Справа № 130/3207/13-ц Провадження №
22-ц/772/416/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Заярний А. М.Категорія: 20
Доповідач: Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

28 січня 2014 року м. Вінниця
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Голоти Л.О.

при секретарі Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2

на рішення Жмеринського
міськрайонного суду Вінницької
області від 16 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
застосування наслідків недійсності
правочинів (реституція), -

встановила:

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася в
міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_3
про застосування наслідків
недійсності правочинів (реституція),
мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та
відповідачкою був укладений договір
купівлі-продажу житлового будинку,
який рішенням Жмеринського
міськрайонного суду Вінницької
області від 20.10.2011 року визнано
недійсним.

Посилаючись на частину 2 статті 216 ЦК
України просила застосувати наслідки
недійсності правочину, а саме
повернути їй грошові кошти в сумі 45000
грн., сплачені відповідачеві до
підписання договору купівлі-продажу.

Рішенням Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 16 грудня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням,
позивач ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин справи, порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4 вимоги апеляційної
скарги підтримав на умовах, викладених
у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 і її представник
ОСОБА_5 проти вимог апеляційної скарги
заперечували, просили залишити в силі
рішення суду першої інстанції як
законне і обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі та з'явилися в судове засідання,
вивчивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляції та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про часткове задоволення

апеляційної скарги з наступних
підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд, зокрема,
вирішує питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; чи є інші
фактичні дані пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; як
розподілити між сторонами судові
витрати.

Оскаржуване рішення зазначеним
вимогам не відповідає і підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в позові з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до договору купівлі-продажу
від 05.10.2010 року позивач ОСОБА_2 набула у
власність, а відповідач ОСОБА_3
передала будинок, що розташований по
АДРЕСА_1. Умовами договору передбачено,
що за домовленістю сторін продаж
вчинено за 45000 грн., які продавець
отримала повністю від покупця, до
підписання цього договору .

Рішенням Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 20 жовтня 2011
року, яке набрало законної сили,
укладений між сторонами договір
купівлі-продажу житлового будинку
визнано недійсним, з підстав
передбачених статтею 230 ЦК України.

При цьому суд встановив, що одна з
сторін договору - ОСОБА_3 введена в
оману іншою стороною ОСОБА_2 щодо
предмету договору, а також відкинув
твердження ОСОБА_2 про передачу нею
грошей ОСОБА_3 нібито за придбаний
будинок.

Дане рішення сторонами не
оскаржувалося і набрало законної сили.

Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК
України обставини, що встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Статтею 216 ЦК України встановлено
правові наслідки недійсності
правочину. Так, відповідно до частин 1-2
цієї статті недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного
правочину другій стороні або третій
особі завдано збитків та моральної
шкоди, вони підлягають відшкодуванню
винною стороною.

Разом з тим, згідно з частиною 3 статті
216 ЦК України правові наслідки,
передбачені частинами першою та другої
цієї статті, застосовуються, якщо
законом не встановлені особливі умови
їх застосування або особливі правові
наслідки окремих видів недійсних
правочинів.

Частиною другою статті 230 ЦК України
встановлені особливі правові наслідки
вчинення правочину під впливом обману,
а саме, сторона, яка застосувала обман,
зобов'язана відшкодувати другій
стороні збитки у подвійному розмірі та
моральну шкоду, що завдані у зв'язку з
вчиненням цього правочину.

Натомість всупереч вимогам ч. 3 ст. 10, ч. 1
ст. 60, ч. 3 ст. 61 ЦПК України суд першої
інстанції вдався до повторної оцінки
доказів та перевірки обставин, які вже
встановлені рішенням суду, яке набрало
законної сили.

Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
невідповідність в висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, є підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про скасування рішення
суду першої інстанції та відмову в
задоволенні позовних вимог з інших
підстав.

Крім того, стягуючи з позивача на
користь відповідача судові витрати за
надання правової допомоги в розмірі 2000
грн. суд першої інстанції не звернув
уваги на документальне підтвердження
таких витрат. Сторона, яка понесла
витрати на подала суду звіт про надання
правової дороги й відповідні
розрахунки, а суд не перевірив їх та без
наведення відповідних розрахунків у
рішенні прийшов до висновку, що
заявлений розмір витрат на правову
допомогу не перевищує 40% встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участи
особи, яка надавала правову допомогу в
судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 16 грудня 2013
року скасувати і ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про застосування наслідків
недійсності правочину (реституцію) -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте
протягом двадцяти днів з цього часу
може бути оскаржене в касаційному
порядку шляхом подання касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Стадник
І.М. Судді: З оригіналом вірно: Суддя
апеляційного суду /підпис/
Міхасішин І.В. /підпис/Голота Л.О.
Стадник І.М.