Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Парінової І.К.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання права власності на
спадкове майно та поділ його в натурі,
за касаційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Рівненського районного суду
Рівненської області від 26 березня 2014
року та рішення апеляційного суду
Рівненської області від 15 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулись до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх дід ОСОБА_6 Після
його смерті відкрилась спадщина на
будинок з надвірними будівлями, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
автомобіль марки «ЗІЛ 1057 КД»,
автомобіль марки «ВАЗ 2121», трактор Т-16,
колісний одноосний автогудронатор, два
причепи, будівельні матеріали та
металобрухт чорних металів. Позивачі
зазначають, що вони є спадкоємцями
першої черги в порядку представлення
після смерті їх батька ОСОБА_7, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Вони
вчасно звернулись до нотаріальної
контори з заявами про прийняття
спадщини, однак на даний час не можуть
отримати свідоцтво про право на
спадщину за законом, оскільки
відсутній правовстановлюючий документ
на будинок. Ураховуючи викладене,
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 просили
задовольнити їх позовні вимоги та з
урахуванням уточнених позовних вимог
виділити їм у спільну сумісну
власність: Ѕ частину будинку, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, й
провести поділ будинку по першому
варіанту висновку судової
будівельно-технічної експертизи,
виділити їм також автомобіль марки
«ЗІЛ 1057 КД», будівельні матеріали на
загальну суму 38 216 грн., а також
металобрухт чорних металів на загальну
суму 20 000 грн.; на користь ОСОБА_5
виділити у власність: Ѕ частину
будинку, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1, й провести поділ будинку по
першому варіанту висновку судової
будівельно-технічної експертизи,
виділити йому також трактор Т-16;
автомобіль марки «ВАЗ 2121», колісний
одноосний автогудронатор, два причепи,
будівельні матеріали, а також
металобрухт чорних металів.

Рішенням Рівненського районного суду
Рівненської області від 26
лютого 2014 року позов задоволено
частково. Визнано за ОСОБА_3 право
власності на ј частину житлового
будинку з надвірними будівлями, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано
за ОСОБА_4 право власності на ј частину
житлового будинку з надвірними
будівлями, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
В решті позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4
відмовлено. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

Ухвалою Рівненського районного суду
Рівненської області від 03
березня 2014 року внесено виправлення в
повне рішення Рівненського районного
суду Рівненської області від 26 лютого
2014 року, вказавши дату винесення
рішення - 26 лютого 2014 року.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 15 квітня
2014 року рішення Рівненського
районного суду Рівненської області від
26 лютого 2014 року скасовано
й ухвалено нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_3 й ОСОБА_4 задоволено.
Визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_4 право
власності на Ѕ частину (по ј частині
кожному) будинку по АДРЕСА_1 у порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6, виділивши їм в натурі
частину будинку згідно з першим
варіантом висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 12
квітня 2010 року. Визнано за ОСОБА_5 право
власності на Ѕ частину будинку
по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_6,
виділивши йому в натурі частину
будинку згідно з першим варіантом
висновку судової будівельно-технічної
експертизи від 12 квітня 2010 року.
Огорожу № 1, вбиральню під літ. «Д»,
ворота № 2, колодязь під літ. «Г» -
залишено у спільному користуванні
співвласників. Стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 1 090 грн. у
рахунок різниці у вартості будинку. В
даному варіанті необхідно виконати
такі роботи при розподілі будинку на
дві частини: закласти дверні прорізи №
1, 2; влаштувати автономні системи
інженерного забезпечення. Вирішено
питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення судів першої і
апеляційної інстанцій, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, і справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Касаційна скарга заявника підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та визнаючи за кожним
право власності на ј частину будинку в
порядку спадкування за законом і
відмовляючи у задоволенні решти
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачі мають право
на спадкування Ѕ частини спадкового
майна в порядку представлення після
смерті їх батька в рівних частках.
Оскільки висновок судової
будівельно-технічної експертизи від 12
квітня 2010 року суперечить матеріалам
справи та викликає сумніви в його
правильності, від проведення повторної
експертизи сторони ухилились, тому
виділ часток в натурі є неможливим.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і ухвалюючи рішення про
задоволення позову ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в
повному обсязі, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що позивачі
мають право на спадщину, яка відкрилась
після смерті їх діда ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки позивачі
погоджуються з висновком судової
будівельно-технічної експертизи від 12
квітня 2010 року й просили провести виділ
в натурі їх часток у спадковому майні
згідно першого варіанту поділу,
запропонованого зазначеним висновком
експертизи, відповідач також не
заперечував проти такого поділу
спірного будинку, такий поділ
спадкового майна відповідає рівності
часток (по 50/100 його частин кожному зі
спадкоємців), тому виділ в натурі
згідно першого варіанту поділу
експертизи відповідає вимогам закону і
є справедливим.

Проте з такими висновками судів
погодитися не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_6

Після його смерті відкрилась спадщина
на будинок з надвірними будівлями, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
автомобіль марки «ЗІЛ 1057 КД»,
автомобіль марки «ВАЗ 2121», трактор Т-16,
колісний одноосний автогудронатор, два
причіпи, будівельні матеріали та
металобрухт чорних металів.

Спадкоємцями спадкового майна є:
ОСОБА_5 - син спадкодавця, а також внуки -
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за правом
представлення після смерті їх батька
ОСОБА_7, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2, і був
сином спадкодавця.

08 травня 2009 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4
звернулись до нотаріуса із заявами про
прийняття спадщини після смерті їх
діда ОСОБА_6 за правом представлення
після смерті їх батька ОСОБА_7

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1266 ЦК України внуки,
правнуки спадкодавця спадкують ту
частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові, бабі,
дідові, якби вони були живими на час
відкриття спадщини.

Положеннями статей 143, 144 ЦПК України
передбачено, що для з'ясування
обставин, що мають значення для справи
і потребують спеціальних знань у
галузі науки, мистецтва, техніки,
ремесла тощо, суд призначає експертизу
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, і експертиза призначається
ухвалою суду.

Згідно зі ст. 150 ЦПК України якщо
висновок експерта буде визнано
неповним або неясним, судом може бути
призначена додаткова експертиза, яка
доручається тому самому або іншому
експерту (експертам). Якщо висновок
експерта буде визнано необґрунтованим
або таким, що суперечить іншим
матеріалам справи або викликає сумніви
в його правильності, судом може бути
призначена повторна експертиза, яка
доручається іншому експертові
(експертам).

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи від 12
квітня 2010 року визначено два
можливих варіанта розподілу будинку та
господарських споруд.

Відповідач ОСОБА_5 не погоджується з
вказаним висновком і вважає його
неналежним і недопустимим доказом.

Проте, вказуючи, що зазначений висновок
експертизи є законним і справедливим,
суд апеляційної інстанції не взяв до
уваги заперечення проти нього
відповідача ОСОБА_5, не дослідив
доказів на підтвердження доводів
відповідача, не навів мотивів з яких
підстав взято за основу такий висновок
експертизи.

Суд першої інстанції зазначаючи, що
висновок експертизи є сумнівним в
мотивувальній частині рішення не навів
переконливих доводів його сумнівності,
зазначив, що від проведення повторної
експертизи сторони ухилились при цьому
відмовив в задоволенні клопотання
ОСОБА_5 про призначення повторної
судової експертизи (а.с. 105, т. 2),
оформивши таку відмову протокольною
ухвалою від 25 жовтня 2013 року.

У силу положень статей 316, 317 ЦК України
право власності - це право особи
володіти, користуватися та
розпоряджатися своїм майном на власний
розсуд, але у межах, передбачених
законом.

Згідно з частинами першою, другою ст. 376
ЦК України житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього. Отже, самочинно збудоване
нерухоме майно не є об'єктом права
власності, а тому не може бути
предметом поділу (виділу).

Усі об'єкти нерухомого майна, які
зведені після одержання акта приймання
в експлуатацію, незалежно від того,
значились вони до одержання акта
приймання в проектній документації чи
ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1
Методичних рекомендацій з питань
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна, затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України від 5
вересня 2013 року № 146).

Розподіляючи будинок і господарські
споруди між співвласниками суди
включили до поділу піднавіс під літ.
«Е», піднавіс під літ. «Ж», майстерню
під літ. «К», сарай під літ. «З», сарай
під літ. «М», сарай під літ. «Й»,
дровітню під літ. «Л», однак залишили
поза увагою, що зазначені об'єкти
нерухомості відсутні у технічному
паспорті на будинок, тобто вони є
самочинно збудованим нерухомим майном,
право власності на яке у спадкодавця не
виникло, тому зазначені будівлі до
складу спадщини не входять і поділу не
підлягають. Крім цього, стягуючи з
відповідача грошову компенсацію у сумі
1090 грн., як різницю у вартості
будинковолодіння, апеляційний суд не
обґрунтував розміру вказаної суми.

Під час вирішення спорів про поділ в
натурі часток у спільній частковій
власності суди повинні виходити з
положень статей 183, 367 ЦК України,
відповідно до яких виділ частки в
натурі (поділ будинку) може мати місце
за наявності технічної можливості
виділення кожній із сторін
відокремленої частини будинку із
самостійним виходом (квартири), яка
відповідає розміру їх часток у
приватній власності або наявності
технічної можливості переобладнання
будинку в ізольовані квартири.

У тих випадках, коли для поділу
необхідне переобладнання або
перепланування будинку, він
провадиться за наявності на це дозволу
компетентного органу (ст. 152 ЖК України).

Суди першої і апеляційної інстанцій на
зазначені норми уваги не звернули, не
з'ясували наявність дозволу
Дядьковичської сільської ради
Рівненського району Рівненської
області про можливість розподілу
будинку в натурі, а також не роз'яснили
сторонам необхідності витребування
від компетентних органів відповідних
дозволів із метою правильного
вирішення судом спору.

Отже, суди першої та апеляційної
інстанцій не визначились із характером
спірних правовідносин, із правовою
нормою, яка підлягає застосуванню, не
з'ясували всі обставини справи, не
дослідили всі докази та не надали їм
оцінки. З'ясування цих обставин має
суттєве значення для правильного
вирішення спору.

Оскільки судами допущені порушення
норм процесуального права, що
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, то
оскаржувані судові рішення на підставі
ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду
Рівненської області від 26
березня 2014 року та рішення
апеляційного суду Рівненської області
від 15 квітня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька

В.М.
Колодійчук

І.К.
Парінова

І.М.
Фаловська