У х в а л а

іменем україни

15 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,суддів:
Коротуна В.М.,Ступак О.В.,Попович
О.В.,Штелик С.П.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до
Публічного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Універсальна»,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору - ОСОБА_7, про
стягнення страхового відшкодування, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду м. Києва від 15 квітня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про
стягнення з Публічного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Універсальна» (далі - ПАТ «СК
«Універсальна») страхового
відшкодування у розмірі 20 181,39 грн та 2
018,14 грн пені.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 19
листопада 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «СК «Універсальна» на
користь ОСОБА_6 страхове відшкодування
у розмірі 20 181,39 грн та 2 018,14 грн пені.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
15 квітня 2014 року заочне рішення суду
першої інстанції скасовано, ухвалено
нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

Не погодившись з рішенням апеляційного
суду, ОСОБА_6 звернувся до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з касаційною скаргою, в якій
просив скасувати оскаржуване судове
рішення та залишити в силі заочне
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання страхового випадку виплатити
другій стороні (страхувальникові),
іншій особі, визначеній у договорі,
страхову виплату, а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору. Предметом договору
страхування згідно з пунктом 2 частини 1
статті 980 ЦК України можуть бути
майнові інтереси, які не суперечать
закону і пов'язані з володінням,
користуванням і розпоряджанням майном
(майнове страхування).

23 жовтня 2010 року ОСОБА_6 та ПАТ «СК
«Універсальна» укладено договір
добровільного страхування наземного
транспорту, предметом якого були
майнові інтереси, що пов'язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням транспортним засобом
TOYOTA FJ Cruiser, державний номерний знак
НОМЕР_1, належним ОСОБА_6 на праві
власності (а.с. 59-68).

Судами встановлено, що 28 вересня 2011
року ОСОБА_7, яка була за кермом
автомобіля TOYOTA FJ Cruiser, на вул. Парковій у
м. Києві здійснила наїзд на бордюрний
камінь, внаслідок чого автомобіль
отримав механічні ушкодження (а.с. 69).

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 27 жовтня 2011 року ОСОБА_7
визнано винною у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди та
притягнуто до адміністративної
відповідальності (а.с. 70).

Відповідно до звіту № 11/02/12 вартість
майнової шкоди, завданої
дорожньо-транспортною пригодою,
складає 110 730,86 грн, але ОСОБА_6 виплачено
страхове відшкодування у розмірі 45 508,54
грн (а.с. 8-9).

Вважаючи, що сплачене ПАТ «СК
«Універсальна» страхове відшкодування
не відповідає збиткам, завданим йому
дорожньо-транспортною пригодою,
позивач звернувся до суду з вимогою про
стягнення страхового відшкодування у
повному обсязі.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив із
обґрунтованості вимог позивача.

Апеляційний суд заочне рішення суду
першої інстанції скасував та ухвалив
нове рішення про відмову в задоволенні
позову, оскільки вважав, що страховою
компанією було правильно обчислено
суму страхового відшкодування.

Однак із таким висновком апеляційного
суду повністю погодитися не можна, так
як він суперечить закону та не
ґрунтується на доказах, наявних у
матеріалах справи.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК
України страховик зобов'язаний у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату у строк, встановлений
договором. Страхова виплата за
договором майнового страхування і
страхування відповідальності
(страхове відшкодування) не може
перевищувати розміру реальних збитків.
Інші збитки вважаються застрахованими,
якщо це встановлено договором.

Відповідно до частини 17 статті 9 Закону
України «Про страхування» у разі коли
страхова сума становить певну частку
вартості застрахованого предмета
договору страхування, страхове
відшкодування виплачується у такій же
частці від визначених по страховій
події збитків, якщо інше не передбачено
умовами страхування.

За пунктом 9.6 договору страхування якщо
транспортний засіб застраховано на
страхову суму нижчу, ніж дійсна
вартість цього транспортного засобу на
момент укладання договору,
відповідальність страховика щодо
відшкодування збитків зменшується
пропорційно відношенню страхової суми
до дійсної вартості транспортного
засобу на момент укладення договору
страхування.

Висновком експерта № 54 від 29 серпня 2013
року визначено, що ринкова вартість
пошкодженого транспортного засобу TOYOTA
FJ Cruiser, державний номерний знак НОМЕР_1,
на момент укладення договору
страхування становила 252 553,85 грн, а
повна вартість відновлювального
ремонту без урахування зносу, ПДВ та
вартості додаткового обладнання
складає 99 422,97 грн (а.с. 13-24, т. 2).

Відповідно до положень статті 212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Відмовляючи у задоволенні позову,
апеляційний суд на підставі висновку
експерта № 54 від 29 серпня 2013 року
дійшов висновку про те, що дійсна
вартість транспортного засобу TOYOTA FJ
Cruiser, державний номерний знак НОМЕР_1, на
момент укладення договору страхування
становила 252 553,85 грн.

Проте суд не звернув уваги на те, що за
заявою про добровільне страхування
наземного транспорту, яка є невід'ємною
частиною договору страхування, сторони
визначили, що дійсна вартість
автомобіля дорівнює страховій сумі та
становила 200 тис. грн (а.с. 10). Також суд
не врахував, що експертиза дійсної
вартості цього автомобіля, як це
передбачено пунктом 6.3.6 договору
страхування, при укладенні договору
страхування ПАТ «СК «Універсальна» не
проводилась.

Таким чином зазначена заява ОСОБА_6
безпідставно залишена судом
апеляційної інстанції без належної
оцінки.

Крім цього, звітом № 11/02/12, складеним 28
вересня 2011 року оцінювачем ТОВ
«Експерт-центр «Тандем» визначено, що
ринкова вартість автомобіля до його
пошкодження дорівнювала 207 941,55 грн (а.с.
12).

З огляду на це, вирішуючи питання про
перевагу висновку експерта № 54 від 29
серпня 2013 року як доказу щодо
визначення дійсної вартості
транспортного засобу на момент
укладення договору страхування перед
іншими доказами, що містяться у
матеріалах справи, суд не навів у
рішенні результатів оцінки доказів та
мотиви їх прийняття чи відмови у
прийнятті.

Отже, визначення апеляційним судом
розміру страхового відшкодування із
застосуванням пункту 9.6 договору
страхування не є безспірним.

За таких обставин суд неправильно
застосував норми матеріального права,
в порушення норм процесуального права
не встановив усіх фактичних обставин,
які мають значення для правильного
вирішення справи, відтак судове
рішення підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції з
підстав, визначених частинами 2, 3
статті 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
15 квітня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. ДьомінаСудді:В.М.
Коротун О.В. Попович О.В. Ступак С.П.
Штелик