Справа № 307/1897/14-ц
Провадження №? 2/307/983/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2014 року Тячівський районний
суд Закарпатської області в особі
головуючого

судді
Гримут В.І.

при секретарі
Тиводар
В.І.

з участю: прокурора
Симйон І.Д.

представника управління
Держземагенства
Решетар В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Тячів
цивільну справу за позовом прокурора
Тячівського району в інтересах держави
до Лопухівської сільської ради та
ОСОБА_2, третя особа управління
Держземагенства у Тячівському районі
про скасування рішення сільської ради,
визнання недійсним та скасування
реєстрації державного акту на право
власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Тячівського району в
інтересах держави звернувся в суд з
позовною заявою про скасування рішення
сільської ради, визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку та скасування його
державної реєстрації. Посилається на
те, що ухвалою Тячівського районного
суду від 01.04.2014 р. ОСОБА_3 звільнено від
кримінальної відповідальності за
вчинення кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2
КК України у зв'язку з закінченням
строків давності. Дана ухвала набрала
законної сили 09.04.2014 р. В ході судового
розгляду було встановлено, що ОСОБА_3,
обіймаючи посаду сільського голови с.
Лопухово, видав державний акт на право
приватної власності на землю, серії
І-ЗК №? 034248 та затвердив технічні
матеріали по виготовленню державних
актів на право власності на землю
виготовлені за замовленням ОСОБА_2,
внаслідок чого останній без
відповідного вилучення від
попереднього землекористувача
незаконно отримав у приватну власність
земельну ділянку з лісового фонду в
урочищі «Заріка» у с. Лопухово, площею
0.3988 га., яка згідно державного акта на
право постійного користування землею,
серії І-ЗК № 000383, належала
Усть-Чорнянському лісомисливському
господарству (правонаступником якого є
ДП «Брустурянське ЛМГ»), чим самим
ОСОБА_3 своїми незаконними діями
спричинив матеріальну шкоду на суму
9531.32 грв., що спричинило тяжкі наслідки
державним інтересам, в особі ДП
«Брустурянське ЛМГ». Статтею 17 ЗК
України визначено, що передача
земельних ділянок у приватну власність
проводиться радами народних депутатів,
на території яких розташовані земельні
ділянки, в свою чергу громадянин
заінтересований у передачі у власність
земельної ділянки, подає заяву до
відповідної селищної ради за місцем
розташування земельної ділянки, де
зазначаються бажані розміри, місце
розташування, мета використання і
склад сім'ї, відповідна рада
розглянувши заяву і у разі згоди
передати земельну ділянку у власність
громадянину замовляє землевпорядній
організації розробку проекту
відведення, який погоджується із
селищною радою, з районним
землевпорядним, природоохоронним і
санітарними органами, органом
архітектури і подається до районної
ради народних депутатів для прийняття
рішення про передачу громадянину
земельної ділянки у власність. Також,
частини 2, 3, 4 статті 2 ЗК України
визначають, що віднесення земель до
категорії проводиться відповідно до їх
цільового призначення, а переведення
із однієї категорії у іншу провадиться
у разі зміни цільового призначення
земель, віднесення земель до
відповідних категорій і переведення їх
з однієї до іншої провадиться органами,
які приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання в
користування. Вилучення земельних
ділянок з метою передачі їх у
власність, провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішення
Верховної ради України, місцевих рад
народних депутатів. Пунктом 4 ч. 6 ст. 4 ЗК
України встановлено, що не можуть
передаватись у приватну власність
землі лісового фонду. Згідно ст. 31 ЗК
України визначено, що вилучення
земельних ділянок з метою передачі їх у
приватну власність громадянам
провадиться за згодою
землекористувачів. Відповідно до ст. 32
ЗК України передбачено, що вилучення
земель лісового фонду, для цілей не
пов'язаних із веденням лісового
господарства, допускається як виняток
Верховною радою України. Статті 76 та 77
ЗК України регламентують, що землями
лісового фонду визначаються землі,
вкриті лісом, а також не вкриті лісом,
але надані для потреб лісового
господарства. Районні, міські, в
адміністративному підпорядкуванні
яких є район, Ради народних депутатів
за погодженням із державним із
державними органами лісового
господарства можуть надавати
громадянам у тимчасове користування
землі лісового фонду, що є у
користуванні державних
лісогосподарських підприємств,
установ і організацій, для
сільськогосподарських цілей.

Прокурор у судовому засіданні позов
підтримав посилаючись на обставини
викладені у позовній заяві.

Представник управління
Держземагенства у Тячівському районі у
судовому засіданні позов визнав.
Пояснив, що межі лісництва на той час не
були виділені в натурі, тому голова
сільської ради допустив порушення
земельного законодавства, а саме видав
державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку із
земель лісового фонду на ім'я ОСОБА_2
Після проведення геодезичних зйомок
було встановлено, що частина земельної
ділянки, яка була нада у власність
відповідачу, входить до земель
лісового фонду.

Відповідач ОСОБА_2 та представник
Лопухівської сільської ради у судове
засідання не з'явилися. Про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Розглянувши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити частково виходячи з
наступного. В судовому засіданні
встановлено, що згідно пункту 1 рішення
Лопухівської сільської ради 17-ї сесії
23-го скликання від 29.09.2000 р. "Про
передачу земельних ділянок у
власність", земельну ділянку площею 0.85
га. передано у приватну власність
ОСОБА_2 (а.с. 42). Відповідно до державного
акту серії І-ЗК №? 034248, ОСОБА_2, мешк.
АДРЕСА_1, на підставі рішення сесії
Лопухівської сільської ради народних
депутатів від 29.09.2000 р., передається у
приватну власність земельна ділянка,
площею 0.75 га., з цільовим призначенням
присадибна земельна ділянка для
ведення особистого підсобного
господарства від 13.10.2000 р. У цьому
державному акті вказано, що земля
виділена ОСОБА_2 складається із двох
земельних ділянок, на одній з яких
(площею 0.25 га), розташований житловий
будинок, а друга (площею 0.50 га.),
знаходиться в урочищі Заріка (а.с. 10, 11).

Актом перевірки дотримання вимог
земельного законодавства Державною
інспекцією сільського господарства в
Закарпатській області від 07.03.2013 р.
встановлено, що ОСОБА_2, мешканець
АДРЕСА_1, на підставі державного акту на
право приватної власності на землю є
власником земельної ділянки, загальною
площею 0.75 га., що розташована за адресою
АДРЕСА_2, ділянка НОМЕР_1- 0.25 га., ділянка
НОМЕР_2 - 0.50 га. (землі лісового фонду).
Згідно плану зовнішніх меж земельної
ділянки, що зазначена в державному акті
на право приватної власності на землю
від 13.10.2000 р., ділянка НОМЕР_1 загальною
площею 0, 25 га., від А до Б межує із
землями ОСОБА_4, від Б до В межує із
землями загального користування
(вулиця Борканюка), від В до Г межує із
землями ОСОБА_5, від Г до А межує з
землями лісового фонду (ялинковий ліс),
ділянка НОМЕР_2 загальною площею 0.50 га.,
від А до Б межує з землями ОСОБА_6, від Б
до В межує з землями лісового фонду
(ялинковий ліс), від В до А межує з
землями загального користування
(проїзд). В акті погодження меж
земельної ділянки переданої в приватну
власність ОСОБА_2, проставлено підписи
суміжних землекористувачів і
землевласників ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_2, представника відділу земельних
ресурсів Тячівського району Піцур М.С.,
землевпорядника Лопухівської
сільської ради Шетела Д.Й. та голови
сільської ради - Павлюк Ю.І. Однак з
невідомих причин не погоджено та не
внесено в список суміжних
землекористувачів ДП "Усть-Чорнянське
ЛМГ" (теперішнє ДП "Брустурянське ЛМГ"),
яке використовувало земельну ділянку
на підставі державного акту на право
постійного користування землею (серії
І-ЗК № 000383), загальною площею 59692.9 га.,
для ведення лісового господарства.
Даний державний акт зареєстровано в
книзі записів державних актів на право
постійного користування землею за № 220
від 13.03.1997 р. Наказом Державного
комітету лісового господарства
України від 06.06.2003 р. № 103 "Про
вдосконалення управління лісовим
господарством Закарпатської області"
реорганізовано Усть-Чорнянське ДЛМГ та
створено Брустурянське та Мокрянське
ДЛМГ, цим же наказом надано
новоствореним державним
лісомисливським господарствам право
постійного користування землями
лісового фонду. Під час натурної
перевірки Кедринського лісництва,
проведеної працівниками ДП
"Брустурянське ЛМГ" встановлено, що
частина земельної ділянки земель
лісового фонду площею 0.6000 га., що
розташована в кварталі 7 у виділі 5,7
Кедринського лісництва ДП
"Брустурянське ЛМГ", самовільно зайнята
і фактично використовується ОСОБА_2,
шляхом облаштування штучно-створеної
водойми, розмірами 9х12 на площу 0.0108 га,
на відстані 40 м. від якого знаходиться
котлован розміром 3х3 м., площею 0.0090 га.,
що підтверджується актом дотримання
вимог природоохоронного законодавства
№ 15 від 13.04.2011 р. (а.с. 7-9).

Крім того, з ухвали Тячівського
районного суду від 01.04.2014 р. убачається,
що ОСОБА_3 звільнено від кримінальної
відповідальності за злочин
передбачений ст. 367 ч. 2 КК України на
підставі ст.49 КК України у зв'язку з
закінченням строку давності, а
кримінальне провадження про його
обвинувачення закрито. Згідно вказаної
ухвали суду ОСОБА_3, обіймаючи посаду
сільського голови с. Лопухово,
являючись службовою особою органу
місцевого самоврядування, наділеною
організаційно-розпорядчими і
адміністративно-господарськими
повноваженнями неналежно виконуючи
свої службові обов'язки через
несумлінне ставлення до них, в
порушення вимог ст.ст. 2, 4, 31, 76, 77 ЗК
України (в ред. 1992 р.) пунктів 1.12, 1.16, 2.3,
2.6, 2.7, 2.8 «Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на землю і право постійного
користування землею, договорів на
право тимчасового користування землею
(в тому числі на умовах оренди) та
договорів оренди землі» затвердженої
наказом Державного Комітету України по
земельних ресурсах 04.05.1999 р. № 43 - 13. 10.2000
р. посвідчив та видав державний акт на
право приватної власності на землю,
серії І-ЗК №? 034248, а також затвердив
технічні матеріали по виготовленню
державних актів на право приватної
власності на землю виготовлені за
замовленням громадянина ОСОБА_2,
мешканця АДРЕСА_1, внаслідок чого
останній без відповідного вилучення
від попереднього землекористувача
незаконно отримав у приватну власність
земельну ділянку лісового фонду в
урочищі "Заріка" у с. Лопухово, площею
0,3988 га., яка згідно державного акта на
право постійного користування землею
(серії І-ЗК № 000383) належала
Усть-Чорнянському лісомисливському
господарству, правонаступником якого є
ДП "Брустурянське ЛМГ", чим спричинив ДП
"Брустурянське ЛМГ" матеріальну шкоду
на загальну суму 9531.32 грв.

Із планово-картографічних матеріалів
Лопухівської сільради та схеми
розміщення на лісогосподарських
планшетах убачається, що більша
частина земельної ділянки, площею 0.50
га., яка була передана у власність
ОСОБА_2, знаходиться на площі, виділеній
у постійне користування ДП
"Брустурянське ЛМГ" (а.с. 5, 6)

Отже суд встановив, що державний акт на
право власності на землю на ім'я
відповідача було видано у порушення
норм діючого законодавства, так як
ОСОБА_2 отримав у приватну власність
земельну ділянку лісового фонду без
відповідного вилучення її від
попереднього землекористувача - ДП
"Брустурянське ЛМГ", яка належала йому
на праві постійного користування.

Разом з тим суд приходить до висновку,
що у даному випадку відсутня
необхідність визнавати незаконним та
скасовувати весь державний акт на
право приватної власності ОСОБА_2 на
землю, так як прокурор не довів, що
земельна ділянка площею 0.25 га., на якій
знаходиться будинок відповідача, була
виділена йому із порушенням закону.

Тому, керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК
України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. Визнати
недійсним державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку серії І-ЗК №? 034248 від 13.10.2000 р.,
виданий ОСОБА_2, в частині виділення
земельної ділянки площею 0.50 га. в
урочищі "Заріка" в с. Лопухове та
скасувати реєстрацію цього акту в
указаній частині.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального
фонду державного бюджету України
двісті сорок три гривні 60 коп. судового
збору.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуючий:

Гримут В.І.