Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц778/5525/14 Головуючий у 1 інстанції: Мамедова Л.М.
Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Савченко О.В.,

суддів Стрелець Л.Г.,

Гончар М. С.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» в особі представника Сухомліна Сергія Івановича на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 10 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2011 року ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

В обґрунтування позову зазначало, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 яку надає товариство, а тому повинна своєчасна здійснювати плату за спожиту електричну енергію.

Відповідач свої зобов'язання своєчасно та належним чином не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 1 352 грн. 01 коп., яка в добровільному порядку не сплачена.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 1 352 грн. 01 коп. та стягнути судові витрати по справі.

Справа розглядалась судом неодноразово.

Останнім рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 10 жовтня 2014 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в особі представника Сухомліна С.І. зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду змінити, ухвалити нове рішення. яким стягнути з відповідача заборгованість в сумі 861 грн. 01 коп.

У судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Тому колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу у їх відсутності, як то передбачено частиною 2 статті 305 ЦПК України.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального и процесуального права.

Відносини між газопостачальним підприємством та фізичними особами - споживачами газу регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України „Про електроенергетику" та "Правилами користування електричною енергією для населення".

У п.3,20 Правил йдеться, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Пункт 42 Правил зобов'язує споживача вносити плату за спожиту електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку.

Судом встановлено, що відповідач є споживачем електричної енергії, яка проживає в квартирі АДРЕСА_1 на її ім'я відкрито особовий рахунок НОМЕР_1

Під час вирішення спору у суді також з'ясовано, що відповідач сплачує кошти за спожиту електроенергію за показами електролічильника.

У своєму зверненні до суду Товариство звертало увагу на те, що заявлений борг накопився, починаючи з 15 вересня 2005 року по 15 грудня 2006 року, споживачка має заборгованість за спожиту електроенергію за показаннями 15000 квт.

23.08.2012 року старий прилад обліку електроенергії з кінцевими показниками 15000 був знятий і у споживачки був встановлений новий прилад обліку електроенергії, по якому на теперішній час згідно наданого суду розрахунку відповідач не має заборгованості.

У ч.1 ст.256 ЦК України наведено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.1 ст.257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За нормами ч.4,5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Відповідач письмово наполягала на застосуванні наслідків спливу строків позовної давності (а.с.50).

Товариство звернулося до суду 08.11.2011 року й намагалося стягнути заборговану плату в межах шестирічного строку.

У судовому засіданні суду першої інстанції та в апеляційній скарзі з приводу пропущення строку звернення до суду позивач посилався на правові приписи ч.1 ст.264 ЦК України й зосереджував увагу на тому, що споживач протягом спірного періоду вносив оплату за електричну енергію, тобто вчинив дії про визнання боргу.

Однак, матеріали справи не містять доказів про те, що відповідач визнавала свою заборгованість за минулий час.

Крім того, між сторонами не існувало домовленості про використання чергових платежів на погашення заборгованості за попередні місяці (відсутні такі заяви).

З платіжних документів, наданих суду відповідачем не вбачається, що грошові кошти вносились за період заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки відповідачем не було сплачено податку з суми заборгованості за якою минув строк позовної давності, це свідчить про визнання нею заборгованості, не можуть спростувати висновки рішення суду, оскільки виходять за визначенні ст.ст. 11,303 ЦПК України межі розгляду справи.

Зокрема справа розглядається в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Позовних вимог щодо несплати податку з безоплатно отриманих послуг не заявлено. З цього слідує, що вказані обставини не є предметом судового розгляду у цій справі і не перевіряються апеляційним судом.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі

Керуючись ст. 307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» - відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 10 жовтня 2014 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: