РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/12458/14-ц

2/643/4578/14

13.11.2014 року
м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у
складі:

головуючого - судді Малихіна О.Р.

при секретарі - Березко О.І.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду м. Харкові
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
позбавлення права користування
житловою площею і про виселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі просять суд позбавити
відповідача права користування
житловим приміщенням АДРЕСА_1 в м.
Харкові і виселити його з даної
квартири.

Вказують, що вони є подружжям і 1995 року
є власниками квартири. В 1999 році в
квартиру поселився і був
зареєстрований відповідач, син
позивачки ОСОБА_2. При вселенні
відповідачу була надана для проживання
кімната розміром 10,9 кв. м.. У 2008 році в
квартиру поселилась і була
зареєстрована матір позивачки ОСОБА_2 -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В останні декілька років відповідач
створив умови , при яких спільне з ним
проживання в однієї квартирі стали
неможливими. Частку часу відповідач
проживає у своєї дружини за іншою
адресою, але часто знаходиться в
спірній квартирі. При цьому постійно
скоює сварки з ними і зі своєю бабусею
ОСОБА_4. Двічі приводив в квартиру свою
сім'ю з вимогою реєстрації їх в
квартирі. На їх вимоги додержуватися
порядку, норм пристойності і моралі, не
перешкоджати їх спільному життю, не
реагує. У 2012 році декілька разів
скоював сварки з матір'ю і бабусею, у
зв'язку з чим, вони звертались до
правоохоронних органів з відповідними
заявами. Також ОСОБА_4 зверталась за
допомогою до депутата Харківської
міської ради. Але вказані міри
запобігання не дали результатів,
відповідач продовжує вести той же
образ життя, перешкоджає мати
нормальний життєвий уклад в квартирі.

Відповідач проживаючі в квартирі, без
їх згоди користується всією житловою
площею квартири, а також комунальними
послугами, але відмовляється їх
сплачувати, на їх вимоги припинити дані
порушення і укласти договір найму
житла не реагує, чім порушує їх право
власності на квартиру. Відповідач
проживає в квартирі не маючи прав
наймача і не бажає їх придбати, чім
порушує їх право власності на квартиру.

Відповідач про дату і час розгляду
справи повідомлений повісткою під
розписку. Але в судове засідання не
з'явився і про причини неявки суду не
повідомив. Суд розглянув справу на
підставі наданих суду доказів.

В судовому засіданні встановлене
наступне.

Спірною є АДРЕСА_1 в м. Харкові. Дана
квартира була придбана ОСОБА_2 за
договором купівлі-продажу Н5-619 від
23.12.1994 року на Харківської товарної
біржі.

Відповідно довідки №586 від 05.04.2012 року в
квартирі зареєстровані і проживають 4
особи: позивачка ОСОБА_2 - основний
наймач, ОСОБА_1 - чоловік наймачки,
ОСОБА_3 - син наймачки, ОСОБА_4 - мати
наймачки.

Відповідач ОСОБА_3 поселився в квартирі
і був зареєстрований в неї в 1999 році зі
згоди всіх зареєстрованих осіб в
квартирі як член власника квартири і
набув право на користування житловою
площею в спірній квартирі.

Таким чином власник квартири в 1999 році
розпорядився своєю власністю і надав
відповідачу, як члену його сім'ї, право
на користування належною йому
квартирою безстроково, а тому
відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України
відповідач, як член сім'ї власника
житла, який проживає спільно з
власником, має право на користування
таким житлом згідно закону. У зв'язку з
цим укладати договір найму немає
необхідності.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачі не надали суду належних
доказів того, що відповідач порушує їх
права власності на вказану квартиру, а
також права користування ними спірною
квартирою. Ні яких доказів того, місцем
проживання відповідача в квартирі при
його вселенні в квартиру, а також в
подальшому, було встановлено кімната
розміром 10,9. кв.м., як це передбачено ч. 2
ст. 405 ЦК України, суду не надано.

Відмова відповідача від укладення
договору найму житлової площі не є
порушенням права власника квартири на
власність і на її користування і не є
підставою для позбавлення відповідача
права користування квартирою і
виселення його з квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦКПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно позову позивачі просять
позбавити відповідача права
користування житлом в спірній квартирі
і виселити його на підставі ч. 1 ст. 116 і
ст. 157 ЖК України за неможливістю їх
спільного проживання в квартирі у
зв'язку з систематичним порушенням
відповідачем правил співжиття.

Відповідно до ст. 157 ЖК України членів
сім'ї власника жилого будинку
(квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
статті 116 цього Кодексу. Виселення
провадиться у судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Для підтвердження своїх позивних вимог
і обставин справи позивачі надали суду
в якості доказів постанови про відмову
в порушенні кримінальних справ у 2012
році за фактами неодноразових сварок
відповідача з його матір'ю ОСОБА_2 і
бабусею ОСОБА_4, яка не зверталась до
суду з самостійним позовом.

Згідно постанови про відмовлення в
порушенні кримінальної справи від
23.02.2012 року ні якої сварки між вказаними
особами не було, а було те, що 18.02.2012 року
ОСОБА_4 була доставлена у відділення
токсикології з діагнозом: тяжке
медикаментозне та алкогольне отруєння,
у зв'язку з тим, що вона вжила багато
різноманітних ліків.

Згідно постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи від
28.03.2012 року органи міліції 23.03.2012 року
викликав відповідач у зв'язку з тим, що
у нього виник скандал з матір'ю і
бабусею. Останні також подалі заяви до
органів міліції про те, що в їх квартирі
стала проживати дружина відповідача
без їх згоди. Зі всіма мешканцями
квартири була проведена профілактична
бесіда.

Згідно постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи від
07.04.2012 року до органів міліції 04.04.2012
року за заявою звернулась ОСОБА_4,
бабуся відповідача, яка вказувала, що
відповідач протягом тривалого часу
влаштовує сварки, в ході яких
висловлюється нецензурною лайкою та
погрожує фізичною рас правою. Але в
заяві не вказано коли це було і в ході
перевірки не встановлене даної події, а
тому в порушенні кримінальної справи
відмовлене. В постанові вказано, що
відносно ОСОБА_3 складений
адміністративний протокол. Але доказів
того, що останнього притягували до
адміністративної відповідальності
суду не надано.

Згідно постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи від
15.04.2012 року бабуся відповідача ОСОБА_4.
звернулась 12.04.2012 року до органів
міліції з заявою, в якої вказує, що
відповідач вимагає від неї щоб вона
голосно не розмовляла, не грюкала
дверми, тому що спить його малолітня
дитина. Перевіркою встановлене, що
порушення громадського порядку не
було.

Вказані докази свідчать про те, що між
мешканцями спірної квартири є спір з
приводу її користуванням.

Суд не приймає вказані постанови в
якості доказів того, що відповідач
систематично порушує правила
спільного проживання, оскільки дані
постанові не свідчать про конкретні
дії відповідача, а лише підтверджують
висновок суду про наявність у сторін
спору з приводу користування
квартирою.

Постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи від 07.05.2012 року
підтверджується той факт, що 03.05.2012 року
в спірній квартирі відбулась сварка
між ОСОБА_5 і його бабусею ОСОБА_4 на
ґрунті розподілу майна, а також на
ґрунті тривалих неприязнених
відношень, у зв'язку з чим були
викликані працівники міліції. Від
останніх членів сім'ї, позивачів по
справі, заяв до міліції з вказаного
факту не надходило. З ОСОБА_5 і ОСОБА_4
проведено профілактичну бесіду про
неприпустимість вчинення протиправних
дій відносно один одного та можливу
відповідальність за такі дії.

Оскільки дана сварка була обоюдною і
відбулась лише між відповідачем і його
бабусею ОСОБА_4, яка з позовом до суду не
звертається і до участі в справі
позивачами не притягнута, і дана сварка
не зачіпала інтереси інших осіб, які
проживають в квартирі, то суд також не
приймає дану постанові в якості доказу
порушення зі сторони відповідача прав
членів сім'ї на проживання в квартирі.

Крім того, відповідно до матеріалів
наданих позивачами до позову і
пояснень представника позивачів в
суді, з травня 2012 року ніяких дій зі
сторони відповідача, які б порушували
права інших мешканців спірної квартири
і правіла спільного проживання в
квартирі, не відбувалось.

Таким чином суд вважає, що ніяких
підстав для позбавлення відповідача
права користування квартирою і
виселення його з квартири на підставі
ст. 116 ЖК України немає.

З урахуванням наведеного суд відмовляє
в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 11, 60, 213-215 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в
повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
особами яки брали участь в судовому
засіданні протягом 10 днів з дня
проголошення рішення суду, а особами
яки не брали участь в судовому
засіданні протягом того ж строку з дня
отримання копії рішення суду.

Суддя: