У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової
Т.Л., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Торезького міського
суду Донецької області від 6 березня 2014
року, рішення апеляційного суду
Донецької області від 7 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
указаним позовом, просило стягнути
заборгованість за кредитним договором
із відповідача у розмірі 11 505 грн 94 коп.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 31
липня 2007 року між банком та ОСОБА_3 було
укладено договір кредиту, за умовами
якого кредитор надав позичальнику
грошові кошти у розмірі 250 грн у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою процентів
за користування кредитом у розмірі 36 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Внаслідок невиконання зобов'язання за
кредитним договором заборгованість за
кредитним договором станом на 31 жовтня
2013 року становить 11 505 грн 94 коп., з яких:
3 098 грн 32 коп. - заборгованість за
кредитом, 5 831 грн 04 коп. - за процентами,
1 790 грн 58 коп. - комісія, 250 грн - штраф
(фіксована частина), 536 грн - штраф
(процентна частина).

Рішенням Торезького міського суду
Донецької області від 6 березня 2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитом у розмірі 2
996 грн 86 коп., за процентами за
користування кредитом - 3 302 грн 80 коп.,
за комісією за користування кредитом - 1
071 грн 36 коп., штраф (фіксована частина) -
250 грн, штраф (процентна складова) - 368
грн 55 коп., а всього - 7 989 грн 57 коп.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат. В іншій частині позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 7 квітня 2014 року рішення
суду першої інстанції змінено. Позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитом у розмірі 3
098 грн 32 коп., за процентами за
користування кредитом - 5 831 грн 04 коп.,
за комісією за користування кредитом - 1
790 грн 58 коп., штраф (фіксована частина) -
250 грн, штраф (процентна складова) - 536
грн, а всього: 11 505 грн 94 коп. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати судові рішення у справі,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що 31 липня 2007 року
між сторонами укладено кредитний
договір (який складається із заяви
позичальника, Умов надання банківських
послуг, Правил користування платіжною
карткою та Тарифів), за умовами якого
відповідачу надано кредит у розмірі 250
грн у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 %
річних на суму залишку заборгованості
за користування кредитом.

Станом на 31 жовтня 2013 року розмір
заборгованості позичальника становить
11 505 грн 94 коп., з яких: 3 098 грн 32 коп. -
заборгованість за кредитом, 5 831 грн 04
коп. - за процентами, 1 790 грн 58 коп. - за
комісією, 250 грн - штраф (фіксована
частина), 536 грн - штраф (процентна
частина).

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив із того, що
внаслідок невиконання зобов'язання за
кредитним договором виникла
заборгованість, яку необхідно стягнути
з позичальника з 30 листопада 2010 року до
30 листопада 2013 року; строк дії
кредитного ліміту відповідає строку
дії картки, а договір є чинним у межах
строку дії картки. Строк платіжної
картки ОСОБА_3 закінчився у серпні 2011
року, а до суду ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося 30 листопада 2013 року.

Змінюючи рішення суд першої інстанції,
апеляційний суд виходив із того, що
кредитний договір продовжував свою дію
відповідно до п. 9.12 кредитного
договору, оскільки сторони не
ініціювали його припинення.

Із висновками апеляційного суду
погодитись не можна з огляду на таке.

Згідно із ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за
кредитним договором банк, або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
заінтересованої сторони права на
позов, тобто можливості реалізувати
своє право в примусовому порядку через
суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Поза увагою апеляційного суду
залишилося те, що відповідно до пунктів
3.1.1, 5.4 правил користування платіжною
карткою граничний строк дії картки
(місяць і рік) указано на ній і вона
дійсна до останнього календарного дня
такого місяця, строк погашення
процентів за кредитом визначено
щомісячними платежами, а строк
погашення кредиту в повному обсязі
визначено останнім днем місяця
вказаного на картці (поле MONTH), а дія
картки закінчилась у серпні 2011 року.

Згідно із правовим висновком
Верховного Суду України, викладеним у
постанові від 19 березня 2014 року (справа
№ 6-14цс14), відповідно до правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Висновок апеляційного суду, про те, що
позовна давність не сплинула, оскільки
строк договору не закінчився, а строк
дії картки відповідає строку дії
договору, не ґрунтується на умовах
договору та обставинах справи.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції про стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором
із 30 листопада 2010 року до 30 листопада 2013
року та змінюючи його, апеляційний суд
у порушення ст. ст. 303, 316 ЦПК України
висновків суду першої інстанції щодо
строку дії картки не спростував, не
з'ясував, коли відповідач сплатив
останній щомісячний платіж, чи
отримував відповідач нову платіжну
картку, чи сплив строк позовної
давності відповідно до ст. 256 ЦК
України, ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, ч. 4 ст.
267 ЦК України.

З огляду на допущені апеляційним судом
порушення норм матеріального права та
процесуального права, що унеможливили
встановлення фактичних обставин
справи, рішення апеляційного суду
підлягає скасуванню із направленням
справи на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Згідно з розпорядженням Голови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 27/о/38-14 від 2 вересня 2014 року
«Про визначення територіальної
підсудності справ», виданого на
підставі ст. 1 Закону України «Про
здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням антитерористичної
операції», справу необхідно направити
до апеляційного суду Запорізької
області.

Керуючись ст. ст. 336, 338
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 7 квітня 2014 року скасувати
та направити справу на новий розгляд до
апеляційного суду Запорізької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.О.
Кузнєцов

Судді:
Т.Л. Ізмайлова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник