Справа № 450/4061/13
Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський
Провадження № 22-ц/783/1713/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року колегія суддів
Судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого - судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю позивачки ОСОБА_2, адвоката
ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 26
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості по аліментах, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулась
в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості по аліментах та з
посиланням на ст.ст. 194, 195 СК України, ст.
5, 74 Закону України «Про виконавче
провадження» просила стягнути з ОСОБА_4
заборгованість по аліментах в сумі 107 366
грн. 24 коп.

Рішенням Пустомитівського
районного суду Львівської області від
26 листопада 2013 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач -
ОСОБА_2 Посилаючись на його
незаконність просить рішення
скасувати та ухвалити нове про
задоволення її вимог повністю. Мотивує
тим, що суд безпідставно застосував ст.
1 Закону України «Про виконавче
провадження», яка дає визначення
виконавчого провадження, а не слугує
підставою для відмови у задоволенні її
позовних вимог. Із даним позовом
звернулась до суду з підстав
передбачених ст.ст.194, 195 СК України, які
передбачають стягнення заборгованості
по аліментах. Крім того суд не взяв до
уваги ст. 74 Закону України «Про
виконавче провадження», яка теж
регламентує порядок стягнення
заборгованості по аліментах.

При розгляді справи за
апеляційною скаргою апелянт мотиви
такої підтримала.

Відповідач проти доводів
апеляційної скарги заперечив, вважає
рішення законним та просить таке
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення. Просить врахувати, що
нарахована державним виконавцем
заборгованість по аліментам у
виконання рішення суду утворилась по
причині відсутності достойно
оплачуваної роботи, тому в міру
можливостей рішення суду виконує.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що така не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданих
відповідно до вимог цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. При цьому
кожна із сторін зобов»язана довести ті
обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законим є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції таким вимогам
відповідає.

Відповідно до ч. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом встановлено, що сторони у справі
є батьками трьох дітей ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно довідки Ставчанської
сільської ради Пустомитівського
району №427 від 01.07.2013 року діти ОСОБА_6
та ОСОБА_7 проживають разом із своєю
матір»ю ОСОБА_2 та перебувають на її
утриманні.

На виконанні ВДВС
Пустомитівського РУЮ знаходиться
виконавчий лист №2-1832 виданого 08.12.2003
року про стягнення з ОСОБА_4 аліментів
на дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 в
розмірі ? частини всіх видів заробітку,
але не менше ? неоподаткованого
мінімуму на кожну дитину щомісячно,
починаючи з 27.01.2003 року і до досягнення
дітьми повноліття.

Згідно розрахунку по аліментах
ВДВС Пустомитівського РУЮ, по
виконавчому листу №2-1832 від 08.12.2003 року,
розмір заборгованості відповідача
станом на 01.06.2013 року перед позивачем за
період з 2007 року по червень 2013 року
становить 107 366 грн. 24 коп. Саме про
стягнення цієї заборгованості з
посиланням на ст.ст. 194, 195 СК України
заявлено вимоги та зазначено про те, що
відповідач сплачує аліменти за
судовим рішенням не регулярно та в не
повному обсязі, у зв'язку з чим, станом
на 01.06.2013 року виникла заборгованість
по сплаті аліментів у розмірі 107 366 грн 24
коп. (а.с.3,4).

Мотиви апеляційної скарги про
незаконність рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
про задоволення позову не ґрунтуються
на законі, оскільки не враховано, що
така заборгованість існує і у
відповідності до вимог ч.4 ст.194 СК
України стягується незалежно від
досягнення дитиною повноліття, а у
випадку передбаченому статтею 199 цього
Кодексу ,- до досягнення нею двадцяти
трьох років.

Платник аліментів питання
звільнення його від сплати
заборгованості по аліментам у
відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК
України не ставив.

Жодна із частин ст. 194 СК України,
на яку посилається позивач у позовній
заяві не передбачає право позивачки
на звернення до суду з позовом про
стягнення заборгованості за період 2007
- 1.06.2013 року яка виникла в процесі
виконання судового рішення і за
відсутності іншого рішення підлягає
стягненню з платника аліментів.

Задоволення позову призвело б до
подвійного стягнення цієї
заборгованості.

Статтею 74 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
розмір заборгованості із сплати
аліментів визначається державним
виконавцем за місцем виконання
рішення у порядку, встановленому
Сімейним кодексом України. Державний
виконавець обчислює розмір
заборгованості із сплати аліментів,
складає відповідний розрахунок та
повідомляє про нього стягувачу і
боржнику. Тому посилання в апеляційній
скарзі на порушення судом першої
інстанції вимог цієї статті закону є
необгрунтованим.

Таким чином відмовляючи в задоволенні
позову в частині стягнення
заборгованості по аліментам, суд
першої інстанції вірно виходив з того,
що порядок стягнення аліментів на
виконання рішення суду передбачений
ст. 74 Закону країни «Про виконавче
провадження» і суд вирішує стягнення
заборгованості лише у разі спору про її
розмір. Відтак дійшов вірного висновку
про відмову у задоволенні позову.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції вірно встановлені фактичні
обставини справи, правильно
застосований матеріальний закон та
дотримана процедура передбачена ЦПК
України.

Керуючись ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308,
313, п.1 ч.1 314, ст.315, 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 26
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий

Судді