АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/774/1260/14
Головуючий у 1-ій інстанції
Категорія 26 суддя
суддя Повєткін В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 р. Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна
В.В.

суддів: Рудь В.В.,
Козлова С.П.

при секретарі: Чергенець С.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді
Дніпропетровської області

на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10 грудня 2013 року

за позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді
Дніпропетровської області про
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я, -

В с т а н о в и в :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ВВД НВ та ПЗ України в
м. Павлограді Дніпропетровської
області про відшкодування моральної
шкоди, спричиненої ушкодженням
здоров'я, посилаючись на те, що він є
застрахованою особою, отримав
професійне захворювання. Згідно
висновку МСЕК позивача визнано
інвалідом третьої групи безстроково та
встановлено 65 % втрати працездатності.
У зв'язку з втратою професійної
працездатності йому спричинена
моральна шкода, оскільки фізичний біль,
душевні страждання, переживання,
викликані наслідками трудового
каліцтва стали невід'ємною частиною
його існування, він втратив професійну
працездатність, постійно змушений
приймати лікарські препарати. Просив
суд стягнути на його користь з
відповідача відшкодування моральної
шкоди в розмірі 10000,00 грн. (а.с.1-2).

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10 грудня 2013 року позовні
вимоги задоволено частково, з
відповідача на користь позивача
стягнуто моральну шкоду у сумі 2500,00 грн.
(а.с.25-27).

В апеляційній скарзі (а.с.30-34) ВВД НВ та
ПЗ України в м. Павлограді просило
рішення суду скасувати, як
необґрунтоване і ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог, оскільки:

- позивачем не надано доказів щодо
спричинення йому моральної шкоди;

- документи надані позивачем не можуть
бути незаперечним доказом заподіяння
моральної шкоди;

- фонд не є особою, що спричинила
позивачу моральну шкоду;

- на час звернення з позовною заявою до
суду обов'язок фонду щодо
відшкодування потерпілим моральної
шкоди не передбачено Законом України
«Про загальнообов'язкове соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності».

В іншій частині рішення суду першої
інстанції сторонами не оскаржене.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарга є необґрунтованою і не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції встановив, що
позивач є застрахованою особою та на
час дії Закону України «Про
загальнообов'язкове соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності» отримав професійне
захворювання, у зв'язку з чим за
висновком МСЕК позивачу встановлено 25 %
втрати професійної працездатності.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно з висновком МСЕК від 27 січня 2005
року позивачу встановлено первинно 25 %
втрати професійної працездатності
(а.с.20).

Відповідно до положень ст.ст.21,28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності», в редакції, що діяла
на час виникнення спірних
правовідносин, грошова сума за
моральну шкоду провадиться за
наявності факту заподіяння цієї шкоди
потерпілому.

Немає підстав вимагати від позивача
медичного висновку про встановлення
факту спричинення моральної шкоди,
оскільки згідно ч.2 ст.23 ЦК України
встановлено, що моральна шкода полягає
у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я.

Факт втрати позивачем професійної
працездатності внаслідок виконання
ним робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах, встановлений
матеріалами справи.

Тому необхідності у додатковому
медичному висновку щодо встановлення
факту заподіяння потерпілому
моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням
трудових обов'язків, немає.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи
апеляційної скарги щодо відсутності
вини відповідача, оскільки
відшкодування шкоди здійснюється ним
як страховиком.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи
апеляційної скарги про те, що на час
звернення з позовною заявою до суду
обов'язок фонду щодо відшкодування
моральної шкоди потерпілим не
передбачено Законом України «Про
загальнообов'язкове соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності», оскільки
правовідносини між сторонами щодо
відшкодування моральної шкоди виникли
в 2005 році під час дії цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.5 ЦК України якщо
цивільні відносини виникли раніше і
регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Тому доводи апеляційної скарги Фонду
щодо необгрунтованості стягнення
моральної шкоди є безпідставними.

З огляду на це колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги про
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції щодо стягнення моральної
шкоди на підставі норм закону, які на
цей час скасовані, є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно
дослідив обставини справи, надав
належну оцінку доказам, які надані суду
сторонами, і по становив законне і
обґрунтоване рішення про відмову у
задоволенні позову.

Порушень матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись
ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесу
ального кодексу України, апеляційний
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді
Дніпропетровської області - відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала Апеляційного суду
Дніпропетровської області набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: