АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/1340/2014
Головуючий 1 інстанції - Парамонов М.Л.
Доповідач - Борисова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на
рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 21 червня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ
спільного майна подружжя та

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 21 червня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволені
частково.

Поділено майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
та виділено на праві власності:

ОСОБА_2 (ідентифікацій номер НОМЕР_1) -
квартиру АДРЕСА_1 (жилою площею 21,7 кв. м,
загальною площею 48,2 кв. м), вартістю 421662
грн.; плазмовий телевізор «Філіпс»,
вартістю 4000 грн.; килим фабричний 1,5 х 2,0
м вартістю 50 грн.; домашній кінотеатр
«Філіпс» вартістю 1500 грн.; пилосос «Hover»
вартістю 1500 грн.; кухонний комбайн
«Філіпс» вартістю 900 грн.; відеокамеру
«Sony» вартістю 5000 грн.; фотоапарат «Canon»
вартістю 2000 грн.; дві душові кабіни -
вартістю 12192 грн.; набір збірних меблів
для кухні - вартістю 24056,50 грн.;
холодильник «Samsung» вартістю 10922 грн.;
газову плиту «Gorenje» вартістю 3139 грн.;
електричну духовку «Gorenje» вартістю 5324
грн.; посудомийну машину «Kaiser» вартістю
3104 грн.; пральну машину «LG» 4928 грн.;
телевізор «Філіпс 32» вартістю 5710 грн.;
витяжку «ЕІіса» 4166 грн.; набір меблів
для дитячої кімнати - вартістю 18007,31
грн.; набір меблів для спальної кімнати
- вартістю 27464,94 грн., а всього майна - на
суму 555 625,75 грн.;

ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
- однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 (жилою
площею 19,2 кв. м, загальною площею 51,2 кв.
м), вартістю 639440 грн.; холодильник «Gorenje»
вартістю 1500 грн.; електричну плиту
«Gorenje» вартістю 800 грн.; пральну машину
«Boch» вартістю 1200 грн.; телевізор
«Філіпс» вартістю 300 грн.; DVD-програвач
«Elenberg» вартістю 200 грн.;
відеомагнітофон «Panasonic» вартістю 300
грн.; праску «Філіпс» вартістю 300 грн.;
музичний центр «Samsung» вартістю 400 грн.;
м'який куточок (кутовий диван) вартістю
2000 грн.; набір збірних меблів (комод,
тумба під телевізор, виробництва
Польща) вартістю 1000 грн.; килим
фабричний 2,0 х 3,0 м - вартістю 200 грн.;
тумбу під телевізор вартістю 100 грн.;
стіл письмовий вартістю 150 грн.; телефон
«Panasonic» вартістю 400 грн.; бойлер
вартістю 800 грн., а всього майна - на суму
649 090 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
грошову компенсацію в сумі 46 732,12 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції позивач ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просила
скасувати рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 21
червня 2013 року та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити її позовні
вимоги.

Посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, зазначає, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи та
наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що присуджена їй квартира
є меншою за загальною площею від
квартири, у якій проживало подружжя і
зареєстровані діти, знаходиться у
передмісті Києва без ремонту, у
будинку, який ще не експлуатується та
розташований на значній відстані від
транспортних розв'язок, дитячих садків,
шкіл, лікарських закладів. Вважає, що,
компенсацію вартості частини майна
ОСОБА_3 не виплатить, оскільки ніде
ніколи не працював.

Зазначає, що суд неправомірно не
відступив від рівності часток у майні,
оскільки на її утриманні знаходиться
троє неповнолітніх дітей.

Суд не взяв до уваги те, що квартира
АДРЕСА_1 знаходиться у непридатному
для проживання стані, потребує
проведення ремонту та чималих грошових
коштів, яких у неї немає. Фактична
вартість квартири перевищувала
інвестовані кошти у будівництво і вона
була змушена сама доплачувати грошові
кошти за додаткові метри у квартирі.

Також посилається на те, що частина
присудженого їй майна взагалі не існує,
його місцезнаходження не відоме.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та
її представник апеляційну скаргу
підтримали, просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення
скарги заперечував, просив рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явились,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Частиною 1 ст.60 СК України визначено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.

При поділі майна суд виходить із того,
що якщо між подружжям нe досягнуто
згоди про спосіб поділу спільного
майна, то за позовом подружжя або
одного з них суд може постановити
рішення: про поділ майна в натурі, якщо
це можливо без шкоди для його
господарського призначення; про
розподіл речей між подружжям з
урахуванням їх вартості та частки
кожного з подружжя в спільному майні;
про присудження майна в натурі одному з
подружжя, з покладенням на нього
обов'язку компенсувати другому з
подружжя його частку грішми.

Відповідно до ст.61 СК України об'єктами
права спільної сумісної власності
подружжя можуть бути будь-які речі, за
винятком тих, які виключені з
цивільного обороту.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст.65 СК України при
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Договір, укладений
одним із подружжя в інтересах сім'ї,
створює обов'язки для другого з
подружжя, якщо майно, одержане за
договором, використане в інтересах
сім'ї.

Відповідно до ст.69 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності незалежно від розірвання
шлюбу.

Статтями 70, 71 СК України встановлено, що
у разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі.

Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя. Присудження одному з
подружжя грошової компенсації замість
його частки у праві спільної сумісної
власності на майно, допускається лише
за його згодою.

Частиною 3 ст.370 ЦК України передбачено,
що виділ частки із майна, що є у
спільній сумісній власності
здійснюється у порядку, встановленому
ст.364 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.372 ЦК України, у
разі поділу майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом. За рішенням суду частка
співвласника може бути збільшена або
зменшена з урахуванням обставин, які
мають істотне значення. У разі поділу
майна між співвласниками право
спільної сумісної власності на нього
припиняється.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2
перебували в зареєстрованому шлюбі з 31
липня 1999 року, від якого мають двох
малолітніх дітей, які фактично
проживають з матір'ю.

Сторони у справі припинили вести
спільне господарство з серпня 2008 року.

22 жовтня 2008 року шлюб між сторонами
розірвано, що підтверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу.

29 жовтня 2011 року ОСОБА_2 змінила
прізвище на ОСОБА_2 у зв'язку з
реєстрацією шлюбу з ОСОБА_5

З матеріалів справи вбачається та
сторонами не заперечується, що
об'єктами права спільної сумісної
власності подружжя (сторін) є наступне
спірне майно: однокімнатна квартира
АДРЕСА_2; однокімнатна квартира
АДРЕСА_1; майно, яке знаходиться у
користуванні ОСОБА_2: плазмовий
телевізор «Філіпс»; килим фабричний
1,5х2,0 м; домашній кінотеатр «Філіпс»;
відеокамера «Sony» та фотоапарат «Canon»; а
також майно, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2: холодильник «Gorenje»;
електрична плита «Gorenje»; пральна машина
«Boch»; телевізор «Філіпс»; DVD-програвач
«Elenberg»; відеомагнітофон «Panasonic»; праска
«Філіпс»; музичний центр «Samsшlg»; м'який
куточок (кутовий диван); набір збірних
меблів (комод, тумба під телевізор,
виробництва Польща); килим фабричний
2,0х3,0 м; тумба під телевізор; стіл
письмовий; телефон «Panasonic» та бойлер.

Відповідно до свідоцтва про право
власності від 27 січня 2003 року
однокімнатна квартира АДРЕСА_2 (жилою
площею 19,2 кв. м, загальною площею 51,2 кв.
м) належить ОСОБА_3

Згідно з свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 14
квітня 2011 року однокімнатна квартира
АДРЕСА_1 (жилою площею 21,7 кв. м.
загальною площею 48,2 кв.м) належить
ОСОБА_2

Сторони по справі не заперечують, що
квартири є спільною сумісною
власністю, оскільки були придбані під
час перебування у шлюбі.

Згідно з висновком № 0292 судової
будівельно-технічної експертизи від 22
лютого 2011 року складеного експертом
ТОВ «Український центр судових
експертиз» вартість однокімнатної
квартири АДРЕСА_1 становить 421 662 грн., що
фактично не заперечується сторонами,
тому дану оцінку суд вважає за можливе
вважати дійсною вартістю квартири при
поділі майна.

Оскільки з висновком № 0292 судової
будівельно-технічної експертизи від 22
лютого 2011 року в частині визначення
ринкової вартості квартири АДРЕСА_2 в
сумі 744035 грн. сторони не погодилися, а в
судовому засіданні дійшли згоди щодо
вартості даної квартири в сумі
еквівалентній 80 000 доларів США, що за
курсом НБУ станом на день розгляду
справи становило (80000,00 х 7,993) = 639440 грн.
Суд першої інстанції вирішуючи спір,
дійшов цілком аргументованого
висновку щодо поділу нерухомого майна
між сторонами виходячи з його вартості
визнаної сторонами.

Крім того, суд першої інстанції,
виходячи із засад рівності,
справедливості та доцільності дійшов
вірного висновку присудити квартиру
АДРЕСА_1 ОСОБА_2, оскільки жила площа у
ній є більшою, що є цілком прийнятним
для проживання трьох дітей, а квартиру
АДРЕСА_2 ОСОБА_3

Відповідно до п.23 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання.

Як зазначено в п.24 вказаної Постанови
до складу майна, що підлягає поділу
включається загальне майно подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи,
та те, що знаходиться у третіх осіб.

Виділяючи ОСОБА_2 майно, а саме: дві
душові кабіни - вартістю 12192 грн.; набір
збірних меблів для кухні - вартістю
24056,50 грн.; холодильник «Samsung» вартістю
10922 грн.; газову плиту «Gorenje» вартістю 3139
грн.; електричну духовку «Gorenje»
вартістю 5324 грн.; посудомийну машину
«Kaiser» вартістю 3104 грн.; пральну машину
«LG» 4928 грн.; телевізор «Філіпс 32»
вартістю 5710 грн.; витяжку «ЕІіса» 4166
грн.; набір меблів для дитячої кімнати -
вартістю 18007,31 грн.; набір меблів для
спальної кімнати - вартістю 27464,94 грн.,
суд першої інстанції не звернув уваги
на те, що відповідачем не доведено
місцезнаходження вказаного майна.

Як вбачається з матеріалів справи на
підтвердження придбання вказаного
майна ОСОБА_3 надав товарні чеки, проте,
належних та допустимих доказів на
підтвердження наявності вищевказаного
майна на час розгляду справи
відповідач, відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК
України, не надав.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
докази на підтвердження доводів ОСОБА_3
про те, що дане майно перебуває у
будинку по АДРЕСА_3, який належить
батьку ОСОБА_2

Враховуючи недоведеність факту
наявності зазначеного вище майна
подружжя на час розгляду справи суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку про можливість поділу даного
майна, як спільного майна сторін та в
порушення вимог Сімейного кодексу
України, не виключив вказане майно з
переліку спільного майна подружжя, що
підлягає поділу.

Разом з тим, судом першої інстанції
обґрунтовано виключено з переліку
спільного майна подружжя, що підлягає
поділу: обігрівач «Делонжі», світлові
прилади (настінні бра в кількості 7
штук) та супутникове телебачення
(антена + тюнер), оскільки не доведено
наявність цього майна на час розгляду
справи.

Колегія суддів також не може
погодитись з висновком суду першої
інстанції про те, що не підлягає
задоволенню вимога ОСОБА_3 щодо
врахування грошової суми в розмірі 129600
грн., як вартості автомобіля
«Мерседес-Бенц С180», до частки майна
ОСОБА_2, оскільки суду не надано
належних доказів щодо дійсної вартості
автомобіля, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, ОСОБА_2 після
розірвання шлюбу відчужила даний
автомобіль, який був придбаний за час
перебування у шлюбі, та відповідно який
є спільним майном подружжя, своєму
батьку за 10 грн. без згоди на те ОСОБА_3

З метою встановлення дійсної вартості
автомобіля ухвалою Дарницького
районного суду м. Києва від 30 листопада
2010 року призначено по справі судову
авто-товарознавчу експертизу, оплату
якої покладено на ОСОБА_2

Проте, судова авто-товарознавча
експертиза по справі проведена не була
у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не здійснила
оплату за її проведення.

Відповідно до ч.1 ст.146 ЦПК України у
разі ухилення особи, яка бере участь
у справі, від подання експертам
необхідних матеріалів, документів або
від іншої участі в експертизі, якщо без
цього провести експертизу неможливо,
суд залежно від того, хто із цих осіб
ухиляється, а також яке для них ця
експертиза має значення, може визнати
факт, для з'ясування якого експертиза
була призначена, або відмовити у його
визнанні.

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_2 зазначила, що вартість спірного
автомобіля становить саме 10 грн., проте
доказів на підтвердження дійсної
ринкової вартості на час його продажі
суду не надала.

З огляду на наведене та враховуючи, що
ОСОБА_2 ухилилась від виконання вимог
ухвали Дарницького районного суду м.
Києва від 30 листопада 2010 року, колегія
суддів погоджується з оцінкою, яку
зазначив позивач і вважає за можливе
встановити факт вартості спірного
автомобіля в розмірі його ринкової
вартості, що становила 129 600 грн., що
відповідно до курсу НБУ станом на 15
травня 2009 року було еквівалентно 17 000
доларів США.

Як зазначено в п.28 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» у випадку коли при розгляді
вимоги про поділ спільного сумісного
майна подружжя буде встановлено, що
один із них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію
вартості 1/2 частини автомобіля в сумі
64800 грн.

Крім того, колегія суддів погоджується
з доводами апеляційної скарги про те,
що судом першої інстанції не було
враховано, що 26 січня 2011 року ОСОБА_2
було сплачено особисті кошти в розмірі
15 120 грн. за договором № 37 від 06 грудня
2007 року про участь у Фонді фінансування
будівництва комплексу
багатоквартирних житлових будинків за
адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 компенсацію сплати
вищевказаних коштів в розмірі 7 560 грн.

Посилання апелянта на необхідність
поділу заборгованості по сплаті за
комунальні послуги за квартиру АДРЕСА_1
не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки дане питання регулюється
іншими нормами законодавства та не
вирішується у спорах про поділ майна
подружжя.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції порушив норми ст.70
СК України, не відступив від принципу
рівності часток подружжя, не врахував
інтереси дітей, а також не врахував
те, що розмір аліментів, які сплачує
відповідач є недостатнім для
утримання двох неповнолітніх дітей,
колегія суддів відхиляє виходячи з
наступного.

При вирішенні спору про поділ майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, суд згідно з ч.ч. 2, 3
ст.70 СК в окремих випадках може
відступити від засади рівності часток
подружжя, враховуючи обставини, що
мають істотне значення для справи, а
також інтереси неповнолітніх дітей,
непрацездатних повнолітніх дітей (за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування). Під
обставинами, що мають істотне значення
для справи, потрібно розуміти не тільки
випадки, коли один із подружжя не дбав
про матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї, але і випадки коли один із
подружжя не мав з поважної причини
(навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку чи доходу
(ч.1 ст.60 СК).

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач сплачує аліменти на користь
позивача на утримання доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх
видів заробітку щомісячно,
заборгованості по аліментам не має.

Позивачем, відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК
України не доведено, що відповідач не
дбав про матеріальне забезпечення
сім'ї, приховав , знищив чи пошкодив
спільне майно.

А тому колегія суддів приходить до
висновку про відсутність підстав для
відступу від рівності часток подружжя.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає за необхідне поділити майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
вартості подружжя та виділити на праві
власності ОСОБА_2 наступне майно, а
саме:

- однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
вартістю 421 662 грн.; плазмовий телевізор
«Філіпс», вартістю 4000 грн.; килим
фабричний 1,5 х 2,0 м вартістю 50 грн.;
домашній кінотеатр «Філіпс» вартістю
1500 грн.; пилосос «Hover» вартістю 1500 грн.;
кухонний комбайн «Філіпс» вартістю 900
грн.; відеокамеру «Sony» вартістю 5000 грн.;
фотоапарат «Canon» вартістю 2000 грн.; а
всього майна - на суму 436 615 грн.;

ОСОБА_3 виділити на праві власності
наступне майно, а саме:

- однокімнатну квартиру АДРЕСА_2,
вартістю 639 440 грн.; холодильник «Gorenje»
вартістю 1500 грн.; електричну плиту
«Gorenje» вартістю 800 грн.; пральну машину
«Boch» вартістю 1200,00 грн.; телевізор
Філіпс вартістю 300 грн.; DVD-програвач
«Elenberg» вартістю 200 грн.;
відеомагнітофон «Panasonic» вартістю 300
грн.; праску «Філіпс» вартістю 300 грн.;
музичний центр «Samsung» вартістю 400 грн.;
м'який куточок (кутовий диван) вартістю
2000 грн.; набір збірних меблів (комод,
тумба під телевізор, виробництва
Польща) вартістю 1000 грн.; килим
фабричний 2,0 х 3,0 м - вартістю 200 грн.;
тумбу під телевізор вартістю 100 грн.;
стіл письмовий вартістю 150 грн.; телефон
«Panasonic» вартістю 400 грн.; бойлер
вартістю 800 грн., а всього майна - на суму
649 090 грн.

Загальна вартість спільного майна, що
підлягає поділу, складає 1 085 705 грн. (436
615 + 649 090 грн.). Частка кожного з подружжя
становитиме 542 852 грн., різниця між
частками майна подружжя відповідно до
вказаного поділу майна становить 106 237,50
грн. (649 090,00 грн. - 542 852,50 грн.).

З урахуванням того, що з ОСОБА_2
підлягає стягненню на користь ОСОБА_3
грошова компенсація вартості 1/2
частини автомобіля в сумі 64 800 грн., а з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає
стягненню компенсація різниці між
частками майна подружжя в сумі 106 237,50
грн., а також компенсація 1/2 частина
сплачених позивачем коштів у Фонд
фінансування будівництва комплексу
багатоквартирних житлових будинків за
адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 7 560 грн.,
колегія суддів вважає необхідним
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
компенсацію в загальному розмірі 48 997,50
грн. (106 237,50 грн. - 64 800,00 грн. + 7 560,00 грн.).

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
21 червня 2013 року підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 21 червня 2013 року скасувати та
ухвалити нове наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3
задовольнити частково.

В порядку поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя визнати за ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право
власності на:

квартиру АДРЕСА_1 (жилою площею 21,7 кв. м,
загальною площею 48,2 кв. м), вартістю
421662,00 грн.; плазмовий телевізор Філіпс,
вартістю 4000,00 грн.; килим фабричний 1,5 х
2,0 м вартістю 50,00 грн.; домашній
кінотеатр Філіпс вартістю 1500,00 грн.;
пилосос «Hover» вартістю 1500,00 грн.;
кухонний комбайн Філіпс вартістю 900,00
грн.; відеокамеру «Sony» вартістю 5000,00
грн.; фотоапарат «Canon» вартістю 2000,00
грн.; а всього майна - на суму 436 615,00 грн.

В порядку поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя визнати за ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) право
власності на:

однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 (жилою
площею 19,2 кв. м, загальною площею 51.2 кв.
м), вартістю 639440,00 грн.; холодильник
«Gorenje» вартістю 1500,00 грн.; електричну
плиту «Gorenje» вартістю 800,00 грн.; пральну
машину «Boch» вартістю 1200,00 грн.;
телевізор Філіпс вартістю 300,00 грн.;
DVD-програвач «Elenberg» вартістю 200,00 грн.;
відеомагнітофон «Panasonic» вартістю 300,00
грн.; праску Філіпс вартістю 300,00 грн.;
музичний центр «Samsung» вартістю 400,00 грн.;
м`який куточок (кутовий диван) вартістю
2000,00 грн.; набір збірних меблів (комод,
тумба під телевізор, виробництва
Польща) вартістю 1000,00 грн.; килим
фабричний 2,0 х 3,0 м - вартістю 200,00 грн.;
тумбу під телевізор вартістю 100,00 грн.;
стіл письмовий вартістю 150,00 грн.;
телефон «Panasonic» вартістю 400,00 грн.;
бойлер вартістю 800,00 грн., а всього майна
- на суму 649 090,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
грошову компенсацію в сумі 48 997 грн. 50
коп.

В задоволені решти позовних вимог
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: