Провадження №2/761/8312/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді
Пономаренко Н.В.

при секретарі
Клим Т.О.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на майно в порядку
спадкування, суд, -

в с т а н о в и в :

представник позивача ОСОБА_3 за
довіреністю - ОСОБА_1 звернувся до суду
із вказаним позовом до ОСОБА_2 в якому
просив визнати за ОСОБА_3 право
власності на 1/4 частини квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом після смерті її матері
ОСОБА_4.

В обґрунтуванні позовних вимог
зазначив, що позивач являється рідною
донькою ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідач ОСОБА_2 є
рідним братом ОСОБА_3 При цьому, за
життя, мати сторін ОСОБА_4 склала
заповіт згідно якого на випадок своєї
смерті належну їй на праві власності
частину АДРЕСА_2 заповіла позивачці; ?
вказаної квартири за життя належала
спадкодавцю на праві власності на
підставі Свідоцтва про право власності
на житло від 17.04.1996 р. та зареєстровано в
БТІ. Згідно даного свідоцтва позивачу,
відповідачу та їх батьку ОСОБА_5 також
належить по ? інших часток квартири.
Разом із тим, оскільки сторони не
змогли найти оригінал вказаного
свідоцтва, то їм було видано його
дублікат. Однак, реєстраційною службою
було відмовлено у реєстрації права
власності на ? частину квартири за
померлою ОСОБА_4 При цьому, після
звернення до нотаріуса у відповідності
до вимог ст.ст. 1297, 1298 ЦК України,
нотаріус відмовив позивачу у видачі
свідоцтва про спадщину за заповітом у
зв»язку із відсутністю реєстрації
права власності на вказану частку
квартири на ім»я спадкодавця згідно
дублікату свідоцтва про право
власності на житло. Оскільки позивач
прийняла спадщину та у визначений
строк звернулась до державного
нотаріуса з вимогою за отриманням
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом після своєї померлої матері,
але своєю постановою державний
нотаріус відмовив у його видачі, що
змусило позивача звернулась до суду із
вказаним позовом за захистом своїх
порушених прав.

Представник позивач в судовому
засіданні позов підтримав з наведених
в ньому підстав і просив задовольнити в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позовні
вимоги визнав та пояснив, що він своєю
заявою від 9.04.2014 відмовився від
прийняття спадщини яка залишилась
після смерті матері на користь своєї
рідної сестри - позивачки по справі
ОСОБА_3

Третя особа в судове засідання не
з»явилась, про день, час і місце
розгляду справи повідомлялась
належним чином, причини неявки суду не
повідомила.

Вислухавши пояснення
представника позивача та відповідача,
дослідивши надані докази, суд
встановив наступні обставини і
відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у віці 74 років, про що
свідчить відповідне свідоцтво про
смерть серії НОМЕР_1, видане 17.03.2014 року
Відділом реєстрації смерті у м. Києві
(а.с.19).

Також встановлено, що позивач ОСОБА_3
являється рідною донькою ОСОБА_4, що
підтверджено відповідним свідоцтвом
про народження та свідоцтвом про
укладення шлюбу із якого вбачається
зміна прізвища позивачки з «ОСОБА_3» на
«ОСОБА_3», копії яких містяться в
матеріалах спадкової справи № 396/2014
щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4, копія якої витребувана судом і
долучена до матеріалів вказаної
цивільної справи.

Сторони по справі : ОСОБА_3 та ОСОБА_2
являються рідними братом і сестрою, що
підтверджено копіями свідоцтв про їх
народження, які містяться у
вищевказаній спадковій справі та
ніким не оспорюється.

Позивач ОСОБА_3 в установлений законом
строк - 4.04.2014 звернулась до Першої
Київської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини і , як вже зазначалось, 4.04.2014
року була відкрита спадкова справа №
396/2014 (копія спадкової справи міститься
в матеріалах цивільної справи).

Натомість, державним нотаріусом Першої
Київської державної нотаріальної
контори 22.09.2014 року відповідною
постановою позивачу ОСОБА_3 відмовлено
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на ? частину
вказаної квартири, яка належала
померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, оскільки
згідно зі ст.49 Закону України «Про
нотаріат» та п.п. 4.12, 4.15 глави 10 порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, при видачі свідоцтва про право
на спадщину на вищевказану частину
квартири, нотаріусу подаються
правовстановлюючи документи про
належність померлій ? частини квартири
з реєстрацією, згідно ст.ст.182, 331 ЦК
України. Нотаріус зазначив, що оскільки
право власності на ? частину вказаної
квартири не зареєстровано на ім»я
спадкодавця ОСОБА_4 на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого АТЗТ «Будінвестсервіс» 17
квітня 1996 року згідно розпорядження
№256 від 17 квітня 1996 року, дублікат якого
виданий згідно з розпорядженням
відділу (органу) приватизації
державного житлового фонду Управління
житлово-комунального господарства
Шевченківської районної в м.Києві
державної адміністрації від 1.07.2014 року
№1872 (а.с.20).

Згідно вимог ч.1 ст.68 Закону України
«Про нотаріат», серед іншого, нотаріус
при видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом перевіряє факт
смерті спадкодавця, час і місце
відкриття спадщини, наявність підстав
для закликання до спадкоємства за
законом осіб, які подали заяву про
видачу свідоцтва, та склад спадкового
майна.

Згідно дублікату Свідоцтва про
право власності на житло від 17.04.1996
(дублікат виданий 1.07.2014), судом
встановлено, що АДРЕСА_1 в м.Києві
належить на праві спільної часткової
власності ОСОБА_5 та членам його сім»ї:
ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в рівних
частках кожному (а.с.9).

Інформаційна довідка БТІ за
№КВ-2014 №57096 від 9.04.2014 свідчить про те,
що ? частина вказаної квартири
зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого 17.04.1996 Акціонерним
товариством закритого типу
«Будінвестсервіс» (розпорядження №256
від 17.04.1996) та зареєстрованого в Бюро
17.05.1996 за реєстровим № 3024 (а.с.15).

Виходячи із вищевикладеного, державним
нотаріусом Першої Київської державної
нотаріальної контори при оформленні
свідоцтва про право на спадщину за
законом були дотримані норми діючого
законодавства.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.І ст.1298 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям після
закінчення шести місяців із часу
відкриття спадщини, тому спір про
спадкування може бути вирішений лише
після закінчення цього спору.

Також судом встановлено, що згідно
заповіту від 1.04.2010 року мати сторін -
ОСОБА_4 належну їй на праві приватної
власності частину квартири АДРЕСА_3
заповіла ОСОБА_3 Вказаний заповіт є
дійсним і ніким не оспорювався (а.с.16-18).

Також, судом достовірно встановлено, що
на час смерті заповідача ОСОБА_4 їй
належала на праві власності 1/4 частина
квартири АДРЕСА_4.

Згідно п.23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов
для одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Згідно ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Нормами ст.3 ЦПК України визначають, що
кожна особа має в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Неможливість отримання позивачем
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом у зв»язку із відсутністю
державної реєстрації права власності
на частину квартири, що належала за
життя спадкодавцю, перешкоджає
реалізації права позивача на отримання
та оформлення спадкового майна за
заповітом, право на отримання спадщини
є порушеним і тому воно підлягає
судовому захисту в обраний стороною
позивача спосіб - шляхом визнання права
власності на спадкове майно за
заповітом. При цьому, судом в порядку ч.4
ст.174 ЦПК України приймається визнання
позову відповідачем, оскільки такі дії
ОСОБА_2 не суперечить закону та не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57
ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України
передбачено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Враховуючи вищевикладене, з
урахуванням вимог статті 1223 ЦК України,
яка передбачає, що право на спадкування
мають особи, визначені у заповіті, а
також те, що заповіт ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 є чиним, суд прийшов до висновку
про задоволення позовних вимог та
визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4
частини квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
її матері ОСОБА_4.

Судові витрати розподілені згідно
правил, встановлених ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 203, 207, 215, 1221, 1223, 1233-1236, 1241, 1298 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 62, 64, 88, 132, 179, 208,
209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд, -

в и р і ш
и в :

позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про визнання права власності на майно в
порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4
частини квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
її матері ОСОБА_4.

Рішення суду може бути
оскаржено до Апеляційного суду м. Києва
через Шевченківський районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :