У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Черненко В.А., Лесько А.О.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення суми боргу за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 2 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Черкаської області
від 4 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, в якому
просила стягнути з відповідача на її
користь 6 300 доларів США, що
еквівалентно 50 400 грн.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що
ОСОБА_5 взяла на себе зобов'язання перед
фізичною особою виконати роботу, а саме
внутрішні ремонтно-монтажні роботи у
приватному будинку, облаштувати його
необхідними внутрішніми
комунікаційними зв'язками,
організувати простір кімнат
побутовими засобами. Для організації
та виконання такої роботи відповідач
звернулась до неї з пропозицією
розробити проект з технічними
характеристиками внутрішнього дизайну
приватного будинку своїми засобами та
матеріалами, на що вона дала згоду.
Зазначала, що виконавши першу частину
замовлення, а саме розробивши та
роздрукувавши у паперовому вигляді
ескізи кімнат будинку, вона висунула
ОСОБА_5 вимоги надати їй гарантії, що
кошти за виконану роботу будуть
сплачені. Відповідач склала розписку
від 13 грудня 2013 року. Проект дизайну
будинку з усіма розділами був повністю
виконаний та переданий відповідачу.
Під час впровадження даного проекту у
ОСОБА_5 виник конфлікт із замовником
щодо якості виконаних нею робіт, у
результаті чого замовник відмовився
від її послуг та відмовився
розрахуватися. На її вимогу
розрахуватися за виконану роботу
відповідач відмовилась, посилаючись на
те, що замовник не провів з нею
розрахунку. На її думку, умова, яка
міститься в розписці про розрахунок
відповідача з нею після розрахунку із
замовником не створює ніяких правових
наслідків, оскільки необхідність
виплати їй коштів є обов'язком
відповідача за законом.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 2 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 4 листопада 2013 року, позов
задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
борг у сумі 45 560 грн 10 коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість рішення
апеляційного суду в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про часткове задоволення
позову, з висновком якого погодився й
апеляційний суд, правильно встановив
характер спірних правовідносин сторін
у справі та застосував норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, вирішив спір з
урахуванням конкретних обставин
справи з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку про те, що судом
при розгляді справи були допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами
для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 2 жовтня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 4 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

А.О. Лесько

М.Є. Червинська