АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/477/2014р.
Головуючий в І інстанції Гонтар Д.О.
Доповідач: Кутурланова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця 18 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого Кутурланової О.В.

Суддів Орловської Н.В.

Майданіка В.В.

При секретарі Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Суворовського районного суду
м.Херсона від 20 грудня 2013 року у справі
за позовом публічного акціонерного
товариства «Фідобанк» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа виконавчий
комітет Суворовської районної у
м.Херсоні ради про усунення перешкод у
користуванні власністю шляхом
виселення,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Ерсте Банк»
(правонаступником прав та обов'язків
якого є публічне акціонерне товариство
«Фідокомбанк») звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа виконавчий комітет Суворовської
районної у м.Херсоні ради про усунення
перешкод у користуванні власністю
шляхом виселення.

В обгрунтування позовних вимог
зазначило, що рішенням Суворовського
районного суду м.Херсона від 04.08.2010 року
достроково стягнено з ОСОБА_2 на
користь банку заборгованість по
кредитному договору №014/3728/2/07788 від
12.12.2007 року в сумі 52121,02 доларів США, що
еквівалентно 411318,24 грн. В ході
виконання вказаного рішення суду на
підставі акту ВДВС Суворовського РУЮ у
м.Херсоні від 17.01.2012 року позивачеві в
рахунок часткового погашення
заборгованості ОСОБА_2 по кредитному
договору передано предмет іпотеки, а
саме квартиру АДРЕСА_1 та видано
свідоцтво про право власності на
вказане нерухоме майно.

Оскільки відповідачі в добровільному
порядку зі спірної квартири не
виселяються, чим здійснюють перешкоди
банку у користуванні та розпорядженні
належним йому майном, позивач просив
суд з підстав, визначених ст.40 ЗУ «Про
іпотеку», виселити відповідачів з
кв.АДРЕСА_1.

Рішенням Суворовського районного суду
м.Херсона від 20 грудня 2013 року позов ПАТ
«Фідокомбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа виконавчий комітет
Суворовської районної у м.Херсоні ради
про усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом виселення задоволено,
виселено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з
кв.АДРЕСА_1.

Стягнено пропорційно з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на користь позов ПАТ
«Фідокомбанк» витрати по сплаті
судового збору в сумі по 38,23 грн. з
кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, неповне
з'ясування судом обставин справи, що
мають суттєве значення для вирішення
спору.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах визначених
ст.303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
квартира, яка є предметом іпотеки,
передана у власність банку, досудову
письмову вимогу позивача про
добровільне звільнення житла
відповідачі не виконали, а тому на
підставі ст.40 Закону України «Про
іпотеку» і ст.109 ЖК України вони
підлягають виселенню в судовому
порядку.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони ґрунтуються на наданих
сторонами та досліджених судом доказах
та нормах матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України
„Про іпотеку" звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей.

Згідно ч.2 ст.40 Закону України «Про
іпотеку» після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя або
нового власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Судом вірно встановлено та вбачається
з матеріалів справи, що 12.12.2007 року між
ПАТ «Ерсте Банк» (правонаступником
прав та обов'язків якого є публічне
акціонерне товариство «Фідокомбанк»)
та ОСОБА_2 укладено кредитний договір
№014/3728/2/07788, за умовами якого позивач
надав ОСОБА_2 кредитні кошти у сумі 45000
доларів США на придбання трикімнатної
квартири, за умови сплати відсотків за
користування кредитом у розмірі 12%
річних на суму залишку заборгованості
та кінцевим строком повернення коштів
до 11 грудня 2027 року (а.с.5-7).

12.12.2007 року в забезпечення виконання
зобов'язань по кредитному договору між
позивачем та ОСОБА_2 укладено та
нотаріально посвідчено договір
іпотеки належної відповідачеві на
праві власності квартири АДРЕСА_1 (а.с.
8-10).

Внаслідок порушення позичальником
умов кредитного договору рішенням
Суворовського районного суду м.Херсона
від 04.08.2010 року достроково стягнено з
ОСОБА_2 на користь банку заборгованість
по вказаному кредитному договору в
сумі 52121,02 доларів США, що еквівалентно
411318,24 грн. (а.с. 12-13).

Оскільки в ході виконання вказаного
рішення суду майно боржника, що
перебувало в іпотеці банку, на
прилюдних торгах реалізовано не було,
то на письмову заяву банку про
залишення за собою непроданого майна
боржника позивачеві в рахунок
часткового погашення заборгованості
ОСОБА_2 по кредитному договору передано
квартиру АДРЕСА_1 та на підставі акту
про передачу майна від 17.01.2012 року
видано свідоцтво про право власності
(а.с.16,17,18,19).

Зважаючи на наведене, та враховуючи, що
після передачі квартири у власність
банку відповідачі в добровільному
порядку з неї не виселилися, направлена
на їх адресу рекомендованою поштою
письмова вимога про звільнення
спірного приміщення до теперішнього
часу не виконана, суд першої інстанції
відповідно до ст.109 ЖК України, ст.40
Закону України "Про іпотеку" дійшов
вірного висновку про наявність підстав
для задоволення позовних вимог про
виселення відповідачів з квартири, яка
є предметом іпотеки.

Посилання апелянта на порушення
оскарженим рішенням прав
неповнолітньої дитини ОСОБА_4 та
відсутність згоди органу опіки та
піклування на виселення відповідачів
до уваги колегії суддів не приймаються,
оскільки на момент укладання договору
іпотеки, неповнолітня дитина не була
зареєстрована у спірній квартирі та
права користування нею не мала, а тому в
даному випадку, для вирішення позовних
вимог про виселення іпотекодавця з
усіма мешканцями дозвіл органу опіки
та піклування відповідно до ст.17
Закону України «Про охорону дитинства»
не вимагається.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції з
достатньою повнотою з'ясував дійсні
обставини справи, перевірив доводи і
заперечення сторін, обгрунтовано
задовольнив позовні вимоги, ухвалив
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, як не
обґрунтовані законом, доказами та такі,
що висновків суду не спростовують
підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м.Херсона від 20 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді