АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 682/1034/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1729/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Корніюк А.П.,

суддів: П'єнти І.В., Талалай О.І.,

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

апелянтки ОСОБА_1, представника
відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Славутського міськрайонного суду
Хмельницької області від 24 червня 2014
року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання неправомірними дій
співвласниці по проведенню окремих
видів будівельних робіт та
зобов»язання вчинити певні дії.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В березні 2014 року ОСОБА_1
звернулась із вказаним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона
є власником квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_3
є власником квартири №1 у зазначеному
двоквартирному будинку. В 2010 році
відповідачка самовільно, без
дотримання нормативних санітарних та
протипожежних вимог, без відповідних
обстежень та висновків, без погодження
з позивачкою здійснила реконструкцію
спільного горища, змонтувала карнизний
звис із порушенням конструкції даху,
здійснила переобладнання розташування
приміщення кухні зі зміною призначення
приміщення, що значно погіршило
позивачці умови проживання в її
квартирі. Тому, ОСОБА_1 просила визнати
дії співвласниці ОСОБА_3 по проведенню
реконструкції частини житлового
будинку неправомірними. Зобов'язати
відповідачку за власний рахунок
демонтувати карнизний звис для
забезпечення нормального попадання
природного світла до житлової кімнати
позивачки та повернути розташування
приміщення кухні у попередній стан, що
мав місце до проведення перепланування
та відповідав технічному плану на
будинок АДРЕСА_1 виданому 20.04.2010р.

Рішенням Славутського
міськрайонного суду від 24 червня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає
рішення суду незаконним, просить його в
частині відмови в задоволенні вимоги
про зобов'язання відповідачки ОСОБА_3
за власний рахунок демонтувати
карнизний звис для забезпечення
нормального попадання природного
світла до житлової кімнати та
повернути розташування приміщення
кухні у попередній стан, який мав місце
до проведення перепланування та
відповідав технічному плану на будинок
АДРЕСА_1 виданому 20.04.2010р. скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги в цій частині задовольнити.
Апелянтка вказує, що суд дійшов
помилкового висновку про те, що ОСОБА_3
здійснила прибудову лише до своєї
частини будинку, оскільки спірний
будинок перебуває у спільній сумісній
власності сторін, а тому будь-які
перебудови потребують погодження з
іншим співвласником. Невірним є і
висновок суду про додержання ОСОБА_3
при переплануванні містобудівного
законодавства. Також судом порушено
вимоги щодо належності та допустимості
доказів, зокрема акт перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів та правил
від 16.11.2012р. містить відомості лише щодо
дотримання будівельних норм, проте, в
ньому відсутні будь-які відомості щодо
рівня природного освітлення кімнати
апелянтки. Не вирішено судом і усного
клопотання апелянтки про проведення
судово-будівельної експертизи та не
роз'яснено порядок подання заяви про
призначення експертизи, чим порушено
вимоги ч.4 ст. 10 ЦПК України, а також не
застосовано законодавство, яке в
даному випадку підлягало застосуванню,
зокрема: ч.ч. 1-4 ст. 355, ч.1 ст. 368, ст. 369, ч.ч.
1,2 ст. 382, 391 ЦК України.

Встановлено, що апелянткою
оскаржується рішення в частині відмови
в позові щодо зобов»язання ОСОБА_3
повести демонтування карнизу та
повернення розташування приміщення
кухні у попередній стан. В решті
рішення сторонами не оскаржується.

Апелянтка апеляційну скаргу
підтримала і просить її задовольнити.

Представник відповідачки
апеляційну скаргу не визнав і просить
її відхилити.

ОСОБА_3 до суду не з»явилася, про
причини неявки суд не повідомила, хоча
про день і час слухання справи
повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення учасників
процесу та перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і
ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Суд першої інстанції вірно виходив
з того, що рішенням Славутського
міськрайонного суду від 17.01.2013 року, яке
залишено без змін ухвалою Апеляційного
суду Хмельницької області від 25.02.2013
року та рішенням Славутського
міськрайонного суду від 21.10.2013 року, що
залишено без змін ухвалою Апеляційного
суду Хмельницької області від 26.11.2013
року в частині відмови у задоволенні
позову ОСОБА_1 щодо зобов'язання ОСОБА_3
реконструювати карнизний звис,
привести покрівлю до відповідності
конструкції даху з монтажем
водовідведення, повернути
розташування кухні у попередній стан
встановлено, що сторони є
співвласниками одноповерхового
двохквартирного житлового будинку по
АДРЕСА_1.

Земельна ділянка між сторонами
розділена і 16.02.2012 року ОСОБА_1 отримала
Державний акт на право власності на
земельну ділянку за адресою місця
розташування будинку площею 0,0760 га,
серія ЯК № 676462 і зареєструвала своє
право власності на неї. 21.05.2012 року
ОСОБА_3 також отримала у власність
земельну ділянку для обслуговування
належної їй частини жилого будинку з
надвірними будівлями за адресою
АДРЕСА_1 площею 0,0447 га, отримала
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серія ЯК № 688973 від
21.05.2012 року і зареєструвала своє право
власності на неї.

21.06.2010 року рішенням
виконавчого комітету Славутської
міської ради № 213 ОСОБА_3 надано дозвіл
на проектно-вишукувальні роботи та
будівництво прибудов до будинку з
переобладнанням коридору і частини
кухні в кухню, частини кухні в коридор і
санвузол; однієї житлової кімнати в дві
житлові кімнати, а також літньої кухні
на земельній ділянці яка належить їй на
праві приватної власності відповідно
до Державного акту від 21.05.12 року. На
виконання цього рішення ОСОБА_3 у
відповідності до діючого
законодавства виготовила у 2010 році
проект будівництва добудови до
індивідуального одноповерхового
житлового будинку. Відповідачем
покрівля, у спірній її частині,
виконана з зовнішнім водозливом при
організованому водовідведенні шляхом
влаштування водозбірних лотків та
водоприймальних воронок, а розмір
карнизного звису відповідає вимогам
Державних будівельних норм ДБН В.2.6-14-95
«Конструкція будівель і споруд.
Покриття будівель і споруд» та не
впливає на рівень природної
освітленості житлової кімнати
позивача.

Також, суд першої інстанції
правильно встановив, що позивачкою не
доведено ту обставину, що в результаті
проведення монтажу карнизного звісу
ОСОБА_3 перекрито нормальне попадання
природного світла до житлової кімнати
ОСОБА_1 та дійшов вірного висновку, що
підстави для задоволення вимог
позивачки щодо зобов»язання ОСОБА_3 за
власний рахунок демонтувати карнизний
звіс для забезпечення нормального
попадання природного світла до
житлової кімнати відсутні.

Дійшовши такого висновку, суд
обґрунтовано посилався на відповідні
норми процесуального права.

Згідно ч. 1 і ч. 3 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги
в тій частині, що висновки суду про
відсутність порушення прав ОСОБА_1 як
співвласника будинковолодіння діями
ОСОБА_3 не відповідають дійсним
обставинам справи, колегія суддів
вважає їх недоведеними, адже як
встановлено рішенням Славутського
міськрайонного суду від 17.01.2013 року, що
залишено без змін ухвалою Апеляційного
суду Хмельницької області від 25.02.2013
року ОСОБА_3 виготовила проект
будівництва добудови та
перепланування, отримала у відділі
містобудування та архітектури
Славутської міської ради містобудівні
умови та обмеження № 63 від 28.06.2010 року,
06.08.2010 року направила до інспекції
Державного архітектурно- будівельного
контролю у Хмельницькій області
повідомлення про початок будівельних
робіт і приступила до їх виконання. Всі
зазначені дії, крім згоди
співвласника будинку через спірні
відносини, відповідачка здійснила з
додержанням чинного містобудівного
законодавства та затверджених
будівельних норм і правил, з
дотриманням Порядку надання дозволу на
виконання будівельних робіт,
затвердженого постановою КМ України №
1104 від 30.09.2009 року. І під час здійснення
підготовчих дій та здійснення добудови
і перепланування належної їй частини
будинку права співвласника ОСОБА_1
ОСОБА_3 не порушені. І згідно ч.3 ст. 61
ЦПК України обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що судом першої інстанції
невірно дано оцінку доказам, а саме:
акту перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів та правил від
16.11.2012 року та акту санітарно -
технічного стану житлового
двоквартирного будинку від 03.11.2010 року
є безпідставними, адже судом з
дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України
було оцінено зазначені документи.

Також, апеляційним судом на
виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України
було роз»яснено апелянтці її право на
заявлення клопотання щодо призначення
по справі експертизи для визначення
рівня освітлення її житлової кімнати,
однак ОСОБА_1 не бажала скористатися
своїм правом.

Разом з тим, при вирішенні спору суд
першої інстанції не звернув увагу на
те, що є судові рішення, які набрали
законної сили у спорі між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 щодо позовної вимоги про
повернення розташування приміщення
кухні у попередній стан, який мав місце
до проведення перепланування та
відповідав технічному плану на будинок
АДРЕСА_1 виданому 20.04.2010р. і в порушення
вимог ст.122 ЦПК України не відмовив у
відкритті провадження у справі щодо
цієї частини позову. Апелянтка в
засіданні апеляційного суду
підтвердила той факт, що з зазначеною
позовною вимогою із тих самих підстав
вона неодноразово зверталася до суду
із відповідними вимогами до ОСОБА_3.

Внаслідок порушення вимог
процесуального законодавства суд
першої інстанції припустився
прийняття неправильного рішення у цій
частині вимог, так як розглянув їх по
суті, прийнявши рішення про відмову в
їх задоволенні.

Враховуючи викладене, колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність скасування рішення суду в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог про повернення розташування
приміщення кухні у попередній стан,
який мав місце до проведення
перепланування та відповідав
технічному плану на будинок АДРЕСА_1
виданому 20.04.2010р. та слід закрити
провадження у справі відносно цих
позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги, на
які посилається апелянт, не є
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції в іншій частині та
ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Славутського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 24 червня 2014 року в частині
відмови у зобов»язанні ОСОБА_3
повернути розташування приміщення
кухні у попередній стан, що мав місце до
проведення перепланування та
відповідав технічному плану на будинок
АДРЕСА_1 виданому 20.04.2010р. скасувати та
закрити провадження у справі в цій
частині.

В решті рішення Славутського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 24 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
А.П. Корніюк

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції - Маршал
І.М. Справа: №22ц/792/1729/14

Доповідач - Корніюк А.П.
Категорія: 59