Справа № 639/8548/14-ц
Провадження №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року суддя Жовтневого
районного суду м. Харкова Гаврилюк
С.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа:
Харківська міська рада про визнання
права власності,
встановив:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4,
третя особа: Харківська міська рада про
визнання права спільної сумісної
власності на реконструйовану
трикімнатну квартиру № 1 житлового
будинку № 17 по вул. Свірська у м.
Харкові .

29.08.2014 року ухвалою Жовтневого
районного суду м. Харкова зазначену
позовну заяву було залишенню без руху,
оскільки подано з порушенням п.4, п.6 ч. 2,
ч.4, ч.5 ст.119 , ч. 1 ст. 120 ЦПК України. Судом
неодноразово направлялась на адресу
позивачів вказана ухвала суду від
29.08.2014 року для усунення недоліків,
однак поштовим відділенням вказана
ухвала була повернута до суду 07.10.2014
року та 12.11.2014 року по закінченню
терміну зберігання.

Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України
особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані добросовісно здійснювати
свої процесуальні права та виконувати
процесуальні обов'язки .

Таким чином , недоліки , зазначені в
ухвалі суду від 29.08.2014 року ,
позивачами не усунено протягом двох
місяців .

Прецедентна практика
Європейського суду з прав людини
виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод щодо
доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких – не
допустити судовий процес у безладний
рух. З цього приводу прецедентними є
рішення Європейського суду з прав
людини у справах “Осман проти
Сполученого королівства” від 28.10.1998
року та “Круз проти Польщі” від 19
червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що
право на суд не є абсолютним . Воно може
бути піддане обмеженням, дозволеним за
змістом, тому що право на доступ до суду
за самою своєю природою потребує
регулювання з боку держави.

Відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України , якщо
позивачем відповідно до ухвали суду у
встановлений строк не усунені
недоліки, вказані в ухвалі суду,
позовна заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

На підставі викладеного вище суддя
приходить до висновку про наявність
правових підстав для повернення
вказаної позовної заяви позивачеві.

Згідно ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення
позовної заяви не перешкоджає
повторному зверненню із заявою до суду,
якщо перестануть існувати обставини ,
що стали підставою для повернення
заяви.

У зв’язку з наведеним, повернення
позову , як це передбачено законом, а
саме ч.2 ст. 121 ЦПК України, не є
порушенням права на справедливий
судовий захист та не може вважатися
обмеженням права доступу до суду.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа: Харківська міська
рада про визнання права власності –
повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п’яти
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
С.М.Гаврилюк