У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого:Кузнєцова В.О.,
суддів:Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,
Мостової Г.І., Остапчука
О.Д.,-розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
приватного акціонерного товариства
«Українська екологічна страхова
компанія», Моторного (транспортного)
страхового бюро України про
відшкодування шкоди, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Київської
області від 13 травня 2014 року,

в с т а н о
в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_7 про
відшкодування шкоди, спричиненої
дорожньо-транспортною пригодою. Під
час судового розгляду до участі у
справі були залучені приватне
акціонерне товариство «Українська
екологічна страхова компанія» (далі -
ПрАТ «УЕСК») та Моторне (транспортне)
страхове бюро України (далі - МТСБУ). В
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталась за участю
автомобілів під керуванням позивача та
відповідача, автомобілю позивача було
завдано механічні пошкодження. З
урахуванням уточнень до позовних
вимог, позивач просив стягнути з
відповідача 32 005 грн у відшкодування
матеріальної шкоди та 2 тис. грн
моральної шкоди.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 13 березня 2014 року, позов
ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 суму
матеріальної шкоди в розмірі 32005 грн.71
коп. Вирішено питання про розподіл
судових витрат. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Київської області від 13 травня 2014 року
вказане рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
рішення апеляційного суду скасувати, а
рішення суду першої інстанції залишити
в силі, посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що автомобіль
позивача отримав механічні
пошкодження в результаті
неправомірних дій відповідача,
наявність вини якого встановлена в
судовому порядку, а тому він має нести
відповідальність за завдані позивачу в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди матеріальні збитки. Доказів
повідомлення відповідачем у
встановлений законом строк страхової
компанії, де була застрахована його
цивільно-правова відповідальність
щодо вчинення дорожньо-транспортної
пригоди, не надано.

Скасовуючи рішення
суду першої інстанції в частині
відшкодування матеріальної шкоди та
відмовляючи в цій частині в задоволені
позовних вимог, апеляційний суд
виходив з того, що оскільки
відповідальність відповідача згідно з
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
застрахована у ПрАТ «УЕСК»,
матеріальні збитки завдані позивачу
повинна відшкодовувати страхова
компанія.

Проте повністю погодитись з такими
висновками апеляційного суду не можна.

Судами встановлено, що 30 грудня 2011 року
о 17 годині 20 хвилин на 5 км
автодороги Біла Церква - Тетіїв -
Липовець - Гуменна сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Volkswagen Caddy», державний номер
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7 та
автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер
НОМЕР_2, який належить позивачу на праві
приватної власності. В результаті
дорожньо-транспортної пригоди
автомобілю останньої було завдано
механічні пошкодження в розмірі 32 005, 71
грн.

Із матеріалів справи вбачається, що
автомобілем «Daewoo Lanos», державний номер
НОМЕР_2, який належить ОСОБА_6 під час
дорожньо-транспортної пригоди керував
ОСОБА_8 (а.с. 7)

Відповідно до поліса обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АВ/0126957 від
15 листопада 2011 року
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_7 за договором застрахована ПрАТ
«УЕСК». Забезпечений транспортний
засіб «Volkswagen Caddy», державний номер
НОМЕР_1 (а.с. 54).

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 06 квітня 2012 року провадження у
справі про притягнення ОСОБА_7 до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КпАП України закрито в зв'язку з
закінченням строку накладення
адміністративного стягнення (а.с.10). Зі
змісту постанови суду вбачається, що
ОСОБА_7 своїми діями порушив п.п. 2.3б, 13.1
Правил дорожнього руху України, його
вина підтверджується матеріалами
адміністративної справи.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України, шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1194 ЦПК України, особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності»
(далі - Закон) (чинного на момент скоєння
ДТП) страховим випадком є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована,
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю
та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 2 ст. 33.1 Закону учасники
дорожньо-транспортної пригоди
зобов'язані: вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення
страховика, з яким було укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, у випадках, передбачених цим
Законом, МТСБУ про настання
дорожньо-транспортної пригоди.

У системному зв'язку з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК
України, яким на страхувальника
покладено обов'язок повідомити
страховика про настання страхового
випадку у строк, встановлений
договором, правове значення має
повідомлення страховика про настання
страхового випадку у строк, який дає
страховику можливість дослідити
обставини справи та дійти висновку про
визнання його страховим випадком чи
відмову в цьому.

05 січня 2012 року ОСОБА_8, який керував
автомобілем позивача на час виникнення
дорожньо-транспортної пригоди
направляв до ПрАТ «УЕСК» заяву, копію
поліса та копію довідки про
дорожньо-транспортну пригоду
(а.с. 110).

Відповідно до опису вкладення
документів від 23 жовтня 2012 року
(а.с. 109) позивач зверталась до МТСБУ із
заявою про виплату страхового
відшкодування, про що свідчить
штемпель поштового відділення. Про те,
що позивач зверталась саме з приводу
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталась за участю автомобіля
відповідача свідчить перелік
документів, які в тому числі додані до
матеріалів даної справи.

Як вбачається з роз'яснень, викладених
у п. 16 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» №4 від 1 березня 2013 року
(далі - Постанова), відповідно до статті
21 Закону № 1961-IV на території України
забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону
№ 1961-IV обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення статті 1194 ЦК, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України, далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку з'ясовується судом першої
інстанції, у зв'язку з чим до участі у
справі може бути залучений страховик.

У разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

У пункті 11 Постанови, надано
роз'яснення, відповідно до яких, за
вибором потерпілого вимога про
відшкодування шкоди може бути
пред'явлена безпосередньо до винної
особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК
особа, яка відповідає за шкоду, завдану
з вини іншої особи, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи, якщо
за законом межі відповідальності
останньої та особи, яка за неї
відповідає, однакові.

У разі настання страхового випадку
страховик зобов'язаний виплатити
страхове відшкодування, а інші умови
договору є підставою для відмови лише в
тому разі, якщо порушення положень
договору страхувальником перешкодило
страховику переконатися, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
окремо у кожному випадку.

Зокрема, несвоєчасне повідомлення
страховика про настання страхового
випадку саме по собі не може бути
підставою для відмови від виплати
страхового відшкодування, а лише у тому
випадку, коли воно позбавляє
страховика можливості дізнатися, чи є
ця подія страховим випадком, тобто якщо
буде доведено, що відсутність у
страховика відомостей про це могло
вплинути на його обов'язок виплатити
страхове відшкодування.

Відповідно до статтей 55, 124 Конституції
України та статті 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Таким чином, апеляційний суд на вказані
норми матеріального права уваги не
звернув, не надав належної оцінки
зібраним у справі доказам, зокрема, не
з'ясував чи мала можливість позивач
реалізувати своє право на
відшкодування матеріальної шкоди за
рахунок страхової компанії відповідно
до умов договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів укладеного між
ПрАТ «УЕСК» та ОСОБА_7, з огляду на те,
що страхова компанія перебуває у
стадії ліквідації, зауваживши лише те,
що відповідач своєчасно повідомив
страхову компанію про
дорожньо-транспортну пригоду та з
урахуванням положень Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
позивач не позбавлена можливості
звернутись до ліквідатора ПрАТ
«УЕСК» з заявою про включення її до
числа кредиторів.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог апеляційний суд залишив поза
увагою, лист МТСБУ №3/1-08/3425 від 08 лютого
2013 року (а.с. 108), зі змісту якого
вбачається, що останнє не має правових
підстав для здійснення
регламентованої виплати з фонду
захисту та водночас зазначено, що
кінцевим терміном для подачі заяв з
грошовими вимогами до ПрАТ «УЕСК» було
17 листопада 2012 року.

Відмовивши у задоволенні позовних
вимог про стягнення матеріальних
збитків з відповідача, апеляційний суд
фактично позбавив позивача її права на
захист свого порушеного права,
залишивши поза увагою, що позивач має
право звернутись до страхової
компанії, якою застрахована
відповідальність відповідача, з
вимогою про відшкодування
матеріальної шкоди поза межами
порядку, встановленого для подачі
заяви-претензії в разі ліквідації
страхової компанії, оскільки це право
передбачено положеннями Конституції
України.

Рішення апеляційного суду в частині
позовних вимог щодо відшкодування
моральної шкоди ухвалено з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Оскільки допущені судом апеляційної
інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права
призвели до неправильного вирішення
справи в частині позовних вимог щодо
відшкодування матеріальних збитків,
рішення суду апеляційної інстанції у
цій частині підлягає скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Київської області від 13 травня 2014 року
в частині позовних вимог щодо
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
скасувати, справу в цій частині
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді: В.І.
Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук Д.О.
Остапчук