30.01.2014 Справа №
Провадження № 2о/522/96/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2014 р. Приморський районний суд м.
Одеси у складі:

головуючого - судді Нікітіної С.Й.

при секретарі - Віноградовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, у м. Одесі, заяву
Дочірнього підприємства "ГПК Україна"
компанії "ГПК Гамбург Порт Консалтінг
ГмбХ", про тлумачення умов договору,
заінтересована особа - Державне
підприємство „Адміністрація морських
портів України", -

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ДП "ГПК Україна", звернувся до
суду із заявою про тлумачення умов
Додаткової угоди від 15.11.2010 р. до
Генеральної інвестиційної угоди №
КД-8268 від 16.02.2006 р. (Додаткова угода),
укладеної між Заявником та ДП
„Адміністрація морських портів
України" (Адміністрація), в часині
припинення зобов'язань Заявника,
передбачених пунктами 5.3, 6.1.1., 6.5
Додаткової угоди, зокрема, зобов'язань
щодо оплати на користь Адміністрації
частини доходу від експлуатації
Об'єкта інвестування та компенсації за
незабезпечення гарантованого обсягу
вантажопереробки, у зв'язку із
неможливістю виконання вказаних
зобов'язань з моменту набрання
чинності Законом України „Про морські
порти України".

Представник Заявника надав до суду
заяву, у якій підтримав вимоги та
зазначив, що положення Додаткової
угоди слід тлумачити таким чином, що
після того, як Закон про порти набрав
чинності, зобов'язання Заявника,
передбачені пунктами 5.3, 6.1.1., 6.5
Додаткової угоди, зокрема,
зобов'язання щодо оплати на користь
Адміністрації частини доходу від
експлуатації Об'єкта інвестування та
компенсації за незабезпечення
гарантованого обсягу
вантажопереробки, слід вважати такими,
що припинилися через неможливість
виконання. Просив закінчити розгляд
справи за своєї відсутності.

Представник заінтересованої особи -
Адміністрації в судове засідання не
з'явився повторно, був належним чином
повідомлений про дату, місце і час
судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що заява Заявника підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Між Заявником та ДП „Одеський морський
торговельний порт" (Порт) була укладена
Генеральна інвестиційна угода від
16.02.2006 р. № КД-8268 (Генеральна
інвестиційна угода), предметом якої
було регулювання взаємовідносин
сторін в процесі залучення додаткових
іноземних інвестицій для подальшого
розвитку інфраструктури Порта,
збільшення ефективності обробки
вантажів, збільшення вантажообігу і
поліпшення якості обслуговування
клієнтів.

15.11.2010 р. сторонами була укладена
Додаткова угода до Генеральної
інвестиційної угоди (Додаткова угода),
предметом якої було регулювання
взаємовідносин сторін, пов'язаних із
черговим етапом інвестування,
спрямованим на розвиток існуючого
контейнерного терміналу на
Карантинному молу в акваторії Порту,
зокрема:

- на створення складської території на
новоутвореній території та
берегоукріплення їх зовнішньої
сторони;

- на придбання перевантажувальної
техніки;

- на створення нового контейнерного
терміналу на Карантинному молу
потужністю не менше ніж 600 000 TEU на рік
(Об'єкт інвестування).

15.11.2010 р. Портом та Заявником був також
підписаний меморандум про
взаєморозуміння (Меморандум), яким
сторони надали тлумачення деяких
термінів та положень Додаткової угоди.

Кабінетом Міністрів України було
прийняте Розпорядження № 133-р від 04.03.2013
р. „Про погодження пропозиції щодо
реорганізації підприємств морського
транспорту".

Пунктом 1 вказаного Розпорядження було
передбачено погодитись із пропозицією
Міністерства інфраструктури України
щодо:

- реорганізації державних підприємств
морського транспорту за переліком
згідно з додатком (додаток до цього
Розпорядження містить перелік, до
якого включені всі державні
підприємства - морські порти, в тому
числі ДП „Одеський морський
торговельний порт") шляхом виділу
стратегічних об'єктів портової
інфраструктури, іншого майна, прав та
обов'язків стосовно них відповідно до
розподільчих балансів;

- утворення внаслідок виділу
державного підприємства
„Адміністрація морських портів
України" та віднесення його до сфери
управління Міністерства
інфраструктури.

На виконання вищезазначеного
Розпорядження Міністерством
інфраструктури України було прийнято
Наказ № 163 від 19.03.2013 р., пунктом 1 якого
було передбачено реорганізувати
державні підприємства морського
транспорту за переліком згідно з
додатком 1 (до цього переліку включені
всі державні підприємства - морські
порти, в тому числі ДП „Одеський
морський торговельний порт") шляхом
виділу стратегічних об'єктів портової
інфраструктури, іншого майна, права та
обов'язків стосовно них відповідно до
розподільчих балансів та утворити
внаслідок виділу державне
підприємство „Адміністрація морських
портів України".

На підставі вищезазначених
Розпорядження та Наказу, у
відповідності до додаткової угоди від
13.06.2013 р. до Генеральної інвестиційної
угоди, була здійснена заміна сторони
Генеральної інвестиційної угоди, а
саме, Порт було замінено на
Адміністрацію як правонаступника.

Пункти 6.1.1., 6.5 Додаткової угоди
передбачають зобов'язання Заявника (та
відповідне кореспондуюче право
Адміністрації) щодо здійснення
розподілу доходу від експлуатації
Об'єкта інвестування, а саме, сплати на
користь Адміністрації:

- 14% вартості комплексу
навантажувально-розвантажувальних
робіт, що покриваються акордною
ставкою, встановленою згідно із чинним
законодавством України, - протягом
перших 10 років з моменту введення
Об'єкта інвестування в експлуатацію;

- 18% вартості комплексу
навантажувально-розвантажувальних
робіт, що покриваються акордною
ставкою, встановленою згідно із чинним
законодавством України, - починаючи з 11
року після введення Об'єкта
інвестування в експлуатацію.

Крім того, у відповідності до пункту 5.3.
Додаткової угоди, у разі невиконання
Заявником зобов'язання щодо
забезпечення гарантованого обсягу
вантажопереробки на рівні показників,
передбачених пунктом 2.2.13 Додаткової
угоди, на Заявника покладається
зобов'язання щодо компенсації на
користь Адміністрації 14% вартості
комплексу
навантажувально-розвантажувальних
робіт, що покриваються акордною
ставкою, встановленою згідно із чинним
законодавством України, від різниці
між фактичним обсягом
вантажопереробки та гарантованим
обсягом, зазначеним у пункті 2.2.13
Додаткової угоди, за підсумками
календарного року.

Таким чином, у відповідності до умов
Додаткової угоди, базою для розрахунку
частини доходу Адміністрації від
експлуатації Об'єкта інвестування, так
само як і для розрахунку розміру
компенсації за незабезпечення
Заявником гарантованого обсягу
вантажопереробки, які повинні
сплачуватись Заявником на користь
Адміністрації, є акордні ставки,
встановлені згідно із чинним
законодавством України.

Акордні ставки за виконання
навантажувально-розвантажувальних
робіт в портах України були
передбачені Збірником тарифів на
комплекс робіт, пов'язаних з
обробленням вантажів у портах України,
затвердженим Наказом Міністерства
транспорту України № 392 від 30.10.1995 р. (зі
змінами та доповненнями) (Збірник
тарифів).

Втім, 13.06.2013 р. набув чинності Закон
України „Про морські порти України"
(Закон про порти).

Стаття 21 Закону про порти передбачає,
що тарифи на спеціалізовані послуги, що
надаються у морському порту суб'єктами
природних монополій, та послуги, які
оплачуються у складі портових зборів,
підлягають державному регулюванню
національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
транспорту. Перелік спеціалізованих
послуг, що надаються у морському порту
суб'єктами природних монополій, які
підлягають державному регулюванню,
визначає Кабінет Міністрів України.
Тарифи на інші послуги, крім визначених
у частині першій цієї статті, є
вільними та визначаються договором між
суб'єктом господарювання, який надає
відповідні послуги, та їх замовником.

Таким чином, в розумінні статті 21
Закону про порти, державному
регулюванню підлягають виключно
тарифи на портові збори, а також на
спеціалізовані послуги, які надаються
у морських портах суб'єктами природних
монополій, перелік яких підлягає
затвердженню Кабінетом Міністрів
України. Тарифи на всі інші послуги, що
надаються в морських портах, не
підлягають державному регулюванню та
встановлюються на вільних договірних
засадах.

Станом на сьогоднішній день, Перелік
спеціалізованих послуг, що надаються у
морському порту суб'єктами природних
монополій, які підлягають державному
регулюванню, затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 р.
№ 405.

До вказаного Переліку включені
наступні спеціалізовані послуги:

- забезпечення лоцманського
проведення;

- регулювання руху суден;

- забезпечення проведення криголамних
робіт

Тобто, послуги з обробки вантажів
(виконання
навантажувально-розвантажувальних
робіт) до вищезазначеного Переліку не
включені.

Таким чином, у відповідності до чинного
законодавства України (зокрема, Закону
про порти), тарифи на
навантажувально-розвантажувальні
роботи у морських портах України не
підлягають державному регулюванню та
встановлюються на вільних договірних
засадах.

Це, в свою чергу, означає, що після
набрання чинності Законом про порти
(13.06.2013 р.) належні правові підстави
застосовувати по відношенню до
навантажувально-розвантажувальних
робіт акордні ставки, передбачені
Збірником тарифів, відсутні, у зв'язку
із чим зазначені акордні ставки
застосуванню не підлягають.

Як передбачено статтею 607 Цивільного
кодексу України (ЦК України), статтями
202, 205 Господарського кодексу України
(ГК України) однієї із підстав
припинення цивільно-правових та
господарсько-правових зобов'язань є
припинення зобов'язання у зв'язку із
неможливістю його виконання у зв'язку з
обставиною, за яку жодна із сторін не
відповідає.

Все вищевикладене надає достатні
правові підстави тлумачити пункти 5.3,
6.1.1., 6.5 Додаткової угоди, що
передбачають визначення грошових
зобов'язань Заявника на базі акордних
ставок, передбачених Збірником
тарифів, таким чином, що з моменту
набрання чинності Законом про порти
(13.06.2013 р.) виконання зобов'язань
Заявника, передбачених цими пунктами
Додаткової угоди, зокрема, зобов'язання
щодо оплати на користь Адміністрації
частини доходу від експлуатації
Об'єкта інвестування та зобов'язання
щодо виплати на користь Адміністрації
компенсації за незабезпечення
Заявником гарантованого обсягу
вантажопереробки, є неможливим через
відсутність бази для розрахунку
вищезазначених платежів (а саме, через
відсутність правових підстав для
застосування акордних ставок за
навантажувально-розвантажувальні
роботи, передбачених Збірником
тарифів), у зв'язку із чим вказані
зобов'язання слід вважати такими, що
припинилися через неможливість їх
виконання.

Додатковим підтвердженням
вищезазначеного тлумачення положень
Додаткової угоди є те, що у
відповідності до пункту 6.1.1 Додаткової
угоди до переліку джерел доходів
Адміністрації окрім частини вартості
комплексу
навантажувально-розвантажувальних
робіт, що покриваються акордною
ставкою, включаються і інші джерела,
зокрема:

- портові та інші збори, передбачені
чинним законодавством України;

- плата за послуги і роботи, які
виконуються Адміністрацією для
Заявника за окремими договорами.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону про
порти, у морському порту справляються
такі портові збори: корабельний,
причальний, якірний, канальний,
маяковий, адміністративний та
санітарний.

У відповідності до частин 3-5 статті 22
Закону про порти, портові збори
сплачуються на користь Адміністрації,
крім:

- причального збору, що справляється на
користь власника причалу, а якщо причал
перебуває у користуванні, - на користь
відповідного користувача;

- канального збору, що справляється на
користь власника каналу;

- корабельного збору, що справляється
на користь користувача портової
акваторії, а також власника
операційної акваторії причалу
(причалів), збудованої до набрання
чинності цим Законом;

- маякового збору, що справляється на
користь державної установи, що
організовує та здійснює
навігаційно-гідрографічне
забезпечення мореплавства.

У відповідності до пунктів 1.3., 1.5.
Порядку справляння та розмірів ставок
портових зборів, затверджених Наказом
Міністерства інфраструктури України
від 27.05.2013 N 316 (Порядок справляння
портових зборів), портові збори
справляються в морських портах із
суден і плавучих споруд, що плавають
під Державним Прапором України та
іноземними прапорами, за групами
згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Нарахування портових зборів
здійснюється з умовного об'єму судна,
який обчислюється в кубічних метрах і
дорівнює добутку трьох величин
(довжина судна, ширина судна і висота
борту судна), зазначених в обмірному
свідоцтві (головні розмірення) або
документі, що його замінює.

Очевидно, що введення в експлуатацію
Об'єкта інвестування повинне мати
наслідком збільшення обсягу
суднозаходів до Одеського морського
порту, що, в свою чергу, призведе до
збільшення доходів Адміністрації
внаслідок отримання додаткових
портових зборів.

Крім того, як вже було зазначено вище,
до числа портових зборів, серед іншого,
відноситься причальний збір, що
справляється на користь власника
причалу, а якщо причал перебуває у
користуванні, - на користь відповідного
користувача.

