Справа №173/3436/13-ц
Провадження №2/173/225/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області у
складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.,

при секретарі судового засідання
Демяненко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання їх малолітньої дитини. В
обґрунтування позовних вимог
зазначено, що 30 липня 2011 року між нею та
відповідачем було зареєстровано шлюб.
У шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася
донька - ОСОБА_3. З листопада 2013 року з
відповідачем припинено шлюбні
відносини та вони проживають окремо.
Донька проживає разом з нею та
знаходиться на її утриманні.
Відповідач добровільно не надає
допомогу на утримання доньки, хоча
офіційно працює та на утриманні у
нього ніхто не знаходиться. Тому
позивач просила стягнути з відповідача
на її користь аліменти у розмірі 1/4
частини від всіх видів доходу
відповідача, але не менше 30 % від
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку до повноліття
доньки.

У судовому засіданні позивач
підтримала позов та просила
задовольнити позовні вимоги. Суду
пояснила, що проживає з дитиною окремо
від відповідача, який не надає
матеріальної допомоги на утримання їх
малолітньої дитини. Інших дітей та
непрацездатних батьків на утриманні
вона не має. Добровільно надавати
матеріальну допомогу на утримання
дитини відповідач відмовляється.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав, проти задоволення позовних
вимог не заперечував. Пояснив, що
офіційно працює, отримує стабільну
заробітну плату. Підтвердив, що
матеріальну допомогу на утримання
дитини надає нерегулярно. Інших дітей,
непрацездатних батьків на утриманні не
має. Хронічних захворювань не має.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши
матеріали справи та оцінивши докази в
їх сукупності, прийшов до наступних
висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 мають спільну малолітню дитину -
доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується її свідоцтвом про
народження серія НОМЕР_2 (а.с.5).

Дитина проживає разом з позивачем та
знаходиться на повному її утриманні,
що підтверджується довідкою
Верхівцевської міської ради від 9
грудня 2013 року (а.с.6).

Відповідач офіційно працевлаштований -
працює на ст. «Верхівцеве», має
стабільну заробітну плату. Матеріальну
допомогу на утримання доньки надає не
регулярно.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України, батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки відповідач є батьком
малолітньої дитини, домовленості
(договору) щодо сплати аліментів на
утримання дитини між сторонами у
справі, досягнуто не було, суд вважає,
що позовні вимоги про стягнення
аліментів підлягають задоволенню.

При визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини та сторін, той факт, що
дитина мешкає разом із позивачем та
потребує утримання, та те, що
відповідач не надав суду доказів про
наявність у нього інших дітей,
непрацездатних батьків та про
проведення з нього стягнень на
утримання зазначених осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного
кодексу України мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
за винятком випадків, передбачених ст.
184 Сімейного кодексу України.

За таких обставин, суд прийшов до
висновку про те, що вбачаються підстави
для задоволення заявлених позовних
вимог та стягнення з відповідача
аліментів на утримання дитини у
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу) щомісяця, але не менш ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку до повноліття
дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного
кодексу України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред`явлення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат у відповідності до ст. 88
Цивільного процесуального кодексу
України, суд бере до уваги, що згідно з
п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий
збір» позивача було звільнено від
сплати судового збору при зверненні до
суду, тому судовий збір підлягає
стягненню з відповідача в дохід
держави у розмірі 229 (двісті двадцять
дев`ять) грн. 40 коп.

Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного
процесуального кодексу України суд
допускає негайне виконання рішень у
справах про стягнення аліментів - у
межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 181, 183, 191 Сімейного кодексу
України, ст. ст. 88, 212-215, п.1 ч.1 ст. 367
Цивільного процесуального кодексу
України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дитини -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ін.н.НОМЕР_3),
ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 (і.н.
НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання
дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі
1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу), але не менш ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно, починаючи з 9 грудня 2013
року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ін.н.НОМЕР_3),
ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в дохід
держави у розмірі 229 грн. 40 коп.

Допустити негайне виконання рішення
суду в частині стягнення
аліментів у межах суми
платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.Ю.Шевченко