АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/8210/13-ц
Провадження № 22-ц/792/1508/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі :головуючого - судді Баса О.Г.

суддів: Карпусь С.А., Матковської Л.О.

при секретарі Кошельнику В.М., Бондарі
О.В.

з участю: ОСОБА_1, її представника
ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду від
29 травня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, Хмельницької
міської ради, з участю третьої особи -
Управління Держземагенства у
Хмельницькому районі Хмельницької
області, про визнання недійсними
державних актів, визнання права
власності на земельну ділянку,
витребування земельної ділянки з
чужого незаконного володіння.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання
права власності на частку земельної
ділянки та визначення порядку
користування земельною ділянкою. З
врахуванням уточнених позовних вимог
вказувала, що згідно договору
купівлі-продажу від 07.12.2001 року ОСОБА_3
подарувала їй 19/50 частини житлового
будинку з відповідно частиною
надвірних споруд по АДРЕСА_1,
розташованих на земельній ділянці
площею 0,06 га, власником якої згідно
державного акту виданого на підставі
рішення виконкому Хмельницької
міської ради №7 від 18.06.1998 року
залишилась ОСОБА_3. В подальшому ОСОБА_3
розділила цю земельну ділянку,
оформивши три окремі державні акти на
земельні ділянки площами 0,0081 га, 0,0461 га
та 0,0058 га. При переході в дар частини
житлового будинку в силу положень ст.
ст. 81, 120 ЗК України, до неї перейшло

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції -
Порозова І.Ю. Провадження №
22-ц/792/1508/14

Доповідач - Карпусь С.А.
Категорія № 2,5

право власності на 19/50 частки земельної
ділянки, проте така їй не виділена.
Земельну ділянку площею 0,0461 га ОСОБА_3
продала 14 листопада 2012 року ОСОБА_4, а
земельну ділянку площею 0,0058 га продала
15.11.2012 року ОСОБА_6 Внаслідок цих
правочинів порушені її майнові права,
тому просила визнати за нею право
власності на 19/50 частки земельної
ділянки по АДРЕСА_1, яку виділити їй в
натурі, та визначити порядок
користування вказаною земельною
ділянкою; визнати недійсними державні
акти серії ЯМ №682584 на земельну ділянку
площею 0,0081 га, серії ЯМ №682585 на
земельну ділянку площею 0,0461 га та серії
ЯМ №682586 на земельну ділянку площею 0,0058
га від 21.08.2010 року; визнати недійсними
договір купівлі-продажу земельної
ділянки площею 0,0461 га від 14.11.2012 року
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та
договір купівлі-продажу земельної
ділянки 0,0058 га від 15.11.2012 року
укладений між відповідачкою та ОСОБА_6;
витребувати з незаконного володіння
ОСОБА_3 належну їй на праві власності
земельну ділянку площею 0,0086 га
кадастровий номер :05:001:0173,
розташовану за адресою АДРЕСА_1;
витребувати в ОСОБА_4 на її користь
належну їй на праві власності земельну
ділянку площею 0,0276 га, кадастровий
номер :05:001:0175, розташовану за цією
ж адресою.

Протокольною ухвалою від 15 липня
2013 року до участі у справі в якості
відповідачів залучено ОСОБА_4, ОСОБА_6
та Хмельницьку міську раду, в якості
третьої особи - Управління
Держземагенства у Хмельницькому
районі Хмельницької області.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 29 травня 2014
року позов задоволено частково.
Визнано недійсним державний акт серії
ЯМ № 682584 від 14.08.2012 року на право
власності на земельну ділянку площею
0,0081 га. по АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_3.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку площею 0,0078 га по
АДРЕСА_1 згідно кадастрового плану у
висновку експерта №167/013 від 25.03.2014 року,
додаток № 9 та відповідно координатами
за додатком 9а висновку експерта: 1-1,512;
2-5,842; 3-3,170; 4-7, 403; 5-3, 774; 6-3, 514; 7-10, 585.
Стягнуто з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_1
1078,88 грн. понесених судових витрат. В
решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
вважає рішення суду в частині відмови у
задоволенні позовних вимог незаконним
та необґрунтованим, просить його в цій
частині скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних вимог
в повному обсязі. Зазначається про
неповне з'ясування судом обставин
справи, порушення норм матеріального
права, зокрема положень ч. 2,3 п. 1
постанови Пленуму ВСУ від 29.12.1976 року
№11 «Про судове рішення». Ухвалюючи
рішення, суд не дав належної оцінки
наданим нею під час розгляду справи
доказам, безпідставно проігнорував
висновок експерта. Відмовляючи в
частині задоволення позовних вимог,
суд залишив поза увагою роз'яснення,
надані в п. 8 листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства під час розгляду
цивільних справ про захист права
власності та інших речових прав»
№24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року, не застосував
до даного виду правовідносин норми
матеріального права.

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6,
Хмельницька міська рада та третя особа
- Управління Держземагенства у
Хмельницькому районі в судове
засідання не з'явилися, будучи належним
чином повідомленими про розгляд
справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду -
частковому скасуванню з наступних
мотивів.

Згідно п.п. 1,2,3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Встановлено, що співвласниками
житлового будинку з надвірними
спорудами по АДРЕСА_1 були ОСОБА_3, якій
належало 30/50 частини та ОСОБА_9, якій
належало 4/10 цього будинковолодіння.

07.12.2001 року ОСОБА_3 подарувала 19/50
частини будинковолодіння ОСОБА_1 та 11/50
частини ОСОБА_10, питання щодо долі
земельної ділянки цим договором
дарування не вирішувалось. Такий
договір дарування зареєстрований в
Хмельницькому БТІ. 05.11.2003 року ОСОБА_6
отримала свідоцтво про право на
спадщину на 11/50 частини цього житлового
будинку після смерті ОСОБА_10. 29 травня
2012 року ОСОБА_9 належну їй частку
подарувала ОСОБА_11.

Таким чином співвласниками житлового
будинку у відповідних частках є ОСОБА_1
19/50, ОСОБА_6 11/50 та ОСОБА_11 4/10.

Згідно рішення виконкому Хмельницької
міської ради від 09.04.1998 року № 15 ОСОБА_3
передано в приватну власність земельну
ділянку площею 0,06 га по АДРЕСА_1 та
14.05.1998 року їй видано державний акт IV-ХМ
№ 012555 на вказану земельну ділянку.

14.08.2012 року ОСОБА_3 здійснила розподіл
належної їй земельної ділянки на три
окремі земельні ділянки та отримала
державні акти серії ЯМ №682585 на
земельну ділянку площею 0,0461 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд; серії ЯМ №682584 на
земельну ділянку площею 0,0081 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд та серії ЯМ №682586 на
земельну ділянку площею 0,0058 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд. 14.11.2012 року ОСОБА_3
продала ОСОБА_4 земельну ділянку
площею 0,0461 га згідно державного акту
серії ЯМ № 682585 та 15 листопада 2012 року
продала ОСОБА_6 земельну ділянку площею
0,0058 га згідно державного акту серії ЯМ
№682586. Також судом встановлено, що
фактична конфігурація та площа
земельної ділянки по АДРЕСА_1 станом на
2001 рік не відповідала відомостям
зазначеним в державному акті від 1998
року.

Вказані обставини підтверджуються
матеріалами справи і сторонами не
оспорюються.

Постановляючи рішення про визнання за
позивачкою права власності на частину
земельної ділянки, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
ОСОБА_1 за договором дарування придбала
у власність лише частину житлового
будинку з надвірними спорудами без
земельної ділянки, на якій вони
розташовані, тому вона має право на
земельну ділянку, що знаходиться під її
частиною житлового будинку та яка
необхідна для її обслуговування,
розміром 0,0078 га згідно висновку
експерта.

Проте з такими висновками суду не можна
погодитись з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗК України 1992
року (у редакції, чинній на момент
виникнення правовідносин - укладення
договору дарування частин будинку) при
переході права власності на будівлю і
споруду разом з цими об'єктами
переходить і право власності або право
користування земельною ділянкою без
зміни її цільового призначення, якщо
інше не передбачено договором
відчуження. Тобто право на земельну
ділянку автоматично переходило до
набувача будівлі.

Застосовуючи фактично положення ст. 120
ЗК України 2002 року в редакції Закону
України від 27.04.2007 р. N 997-V, суд залишив
поза увагою, що перехід права власності
на частину будинку до ОСОБА_1 та ОСОБА_10
відбувся на підставі договору
дарування від 07 грудня 2001 року та з
моменту укладення договору дарування
до них перейшло й право власності або
право користування земельною ділянкою
площею 0,06 га. Тобто на цю угоду
поширюються положення чинної до цієї
дати ст. 30 ЗК України 1992 року.

Частиною 5 ст.116 ЗК України встановлено,
що земельні ділянки, які перебувають у
власності чи користуванні громадян або
юридичних осіб, передаються у
власність чи користування за рішенням
органів виконавчої влади чи органів
місцевого самоврядування лише після
припинення права власності чи
користування ними в порядку,
визначеному законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
право ОСОБА_1 та ОСОБА_10 на користування
земельною ділянкою площею 0,06 га у
встановленому законом порядку не було
припинено.

Таким чином, право власності ОСОБА_3 на
земельну ділянку, що розташована по
АДРЕСА_1 розміром 0,06 припинилося у
зв'язку з припиненням права власності
на житловий будинок з надвірними
спорудами, що позбавляло її права в
подальшому вчиняти дії по розподілу
земельної ділянки на три окремі
земельні ділянки та розпоряджатися
ними.

Як видно зі змісту державних актів на
спірні три земельні ділянки, вони були
видані ОСОБА_3 органом місцевого
самоврядування на підставі поданої нею
21 серпня 2010 року заяви, тобто без
прийняття належного рішення.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК
України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

В силу ст. 658 ЦК України право продажу
товару, крім випадків примусового
продажу та інших випадків,
встановлених законом, належить
власникові товару.

Таким чином в силу наведених вимог
закону ОСОБА_3 неправомірно отримала
державні акти серії ЯМ №682585 на
земельну ділянку площею 0,0461 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд; серії ЯМ №682584 на
земельну ділянку площею 0,0081 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд та серії ЯМ №682586 на
земельну ділянку площею 0,0058 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд. Відповідно не будучи
власником земельних ділянок площею 0,0461
га по АДРЕСА_1 та площею 0,0058 га по
АДРЕСА_1 ОСОБА_3 не вправі була їх
відчужувати.

Судом першої інстанції наведені вимоги
закону та обставини не були враховані,
а тому рішення суду в цій частині
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову.

Проаналізувавши наведені докази в їх
сукупності колегія суддів приходить до
висновку, що зазначені державні акти
на право власності на земельні ділянки
площами 0,0461 га та 0,0081 га та договори
купівлі-продажу цих земельних ділянок
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_6
підлягають визнанню недійсними, а
позовні вимоги в цій частині
задоволенню.

Судом першої інстанції підставно
визнано недійсним державний акт серії
ЯМ № 682584 від 14.08.2012 року на право
власності на земельну ділянку площею
0,0081 га.по АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_3 і в
цій частині рішення суду ніким не
оспорюється.

Рішенням суду визнано за позивачкою
право власності на земельну ділянку
площею 0,0078 га по АДРЕСА_1 згідно
кадастрового плану у висновку експерта
№167/013 від 25.03.2014 року.

В силу ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається зі змісту позовної заяви
та під час розгляду справи, позивачка
не заявляла вимог про визнання за нею
права власності на 0,0078 га земельної
ділянки по АДРЕСА_1 та таких не
підтримувала. Тому рішення суду в цій
частині не може залишатися в силі та
підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують інших висновків суду
першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що
співвласниками житлового будинку з
надвірними спорудами по АДРЕСА_1, а
відповідно і земельної ділянки,
закріпленої за ним, є ОСОБА_1, ОСОБА_6 та
ОСОБА_11, з яких останній до участі у
справі позивачкою згідно вимог ст. 33
ЦПК України не залучався. Тому суд
апеляційної інстанції за таких
обставин не вправі ухвалити рішення
щодо визнання права позивачки на
частину земельної ділянки відповідно
до частки у домоволодінні, оскільки
таке рішення буде зачіпати інтереси
усіх співвласників будинку.

Що стосується вимог про визначення
порядку користування земельною
ділянкою в натурі, то такі вимоги також
задоволенню не підлягають з тих
підстав, що не залучені всі
співвласники будинку (земельної
ділянки) та відсутність висновку
земельно-технічної експертизи №167/013
від 25 березня 2014 року, який би врахував
інтереси всіх співвласників.

Колегією суддів апеляційного суду
відповідно до вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України
позивачу було роз'яснено право на
проведення повторної експертизи, від
якого вона відмовилась.

Виходячи з вимог ст.ст. 10, 11,33 ЦПК
України, колегія суддів прийшла до
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

Враховуючи те, що станом на 2001 рік
частина земельної ділянки, що перейшла
у власність ОСОБА_1 не була виділена в
натурі, відповідно не обмежована
межовими знаками, а відповідність її
площі та розміру тим, що визначені в
державному акті, експертом не
досліджувалися та позивачем такі
питання не ставилися, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність підстав для
витребування земельної ділянки з
чужого незаконного володіння ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, а належним способом захисту
порушеного права в цьому випадку є
скасування державного акту.

В цій частині рішення суду слід
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 316, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 29 травня 2014
року в частині визнання права
власності на земельну ділянку площею
0,0078 га та відмови у задоволенні
позовних вимог про визнання недійсними
державних актів на земельні ділянки та
договорів купівлі-продажу земельних
ділянок скасувати та ухвалити нове
рішення.

Визнати недійсним державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЯМ №682585 виданий Хмельницькою
міською радою 29 серпня 2012 року ОСОБА_3
на земельну ділянку загальною площею
0,0461 га, яка розташована по АДРЕСА_1,
кадастровий номер :05:001:0175.

Визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯМ № 682586 виданий Хмельницькою
міською радою 29 серпня 2012 року ОСОБА_3
на земельну ділянку загальною площею
0,0058 га, яка розташована по АДРЕСА_1,
кадастровий номер :05:001:0174.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка),
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :05:001:0175,
загальною площею 0,0461 га, укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений 14
листопада 2012 року приватним нотаріусом
Хмельницького міського нотаріального
округу ОСОБА_12, зареєстрований в
реєстрі за №1482.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка),
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :05:001:0174,
загальною площею 0,0058 га, укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_6, посвідчений 15
листопада 2012 року приватним нотаріусом
Хмельницького міського нотаріального
округу ОСОБА_12, зареєстрований в
реєстрі за №1491.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді
/підписи/

Згідно оригіналу: суддя апеляційного
суду С.А. Карпусь