УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Островерх В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву Другого Суворовського
ВДВС Одеського МУЮ про зміну способу та
порядку виконання рішення

по цивільній справі № 2-3358/10

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Райфайзен Банк Аваль»

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за
кредитним договором

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 25.11.2010 року позовні вимоги ПАТ
«Райфайзен Банк Аваль» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
було задоволено. Вирішено стягнути з
ОСОБА_2 суму боргу за кредитним
договором № 014/79790/82/83903 від 09.10.2007 року у
розмірі 352 928,77 грн., державне мито у
розмірі 1 700 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення у
розмірі 120 грн.

25.12.2013 року начальник Другого
Суворовського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції звернувся до суду
із заявою про зміну способу та порядку
виконання рішення, в якій просить:

- змінити спосіб і порядок виконання
заочного рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 25.11.2010 у справі № 2-3358/10;

- звернути стягнення на предмет іпотеки
згідно договору іпотеки від 09.10.2007 року
в рахунок погашення боргу за кредитним
договором №014/79790/82/83903 від 09.10.2007 року у
розмірі 329 664 грн., шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки, а саме:
трьохкімнатна ізольована квартира
АДРЕСА_1, яка в цілому складається з: 1, 2,
8 - коридори; 3 - санвузол; 4 - кухня; 5, 6, 10 -
житлові; 7, 9 - вбудовані шафи, загальною
площею - 58,4 кв.м., житловою - 42,0 кв.м., яка
належить ОСОБА_2 на праві приватної
власності на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого Першою
Одеською державною нотаріальною
конторою 08.12.2004 року, за зареєстрованим
№ 8-6296, зареєстрованого КП «Одеське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості» в
реєстровій книзі № 504пр на сторінці 54
під реєстровим № 203.

Представник Другого Суворовський ВДВС
Одеського МУЮ, у судові засіданні 09.01.2014
року, 21.01.2014 року та 31.01.2014 року не
з'явився, але надав до суду заяву,
згідно якої заявлені вимоги підтримує
в повному обсязі, просить їх
задовольнити та розглянути справу без
його присутності.

ОСОБА_2, у судові засіданні 09.01.2014 року,
21.01.2014 року та 31.01.2014 року не з'явився без
поважних причин, про причини неявки суд
не повідомив, будь-яких клопотань не
заявляв, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце судових
засідань.

Представник ПАТ «Райфайзен Банк
Аваль», у судові засіданні 09.01.2014 року,
21.01.2014 року та 31.01.2014 року не з'явився,
але надав до суду заяву, згідно якої
заявлені вимоги Другого Суворовського
ВДВС Одеського МУЮ щодо зміни способу
та порядку виконання рішення підтримує
в повному обсязі, просить їх
задовольнити та розглянути справу без
його присутності.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши заяву про зміну способу та
порядку виконання рішення, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено у судовому засіданні, на
примусовому виконанні в другому
Суворовському відділі державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції знаходиться
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа № 2-3358/10,
виданого 22.04.2011 року на підставі
заочного рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 25.11.2010 року, яким позов ПАТ
«Райфайзен Банк Аваль» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
було задоволено, вирішено стягнути з
ОСОБА_2 суму боргу за кредитним
договором № 014/79790/82/83903 від 09.10.2007 року у
розмірі 352 928,77 грн., державне мито у
розмірі 1 700 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення у
розмірі 120 грн.

В ході судового розгляду встановлено,
що кредитні зобов'язання ПАТ
«Райфайзен Банк Аваль» забезпечені
шляхом укладення предмету іпотеки за
договором іпотеки, посвідченого
приватним нотаріусом Першої Одеської
державної нотаріальної контори 09.10.2007
року, за зареєстрованим № 183, передачею
в іпотеку Банку трьохкімнатна
ізольована квартира АДРЕСА_1, яка в
цілому складається з: 1, 2, 8 - коридори; 3 -
санвузол; 4 - кухня; 5, 6, 10 - житлові; 7, 9 -
вбудовані шафи, загальною площею - 58,4
кв.м., житловою - 42,0 кв.м., яка належить
ОСОБА_2 на праві приватної власності на
підставі договору купівлі-продажу.

Згідно відповіді Державної податкової
служби України № від 25.06.2013 року
про джерела отримання доходу боржника
ОСОБА_2, інформація щодо сум доходу,
нарахованого (сплаченого) податковим
агентом на користь платників податку,
та сум утриманого з них податку з ДРФО
відсутня.

Згідно відповіді Державної податкової
служби України № від 07.10.2013 року
про номери рахунків, відкритих у банках
боржника ОСОБА_2, інформація про номери
рахунків, відкриті у банках та інших
фінансових установах України не
надходила.

Згідно довідки В-12 від 03.12.2013 року
державним виконавцем Другого
Суворовського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції по запиту відділу
ДВС було проведено перевірку
наявності, згідно з даними АІПС
«Автомобіль», зареєстрованих
автотранспортних засобів за боржником
ОСОБА_2 не зареєстровано.

Отже, грошові кошти у боржника
відсутні, іншого майна, окрім
переданого в іпотеку Банку, за
боржником державним виконавцем
Другого Суворовського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції не
виявлено, що є свідченням того, що
рішення суду можу бути виконане шляхом
звернення стягнення на майно, передане
в іпотеку Банку в якості забезпечення
зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до ст.572 Цивільного Кодексу
України, в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника.

Відповідно до підпункту 8 пункту 3
статті 11 Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право звертатися до
суду, який видав виконавчий документ,
із заявою про роз'яснення рішення, про
видачу дубліката виконавчого
документа, про встановлення чи зміну
порядку і способу виконання, про
відстрочку та розстрочку виконання
рішення.

За наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання. Питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, встановлення чи зміну
способу і порядку виконання
розглядається судом у встановлений
законом строк. Відповідне рішення може
бути оскаржене у встановленому законом
порядку. Щодо інших рішень відстрочка
або розстрочка виконання, встановлення
чи зміна способу і порядку виконання не
допускаються (пункти 1-3 статті 36 Закону
України «Про виконавче провадження»).

Зазначеними вище положеннями норм
чинного законодавства передбачено, що
підставою для зміни чи встановлення
способу виконання рішення може бути
лише наявність обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, зокрема,
хвороба боржника або членів його сім'ї,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо. І лише у
виняткових випадках суд може змінити
чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення. Щодо інших рішень
встановлення чи зміна способу і
порядку виконання не допускаються.

Відповідно до ч.8 ст.54 Закону України
«Про виконавче провадження», примусове
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється державним виконавцем з
урахуванням положень Закону України
«Про іпотеку».

Згідно із ч.1 ст.33 Закону України «Про
іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки; право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Стаття 12 Закону України «Про іпотеку»
гласить, що у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

У відповідності до ч.3 ст.33 Закону
України «Про іпотеку», звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя

Відповідно до абзацу 3 статті 1 Закону
України «Про іпотеку», іпотека це вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Згідно із п.5.2 Договору іпотеки,
іпотекодержатель набуває права
звернути стягнення на предмет іпотеки
та задовольнити всю суму зобов'язання
на момент звернення стягнення, у тому
числі суму заборгованості за кредитом
та відсотками, штрафними санкціями,
комісійною винагородою незалежно від
настання строку виконання основного
зобов'язання.

Відповідно до п.5.5.1 Договору іпотеки, у
відповідності до ст.36 Закону України
«Про іпотеку» цей договір є договором
про задоволення вимог
іпотекодержателя, на підставі якого
іпотекодержатель на власний розсуд
може: згідно статті 37 Закону України
«Про виконавче провадження» набути
право власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання зобов'язань
іпотекодавця за Кредитним договором. В
цьому випадку цей Договір є правовою
підставою для реєстрації права
власності іпотекодержателя на
нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Згідно із статтею 54 Закону України «Про
виконавче провадження», звернення
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача - заставодержателя. При цьому
для задоволення вимог інших
стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто лише у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Згідно із ч.1 ст.63 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення будинок, квартиру, земельну
ділянку, інше нерухоме майно фізичної
особи проводиться у разі відсутності в
боржника достатніх коштів чи рухомого
майна; при цьому в першу чергу
звертається стягнення на окрему від
будинку земельну ділянку, інше
приміщення, що належать боржнику. В
останню чергу звертається стягнення на
житловий будинок чи квартиру, в якому
фактично проживає боржник.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України в пункті 39 постанови від 30.03.2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» роз'яснив, що з
урахуванням положень частини третьої
статті 33, статті 36, частини першої
статті 37 Закону України «Про іпотеку»
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання. У зв'язку з
наведеним суди мають виходити з того,
що з урахуванням цих норм права не
виключається можливість звернення
стягнення на предмет іпотеки в такий
спосіб і набуття іпотекодержателем
права власності на нього за рішенням
суду, оскільки цими нормами
передбачено задоволення вимог
іпотекодержателя шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки, яке
ототожнюється зі способом звернення
стягнення, якщо його передбачено
договором. Тому в разі встановлення
такого способу звернення стягнення на
предмет іпотеки в договорі
іпотекодержатель на підставі частини
другої статті 16 Цивільного кодексу
України має право вимагати
застосування його судом.

Згідно із ст.373 Цивільного
процесуального кодексу України, за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення, за заявою
державного виконавця або за заявою
сторони суд, який видав виконавчий
документ розглядає питання про зміну
чи встановлення способу і порядку
виконання рішення у судовому засіданні
з викликом сторін.

Одночасно, судом приймається до уваги,
що заочне рішення суду набрало
законної сили, через що законна сила
судового рішення являє собою
сполучення властивостей судового
рішення, що обумовлюють його
стабільність і здатність до виконання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
заява начальника Другого
Суворовського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про зміну та
способу виконання рішення підлягає
задоволенню, як обґрунтована та
доведена.

Керуючись статтями 11, 36, 54, 63 Закону
України «Про виконавче провадження»,
статтями 1, 12, 33 Закону України «Про
іпотеку», статтями 209, 210, 373 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву начальника Другого
Суворовського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про зміну та
способу виконання заочного рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 25.11.2010 у справі № 2-3358/10 за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райфайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - задовольнити.

Змінити спосіб та порядок виконання
рішення суду, звернувши стягнення на
предмет іпотеки, а саме: трьохкімнатну
ізольовану квартиру АДРЕСА_1, яка в
цілому складається з: 1, 2, 8 - коридори; 3 -
санвузол; 4 - кухня; 5, 6, 10 - житлові; 7, 9 -
вбудовані шафи, загальною площею - 58,4
кв.м., житловою - 42,0 кв.м., яка належить
ОСОБА_2 (ідентифікаційний код - НОМЕР_3)
на праві приватної власності.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
В.В. Мишко