АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8409/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Нізік О. В. Доповідач - Кочкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого - судді Кочкової Н.О.,

суддів -
Максюти Ж.І., Григорченка Е.І.,

при секретарі -
Сичевській А.Ю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті
особи: Третя дніпропетровська державна
нотаріальна контора, Дніпропетровське
міське управління земельних ресурсів
(Держкомзем у м. Дніпропетровську) про
усунення перешкод у здійсненні права
власності на об'єкти нерухомості,
виселення та повернення земельної
ділянки за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
17 липня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
17 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволені частково: виселено ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 із квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого житла. В решті заявлених
позовних вимог відмовлено. Вирішено
питання судових витрат (а.с.171-174).

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення судом норм процесуального
права, ставить питання про скасування
рішення суду в частині задоволених
позовних вимог (а.с. 197-199).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що на підставі договорів
дарування, укладених 29 листопада 2001
року та посвідчених державним
нотаріусом Третьої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори ОСОБА_6,
ОСОБА_2 належить 30/60 частин будинку
АДРЕСА_1 і земельна ділянка площею
0,0245га за цією ж адресою. Державний акт
на право власності на земельну ділянку
№ 038590 від 30.01.2002р. виданий
Дніпропетровською міською радою.
Однак, позивачка позбавлена можливості
володіти, користуватись та
розпоряджатись своїм майном, оскільки
в квартирі проживають відповідачі, які
фактично володіють та користуються 30/60
частинами будинку та земельною
ділянкою.

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив із
того, що відповідачі втратили право на
проживання та користування спірним
домоволодінням з моменту його
дарування позивачці, однак добровільно
звільнити вказаний будинок
відмовляються та чинять перешкоди
новому власнику.

Вказані висновки відповідають вимогам
закону і підтверджуються матеріалами
справи. Так, відповідно до ст.391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном; згідно із 2
ст. 152 Земельного Кодексу України
власник або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані із позбавленням
права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України
з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
угоди з власником. Аналіз змісту
вказаних правових норм свідчить про те,
що право члена сім'ї власника будинку
(квартири) користуватися цим житлом
існує лише за наявності у власника
права приватної власності на це майно.
Таким чином виникнення права членів
сім'ї власника будинку (квартири) на
користування цим будинком та обсяг цих
прав залежить від виникнення у
власника будинку права власності на
цей будинок, а відтак - припинення права
власності особи на будинок припиняє
право членів її сім'ї на користування
цим будинком. Таким чином права членів
сім'ї власника будинку на об'єкт
власності є похідними від прав самого
власника.

Передбачаючи право власника жилого
будинку (квартири) на відчуження цих
об'єктів, закон не передбачив при цьому
перехід прав і обов'язків попереднього
власника до нового власника в частині
збереження права користування житлом
(житлового сервітуту) членів сім'ї
колишнього власника у випадку зміни
власника будинку (квартири) на відміну
від договору найму (оренди) житла - ст.
ст. 810, 814 ЦК України.

Частина ж 4 ст. 156 ЖК України передбачає
збереження такого права користування
житлом лише для членів сім'ї, які
припинили сімейні відносини з
власником будинку, при умові
збереження права власності на будинок
цього ж власника, тобто при незмінності
власника майна.

З огляду на вищевикладене, колишня
власниця даного домоволодіння ОСОБА_7
втратила право власності на
домоволодіння, подарувавши його
позивачці, а отже відповідачі ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 (родичі бувшої власниці),
втратили право користування даним
будинком та підлягають виселенню.

Доводи апеляційної скарги про
те, що розгляд справи 17 липня 2014 року та
ухвалення оскаржуваного рішення за
відсутністю відповідачки в судовому
засіданні призвело до порушення її
права на надання доказів - не являється
підставою для скасування рішення суду,
оскільки справа розглядалась судом з 27
червня 2012 року, ОСОБА_5 була
неодноразово присутня у судових
засіданнях (а.с.166-169), розгляд справи
відкладався для вирішення спору мирним
шляхом.

Доказів про наявність обставин, які
мають істотне значення і спростовують
правильність висновків суду 1
інстанції - в апеляційній скарзі не
зазначено і апеляційному суду не
надано.

Судом 1 інстанції у досить
повному обсязі з'ясовані права та
обов'язки сторін, доводи сторін
перевірені і їм дана належна оцінка,
неправильного застосування норм
матеріального права або порушень норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
чи зміни рішення не встановлено, справа
розглянута у рамках позовних вимог та
на підставі наданих доказів, тому
апеляційний суд вважає, що рішення суду
є законним і обґрунтованим, і його слід
залишити без змін.

Керуючись ст.. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - ВІДХИЛИТИ.

Рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуюча:
Кочкова Н.О.

Судді:

Максюта Ж.І.

Григорченко Е.І.