Відповідно до пункту 5.1. Порядку
справляння портових зборів, причальний
збір справляється із суден, що стоять
біля причалу.

При цьому у пункті 2 Меморандуму
сторони розтлумачили положення
Додаткової угоди стосовно визначення
робіт зі створення (будівництва)
Об'єкта інвестування шляхом розділення
вказаних робіт на дві наступні частини:

- частина робіт Заявника - комплекс
робіт зі створення складської
території, будівництва берегоукріпних
споруд, які з'єднують нові причальні
споруди на півночі з існуючим
хвилеломом та на півдні з існуючим
терміналом, а також придбання
перевантажувальної техніки;

- частина робіт Адміністрації -
днопоглиблювальні роботи в районі
Карантинної гавані, роботи із
будівництва хвилелому та
гідротехнічних причальних споруд.

Пункт 1.4. Додаткової угоди передбачає,
що створений Об'єкт інвестування буде
використовуватись як Заявником, так і
Адміністрацією для здійснення
виробничого процесу обслуговування
суден та переробки вантажів.

У відповідності до пункту 1.5 Додаткової
угоди, у результаті інвестування
Заявник отримує право користування та
володіння Об'єктом інвестування,
передбачені чинним законодавством
України, з моменту введення його в
експлуатацію.

При цьому, у пункті 3 Меморандуму
сторони розтлумачили положення
Додаткової угоди (зокрема, її пункту 1.5)
таким чином, що у результаті
інвестування Заявник отримує право
користування та володіння (з взяттям на
баланс Заявника) лише тією частиною
Об'єкта інвестування, що відповідає
обсягу (частині) робіт Заявника. З цього
випливає, що решта частина Об'єкта
інвестування, що відповідає обсягу
(частині) робіт Адміністрації (в тому
числі, збудовані Адміністрацією
гідротехнічні причальні споруди), буде
перебувати у користуванні
Адміністрації.

Таким чином, з моменту введення в
експлуатацію частини Об'єкта
інвестування, що відповідає обсягу
(частині) робіт Адміністрації (зокрема,
збудованих Адміністрацією
гідротехнічних причальних споруд),
Адміністрація, серед іншого, буде
уповноважена отримувати причальний
збір за постановку суден до вказаних
причальних гідротехнічних споруд.

Крім того, як вже було зазначено вище, у
відповідності до пункту 6.1.1. Додаткової
угоди, до переліку джерел доходів
Адміністрації, пов'язаних із
експлуатацією Об'єкта інвестування,
відноситься, серед іншого, плата за
послуги та роботи, які виконуються
Адміністрацією для Заявника за
окремими договорами.

До того ж, згідно з пунктом 2.1.9
Додаткової угоди, на підставі окремих
договорів Адміністрація надає
Заявнику комунальні (послуги з
постачання електроенергією, води,
тепла, телефонного зв'язку) та інші
послуги, необхідні для здійснення
господарської діяльності та
експлуатації Об'єкту інвестування,
відповідно до цієї угоди та
законодавства України, з оплатою
згідно з діючими в порту тарифами на
момент надання послуг.

Зокрема, між Заявником та Портом (з
подальшим правонаступництвом
Адміністрації) був укладений цілий ряд
договорів, на підставі яких
Адміністрація надає на користь
Заявника платні послуги, необхідні для
здійснення господарської діяльності
Заявника на території Одеського
морського порту, зокрема:

- договір № КД -6890 на системно-технічне
обслуговування та програмне
супроводження від 01.01.2005 р.;

- договір КД-4036 від 27.06.2003 р., що
передбачає надання послуг, пов'язаних
із обробленням вагонів з
експортно-імпортними, транзитними та
господарськими вантажами, що
прибувають залізницею;

- договір № КД 5227 від 27.02.2004 р., що
передбачає надання послуг з технічного
обслуговування засобів пожежної
сигналізації ;

- договір № КД-8534 від 27.01.2006 р., що
передбачає надання послуг з подання
питної холодної води, гарячої води,
приймання стоків, технічного
обслуговування вентиляційних систем;

- договір про спільне використання
електричних мереж № КД-10211 від 29.03.2007 р.;

- договір КД-12081 від 4.07.2008 р., що
передбачає надання послуг з в'їзду та
виїзду автотранспорту, регулювання
руху автотранспорту, оформлення
пропускних документів на
транзитно-вантажному терміналі;

- договір про надання послуг № КД-16690
від 18.11.2011 р., що передбачає надання
послуг, пов'язаних із користуванням
системою вентиляції, мережею
електричного струму, санітарними та
тепло-, водомережами, паркінгом для
легкових автомобілів, туалетною
кімнатою, пожежною сигналізацією,
комунікаційними мережами, прибиранням
приміщень на транзитно-вантажному
терміналі.

У відповідності до листа Порту № 041-А/1437
від 25.06.2013 р. на адресу Заявника,
Адміністрація є правонаступником
Порту за всіма вищезазначеними
договорами.

Зі змісту вищезазначених договорів
слідує, що розмір плати за надання
послуг, передбачених кожним
відповідним договором, яку Заявник
повинен сплачувати на користь
Адміністрації, прямо залежить від
обсягів виконання
навантажувально-розвантажувальних
робіт з боку Заявника.

Таким чином, введення в експлуатацію
Об'єкта інвестування, що повинно
призвести до збільшення обсягів
виконання
навантажувально-розвантажувальних
робіт з боку Заявника, автоматично
призведе до збільшення доходів
Адміністрації за вищезазначеними
договорами, що входять до складу
доходів, пов'язаних з експлуатацією
Об'єкта інвестування.

Таким чином, не дивлячись на припинення
передбачених Додатковою угодою
зобов'язань Заявника щодо оплати на
користь Адміністрації частини доходу
від експлуатації Об'єкта інвестування
та щодо виплати на користь
Адміністрації компенсації за
незабезпечення Заявником
гарантованого обсягу вантажопереробки
через неможливість виконання таких
зобов'язань, можливість Адміністрації
отримувати доходи, пов'язані із дією
Генеральної інвестиційної угоди та
Додаткової угоди, зокрема, доходи,
пов'язані із експлуатацією Об'єкта
інвестування, буде збережена.

Крім того, відповідно до пункту 1.5.
Додаткової угоди, після спливу строку
цієї Угоди (згідно з пунктом 3.2
Додаткової угоди, вона укладена на
строк до 31.12.2044 року) Заявник
зобов'язаний передати майнові права на
Об'єкт інвестування державі в особі
Адміністрації. Аналогічне тлумачення
зобов'язання Заявника щодо передачі
майнових прав на Об'єкт інвестування
державі в особі Адміністрації після
спливу строку Додаткової угоди
передбачене і пунктом 3 Меморандуму.
Таким чином, прямий майновий інтерес
держави в особі Адміністрації у
реалізації положень Додаткової угоди,
зокрема, у введенні в експлуатацію
Об'єкта інвестування, в будь-якому
випадку, зберігається, не дивлячись на
припинення зобов'язань Заявника щодо
оплати на користь Адміністрації
частини доходу від експлуатації
Об'єкта інвестування та компенсації за
незабезпечення гарантованого обсягу
вантажопереробки, передбачених
пунктами 5.3, 6.1.1., 6.5 Додаткової угоди.

Наведене вище тлумачення положень
Додаткової угоди підтверджується
також висновком науково-правової
експертизи, затвердженим Головою Ради
Науково-правових експертиз при
Інституті держави і права ім. В. М.
Корецького НАН України, від 21.01.2014 р. №
126/9-е.

Відповідно до частини 2 статті 213 ЦК
України на вимогу однієї або обох
сторін суд може постановити рішення
про тлумачення змісту правочину.

На підставі викладеного, керуючись
частиною 2 статті 213 ЦК України, статтею
15 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву Дочірнього підприємства "ГПК
Україна" компанії "ГПК Гамбург Порт
Консалтінг ГмбХ" - задовольнити.

Тлумачити умови Додаткової угоди від
15.11.2010 р. до Генеральної інвестиційної
угоди № КД-8268 від 16.02.2006 р. таким чином,
що зобов'язання Дочірнього
підприємства "ГПК Україна" компанії
"ГПК Гамбург Порт Консалтінг ГмбХ",
передбачені пунктами 5.3, 6.1.1., 6.5 цієї
Додаткової угоди, зокрема,
зобов'язання щодо оплати на користь
Державного підприємства
„Адміністрація морських портів
України" частини доходу від
експлуатації Об'єкта інвестування та
компенсації за незабезпечення
гарантованого обсягу
вантажопереробки, слід вважати такими,
що припинилися, у зв'язку із
неможливістю виконання вказаних
зобов'язань з моменту набрання
чинності Законом України „Про морські
порти України".

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення чи протягом
десяти днів з моменту отримання копії
рішення особою, що не була присутня при
його проголошенні.

Суддя