Справа №752/7856/13-ц
Провадження № 2/752/321/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.01.2014 року Голосіївський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді -
Колдіної О.О.

з участю секретаря -
Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі Філії
«Центральне регіональне управління»
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит», 3-тя особа: ОСОБА_1
про припинення договору поруки,-

в с т а н о
в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення
заборгованості в розмірі 497 978,71 гривень
за кредитним договором від 21.08.2007 р. №
33-52407-А, укладеного між позивачем та
ОСОБА_1

Позовні вимоги обґрунтовані
тим, що між ВАТ Банк «Фінанси та Кредит»
в особі Філії «Центральне РУ» ВАТ Банк
«Фінанси та Кредит» і ОСОБА_1 21.08.2007 р.
був укладений Кредитний договір №
33-52407-А, предметом якого є надання
Позичальнику в тимчасове користування
на умова забезпеченості, поворотності,
строковості, платності Кредитних
ресурсів в сумі 18170 доларів США з
терміном погашення кредитних ресурсів
до 21.08.2014 р. з оплатою по процентним
ставкам, встановленими п. 4.1 Кредитного
договору. Позичальник зобов»язався
щомісячно, в термін з 1 по 10 число
кожного місяця, згідно з Графіком
зниження розміру заборгованості
здійснювати погашення заборгованості
за Кредитними ресурсами у складі
щомісячних ануїтетних платежів.
Умовами договору було передбачено що у
разі непогашення, несвоєчасного
погашення або погашення не в повному
обсязі трьох поспіль щомісячних
Ануїтетних платежів, за користування
кредитними ресурсами застосовується
процента ставка у розмірі 15% річних.
Подальше нарахування процентів
проводиться за вказаною новою
процентною ставкою та розмір
щомісячного Ануїтетного платежу
становить 351 доларів США, починаючи з
одинадцятого числа кожного місяця, в
якому Позичальник не сплатив або
несвоєчасно сплатив або сплатив не в
повному обсязі третій поспіль платіж.

Позивач посилається на те, що
Банк виконав належним чином свої
зобов»язання, надавши Позичальнику
кредитні ресурси, однак останній
належним чином не виконує свої
зобов»язання, систематично порушує
виконання умов договору, про що Банком
надсилались повідомлення про усунення
порушень.

В забезпечення виконання
умов договору за Кредитним договором
між Банком та ОСОБА_2 був укладений
Договір поруки № 33-52407-А-П від 21.08.2007 р.,
відповідно до якого ОСОБА_2
зобов»язалась відповідати перед
Кредитором в повному обсязі за
своєчасне і повне виконання
зобов»язань ОСОБА_1 за Кредитним
договором і вони відповідають перед
Кредитором як солідарні боржники.

Станом на 22.03.2013 р. сума
заборгованості за Кредитним договором
становить 497978,71 гривень.

Посилаючись на п.3.5 Кредитного
договору щодо права Банку на вимогу про
дострокове повернення кредиту, позивач
просить стягнути солідарно з
відповідачів суму заборгованості за
кредитним договором.

Представник позивача в
судовому засіданні позовні вимоги і
обґрунтування позову підтримав в
повному обсязі та просив суд позов
задовольнити, з підстав, зазначених в
позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2
заперечувала проти задоволення
основного позову, посилаючись на те, що
договір поруки є припиненим, оскільки
Банк без згоди Поручителя змінив
розмір процентної ставки, що збільшило
обсяг відповідальності Поручителя, а
тому, на думку відповідача, порука є
припиненою в силу закону, про що було
подано зустрічний позов.

Також представник
відповідача ОСОБА_2 заявила про
застосування судом наслідків пропуску
позивачем строку позовної давності, як
до основних платежів, так і до штрафних
санкцій, та просила суд у разі
задоволення позову застосувати строк
позовної давності до кожного платежу
окремо.

На підставі ч.3 ст.551 ЦК України
представник відповідача просила у разі
задоволення позову зменшити розмір
нарахованої позивачем пені, оскільки
вона значно перевищує розмір
заборгованості.

Представник позивача заперечував
проти задоволення зустрічного позову,
обгрунтоваючи тим, що застосування
Банком процентної ставки в розмірі 15 %
річних не є зміною розміру процентної
ставки, а є підвищеним розміром
процентної ставки, яка застосовується
Кредитором у разі порушення
Позичальником своїх зобов»язань і
зазначене право було передбачено як
умовами Кредитного договору, так і
умовами Договору поруки, про що
Поручитель був поінформований і надав
свою згоду, підписавши зазначений
договір.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
повторно не з»явився, про місце і час
судового розгляду повідомлявся судом
за місцем реєстрації належним чином,
судові повістки повернулись до суду за
закінченням терміну їх зберігання.

Оскільки в силу положень ст..ст.74, 76 ЦПК
України відповідач вважається
належним чином повідомленим про місце
і час судового розгляду суд вважає за
можливе слухати справу у його
відсутність.

Вислухавши представників сторін,
дослідивши матеріали цивільної справи,
суд вважає, що первісний позов підлягає
частковому задоволенню, а у
задоволенні зустрічного позову
необхідно відмовити, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за
Кредитним договором банк
зобов»язується надати грошові кошти
позичальникові, у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов»язується повернути кредит та
сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено,
що ВАТ Банк «Фінанси та Кредит» в особі
Філії «Центральне РУ» ВАТ Банк
«Фінанси та Кредит» і ОСОБА_1 21.08.2007 р.
був укладений Кредитний договір №
33-52407-А.

Відповідно до положень п.2.1
Кредитного договору предметом
договору є надання Позичальнику в
тимчасове користування на умова
забезпеченості, поворотності,
строковості, платності Кредитних
ресурсів в сумі 18170 доларів США з
оплатою за процентними ставками,
встановленими п. 4.1 Кредитного
договору.

Позичальник згідно з п.п.3.2, 3.3
Кредитного договору зобов»язався
повністю повернути Кредитні ресурси,
отримані за цим Договором до 21.08.2014 року
і щомісячно, в термін з 1 по 10 число
кожного місяця згідно з Графіком
зниження розміру заборгованості, що є
Додатком № 1 до цього Договору,
здійснювати погашення заборгованості
за Кредитними ресурсами у складі
щомісячних ануїтетних платежів. У
складі Ануїтетних платежів також
сплачуються проценти за користування
Кредитними ресурсами. Останню сплату
Ануїтетного платежу Позичальник
зобов»язався здійснити не пізніше
21.08.2014 р.

В силу положень п.4.7
Кредитного договору сторони
підписанням цього Договору домовились,
що у випадку непогашення,
несвоєчасного погашення або погашення
не в повному обсязі трьох поспіль
щомісячних Ануїтетних платежів, за
користування кредитними ресурсами
застосовується процента ставка у
розмірі 15% річних. Подальше нарахування
процентів проводиться за вказаною
новою процентною ставкою та розмір
щомісячного Ануїтетного платежу
становить 351 долар США, починаючи з
одинадцятого числа кожного місяця, в
якому Позичальник не сплатив або
несвоєчасно сплатив або сплатив не в
поновму обсязі третій поспіль платіж.

При цього Позичальник підписанням
цього Договору підтверджує, що для
вказаного вище застосування нової
процентної ставки та нового розміру
щомісячного Анухтетного платежу не
вимагається підписання Сторонами
будь-яких інших додаткових документів,
крім цього Договору.

Судом встановлено, що позивач
виконав свої зобов'язання, надавши
відповідачу ОСОБА_1 Кредитні ресурси в
розмірі 18170 доларів США з цільовим
призначенням на придбання автомобіля.

Згідно з ст.1049 Цивільного кодексу
України, позичальник зобов»язаний
повернути позикодавцеві позику у строк
та в порядку, що встановлені договором.

Як зазначалось судом вище, сторони
погодили Графік погашення
заборгованості за Кредитним договором,
що є Додатком № 1 до Договору.

Однак, ОСОБА_1. не виконав своїх
зобов»язань і, починаючи з листопада 2008
р. не вносить платежі у визначені
Кредитним договором строки з метою
погашення заборгованості за
Кредитними ресурсами.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості з березня 2009 року на
підставі п.4.7 Кредитного договору
Банком застосовується процентна
ставка за користування Кредитними
ресурсами в розмірі 15% річних, оскільки
з листопада 2008 р. протягом 3 місяців
поспіль відповідач ОСОБА_1 не вносив
платежі в рахунок погашення
заборгованості.

Судом встановлено, що станом
на 22.03.2013 р. розмір заборгованості
Позичальника перед банком становить:

- строкова заборгованість по
кредиту - 6198,45 доларів США;

- строкова прострочена
заборгованість по кредиту - 8566,91
доларів США;

- строкова заборгованість по
процентам - 135,35 доларів США;

- прострочена заборгованість по
процентам 5199,32 доларів США.

Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов»язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору,
одностороння відмова від зобов»язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

На підставі ст.611
Цивільного кодексу України, у разі
порушення зобов"язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до п.6.1 Кредитного
договору за прострочення повернення
Кредитних ресурсів таабо сплати
процентів, Позичальник сплачує Банку
пеню з розрахунку 1% від простроченої
суми за кожний день прострочення.

Відповідно до розрахунку
штрафних санкцій, за неналежне
виконання Позичальником умов
Кредитного договору позивач нарахував
пеню за прострочення заборгованості по
кредиту в сумі 219893,16 гривень та за
прострочення сплати процентів в
розмірі 117426,02 гривень за період з 22.03.2012
р. по 22.03.2013 р. (день розрахунку).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов»язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст.1048 цього Кодексу.

Зазначені положення щодо права
Банку вимагати дострокового
повернення кредиту та нарахованих
відсотків містяться також в Кредитному
договорі, укладеному між сторонами.

Відповідно до п.3.5 Кредитного
договору, Банк має право зупинити
видачу Кредитних ресурсів, відмовити
Позичальнику в продовженні строку дії
цього Договору, а також вимагати
дострокового повернення Кредитних
ресурсів, сплати нарахованих процентів
по них, неустойки відповідно до умов
цього Договору у тому числі у разі якщо
Позичальник несвоєчасно або не в
повному обсязі здійснював зарахування
грошових коштів на погашення
заборгованості за кредитом або
процентами, відповідно до п.п.3.2, 3.3, 4.3, 4.4
цього Договору.

У випадку вимоги Банку про
дострокове повернення Кредитних
ресурсів та сплату процентів
Позичальник зобов»язаний зробити
повне погашення заборгованості за цим
Договором, тобто повернути отримані
Кредитні ресурси та сплатити всі
проценти, протягом 10 банківських днів з
моменту одержання вимоги Банку, Банк
може повідомляти Позичальника по
телеграфу, шляхом відправлення
рекомендованого листа з повідомленням
або шляхом доставки нарочним
Позичальнику за вказаною адресою.

Судом встановлено, що 13.11.2008 р., 21.08.2009 р.,
15.04.2013 р. позичальнику направлялись
повідомлення про існування
заборгованості та усунення порушень
умов Кредитного договору щодо
погашення заборгованості з вимогою про
виконання зобов»язань.

Суду не надано доказів, що на момент
звернення позивача до суду
заборгованість за Кредитним договором
була погашена з боку Позичальника.

В ході розгляду справи представником
відповідача була подана заява про
застосування судом строків позовної
давності до вимог про стягнення суми
заборгованості за Кредитним договором.

Відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це термін, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
згідно з положеннями ч.4 ст.267 ЦК
України.

На підставі ст..264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого
обов»язку.

Після переривання перебіг
позовної давності починається заново.

Відповідно до правових позицій,
викладених в постанові Верховного Суду
України від 06.11.2013 р. у справі № 6-116 цс 13
в порядку перегляду судових рішень у
цивільних справах в зв»язку з
неоднаковим застосуванням судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, Верховний
Суд України зазначив, що відповідно до
ст. 261 ЦК України початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу -
до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст. 1048 ЦК України ), що
підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Позивач пред»являє вимоги до
відповідачів про стягнення
заборгованості за Кредитним договором,
яка виникла, починаючи з грудня 2008 року.

Судом зазначалось, що відповідно до
умов Кредитного договору порядок
погашення заборгованості за
Кредитними ресурсами і нарахованих
відсотків був викладений у Графіку
погашення, що є Додатком № 1 до
Кредитного договору

Тобто, Позичальник
зобов»язаний здійснювати повернення
кредиту частинами в розмірі та в
строки, визначені графіком повернення
кредиту та щомісячно сплачувати
проценти за користування кредитом, а
також встановлено відповідальність за
порушення графіку повернення кредиту
та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору
встановлені окремі самостійні
зобов»язання, які деталізують
обов»язок боржника повернути весь борг
частинами та встановлюють
відповідальність за невиконання цього
обов»язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
тому початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

З наданого суду розрахунку
заборгованості вбачається, що
Позичальник, в порушення умов
Кредитного договору не вносить кошти
на погашення тіла кредиту, починаючи з
10.12.2008 р. і до моменту звернення
позивача до суду.

Позивач звернувся до суду з
позовом 03.05.2013 р.

Тому, із застосуванням
положень ч.4 ст.267 ЦК України, суд вважає,
що підлягає стягненню з Позичальника
сума боргу по кредиту в межах строку
позовної давності, починаючи з 10.05.2010 р.

Зазначена заборгованість по
кредиту за період з 10.05.2010 р. по 10.03.2013 р.
(дата визначена згідно з позовними
вимогами) становить 7039,76 доларів США, що
за курсом НБУ на день розрахунку
становить 56268 гривень 80 копійок.

Позивач пред»являє вимоги
про стягнення нарахованих відсотків за
користування Кредитними ресурсами за
період з 30.11.2008 р. по 22.03.2013 р., тобто поза
межами визначеного законом трирічного
строку позовної давності.

Однак, як вбачається з
наданого позивачем розрахунку
заборгованості Позичальником
вносились платежі в рахунок погашення
нарахованих відсотків за користування
Кредитними ресурсами 29.04.2009 р., 21.10.2009 р.,
11.11.2009, 23.12.2009 р., 12.01.2010 р., 07.06.2010 р., 22.07.2010
р., 13.04.2011 р., 26.09.2011 р. в сумах, що
перевищують розмір чергового платежу,
а отже Позичальник визнав свою
заборгованість за даним зобов»язанням,
в зв»язку з чим строк позовної давності
переривався.

В даному випадку, з
врахуванням того, що строк позовної
давності переривався в зв»язку з
внесенням Позичальником платежів на
погашення суми нарахованих відсотків в
розмірі, що перевищує розмір чергового
платежу, суд приходить до висновку що
дана сума заборгованості підлягає
стягненню за весь період з 10.12.2008 р. по
22.03.2013 р. в сумі 5334,67 доларів США, що за
курсом НБУ становить 42640,01 гривня.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Представник відповідача в
судовому засіданні просила суд у разі
задоволення позову застосувати
положення ч.3 ст.551 ЦК України, оскільки
сума пені значно перевищує розмір
заборгованості.

Дійсно, звертаючись до суду з
позовом позивач просить стягнути з
відповідача суму пені за прострочення
сплати заборгованості за
користуванням кредитом в сумі 219893
гривні та суму пені за прострочення
сплати процентів за користування
кредитом в розмірі 117426,02 гривні, а
всього 337 319,18 гривень .

Сума нарахованої пені значно
перевищує розмір суми заборгованості
за Кредитним договором, а тому суд
вважає за можливе зменшити розмір пені
до розміру суми заборгованості за
Кредитним договором . тобто до 98908,81
гривень.

Судом встановлено, що в
забезпечення виконання зобов»язань за
Кредитним договором між Банком та
ОСОБА_2 був укладений Договір поруки №
33-52407-А-П від 21.08.2007 р., за яким остання
виступила Поручителем.

Відповідно до п.1.1 Договору
поруки Поручитель зобов»язується
відповідати перед Кредитором у повному
обсязі за своєчасне і повне виконання
зобов»язань ОСОБА_1 за Кредитним
договором № 33-52407-А від 21.08.2007 р.,
відповідно до якого Боржникові наданий
кредит у розмірі 18170 доларів США до
21.08.2014 року.

Згідно з п.2.2 Договору поруки
Поручитель відповідає перед
Кредитором у тому ж обсязі, що й
Боржник, у т.ч. по основному боргу,
сплаті щомісячних процентів і
підвищених процентів, сплаті
комісійної винагороди, сплаті
неустойки по основному боргу та
процентам, а також по відшкодуванню
збитків.

У випадку невиконання
Боржником зобов»язань за Кредитним
договором таабо Договором про
відкриття кредитної лінії, Позичальник
та Поручитель відповідають перед
Кредитором як солідарні боржники.

Солідарна відповідальність
поручителя за виконання боржником
своїх зобов»язань також встановлено
відповідно до ст.ст.553, 554 ЦК України.

З врахуванням викладеного
вимоги позивача щодо солідарного
стягнення заборгованості за Кредитним
договором як з Позичальника, так і з
Поручителя є обґрунтованими,
доведеними і такими, що відповідають
положеннями чинного законодавства, що
регулює даний вид правовідносин.

Однак, за вищевикладених
судом обставин вимоги про стягнення
заборгованості підлягають задоволенню
частково, а саме підлягає стягненню
заборгованість по кредиту в межах
строку позовної давності в сумі 7.039,76
доларів США (по курсу НБУ 56268,80 гривень),
заборгованість по нарахованим
відсоткам за користування кредитом в
сумі 5334,67 доларів США (по курсу НБУ 42640,01
гривень) та пеня за прострочення сплати
кредиту та відсотків в межах суми
заборгованості за Кредитним договором.

Не підлягають задоволенню
вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом
про визнання поруки припиненою,
виходячи з наступного.

Позивач за зустрічним
позовом посилається на те, що Банк без
погодження з Поручителем, без
укладання відповідних договорів
змінив розмір процентної ставки і
починаючи з березня 2009 року почав
застосовувати проценту ставку за
Кредитним договором в розмірі 15 %, що, на
думку позивача, збільшує обсяг її
відповідальності, а це є підставою для
припинення поруки.

Дійсно, закон (ст.559 ЦК
України) передбачає припинення поруки
у разі зміни зобов»язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Однак, застосовуючи з березня
2009 року процентну ставку в розмірі 15%,
Банк керувався положеннями п. 4.8
Кредитного договору, яким передбачено
застосування «підвищеного» розміру
процентної ставки (15%) у разі
невиконання або неналежного виконання
Позичальником своїх зобов»язань за
Кредитним договором і для вказаного
застосування нової процентної ставки
не вимагається підписання Сторонами
будь-яких інших додаткових документів.

Зазначене застосування
«підвищеної» процентної ставки не є
зміною (збільшенням) процентної ставки
в розумінні ст..1056-1 ЦК України і не
потребує додаткового погодження
сторонами договору.

В свою чергу Поручитель,
підписуючи Договір поруки,
зобов»язалась перед Кредитором
відповідати за зобов»язаннями
Боржника, у тому числі і по підвищеним
процентам, а тому вона була
поінформована про дані положення
Кредитного договору.

З огляду на викладене, вимоги
за зустрічним позовом є такими, що не
ґрунтуються ні на положеннях чинного
законодавства, ні на положеннях
Договору кредиту та Договору поруки,
які укладені між сторонами, а тому вони
не підлягають задоволенню.

Суд вважає за необхідне на
підставі ст.88 ЦПК України стягнути з
відповідачів на користь позивача
судові витрати в справі пропорційно до
задоволених вимог.

Керуючись ст..ст 3, 10, 60, 88, 209,
213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и
в:

позов Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі Філії «Центральне регіональне
управління» Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольтини частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на користь Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі Філії
«Центральне регіональне управління»
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» суму
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 296906 гривень 04 копійки,
судовий збір в сумі 2050 гривень 84
копійки.

В іншій частині позовних вимог
за первісним позовом - відмовити.

У задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит», 3-тя особа: ОСОБА_1
про припинення договору поруки -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м.Києва через Голосіївський районний
суд м.Києва.

Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя