Справа № 462/9626/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 листопада 2014 року Залізничний
районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Колодяжного
С.Ю.

при секретарі Обертас
Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду у м. Львові
цивільну справу за позовом Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради до ОСОБА_1, треті особи -
Львівська міська рада, Львівське
комунальне підприємство «Сигнівка»,
про демонтаж самочинно встановленого
дерев'яного сараю,

встановив:

Залізнична районна адміністрація
Львівської міської ради звернулася до
суду із позовом, в якому просить
зобов'язати ОСОБА_1 демонтувати
самочинно побудований дерев'яний
сарай, розміром 3,00х4,00 м на землях
комунальної власності міста в подвір'ї
будинку АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги
мотивує тим, що відповідач самовільно,
без отримання дозвільних документів
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради, спорудила
дерев'яний сарай на землях комунальної
власності міста в подвір'ї будинку
АДРЕСА_1. На підставі висновку
міжвідомчої комісії розпорядженням
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради від 15.05.2012 року
відповідача зобов'язано демонтувати
дерев'яний сарай, самочинно
побудований на землях комунальної
власності міста в термін до 20.06.2012 року,
однак, в добровільному порядку
зазначене розпорядження вона не
виконала, що було встановлено актом ЛКП
«Сигнівка» від 05.09.2013 року.

Суд ухвалив справу розглядати без
участі представника позивача, який
представив заяву, що позовні вимоги
підтримує у повному обсязі, просить
слухати справу у його відсутності та
проти заочного розгляду справи не
заперечує, що відповідає вимогам ст.158
ЦПК України

Відповідач у судове засідання не
з'явився, заяви про розгляд справи за
його відсутності не подав, про причини
неявки суд не повідомив, хоча належно
був повідомлений про день, час та місце
розгляду справи, наслідки неявки, що
стверджується актом ЛКП «Сигнівка» від
13.11.2014 року про вручення судової
повістки (акт в матеріалах справи).

За таких обставин, відповідно до ч.1
ст.224 ЦПК України, враховуючи
відсутність заперечень представника
позивача проти заочного розгляду
справи, суд вважає за можливе ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів.

Треті особи - ЛКП «Сигнівка» та
Львівська міська рада не направили в
суд своїх представників, про причини їх
неявки суд не повідомили, хоча про час
та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, при цьому
представник Львівської міської ради
подала заяву, в якій просить справу
розглядати за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 144 Конституції
України, ст. 73 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
акти органів місцевого самоврядування,
прийняті в межах наданих їм
повноважень, є обов'язковими для
виконання всіма розташованими на
відповідній території органами
виконавчої влади, об'єднаннями
громадян, підприємствами, установами
та організаціями, посадовими особами, а
також громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території.

Відповідно до п.3.4. розділу VI Положення
про розмежування повноважень між
виконавчими органами Львівської
міської ради, затвердженого ухвалою
Львівської міської ради №3704 від 08.07.2010
року, п.4.3.4 Положення про Залізничну
районну адміністрацію Львівської
міської ради, затвердженого рішенням
Львівської міської ради № 5 від 06.01.2012
року, та п.3.1. Положення про порядок
врегулювання питань самочинного
будівництва у м.Львові, затвердженого
рішенням виконавчого комітету
Львівської міської ради від 09.09.2011 року
№ 835 до повноважень районної
адміністрації в галузі будівництва
належить розгляд та вжиття заходів, у
встановленому виконавчим комітетом,
департаментом містобудування порядку,
щодо фактів самочинного будівництва.

У відповідності до ст. 31 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
надання відповідно до законодавства
дозволу на спорудження об'єктів
містобудування незалежно від форм
власності належить до відання
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад.

Об'єктами будівництва, згідно ст.4
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» є будинки,
будівлі, споруди будь-якого
призначення, їх комплекси, лінійні
об'єкти інженерно-транспортної
інфраструктури.

Відповідно до ч.3 ст.8 цього Закону
України рішення з питань планування та
забудови територій приймаються
сільськими, селищними, міськими радами
та їх виконавчими органами, районними,
обласними радами, Київською та
Севастопольською міськими державними
адміністраціями в межах визначених
законом повноважень з урахуванням
вимог містобудівної документації.

Згідно ст.26 Закону суб'єкти
містобудування зобов'язані
додержуватися містобудівних умов та
обмежень під час проектування і
будівництва об'єктів. Виконавчий орган
сільської, селищної, міської ради
вживає заходів щодо організації
комплексної забудови територій
відповідно до вимог цього Закону. Право
на забудову земельної ділянки
реалізується її власником або
користувачем за умови використання
земельної ділянки відповідно до вимог
містобудівної документації.
Проектування та будівництво об'єктів
здійснюється власниками або
користувачами земельних ділянок у
такому порядку: отримання замовником
або проектувальником вихідних даних;
розроблення проектної документації та
проведення у випадках, передбачених
статтею 31 цього Закону, її експертизи;
затвердження проектної документації;
виконання підготовчих та будівельних
робіт; прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів;
реєстрація права власності на об'єкт
містобудування.

У відповідності до п.п. 1.3, 1.6.3 Положення
про порядок врегулювання питань
самочинного будівництва у м. Львові,
затвердженого рішенням виконавчого
комітету Львівської міської ради від 09
вересня 2011 року № 835 житловий будинок,
будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, без отриманих у
встановленому законодавством порядку
містобудівних умов та обмежень,
архітектурно-планувальних вимог або
без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотним
порушенням будівельних норм і правил.
Самочинним будівництвом є нове
будівництво, розширення будинків або
споруд без дозволу виконавчого органу
міської ради, без належно затвердженої
проектної документації, без дозволу
інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області на виконання
будівельних робіт.

Судом встановлено, що в квартирі
АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с.5).

Також встановлено, що відповідач
самочинно, в порушення встановленого
законом порядку, побудувала дерев'яний
сарай, розміром 3,00х4,00 м, на землях
комунальної власності міста в подвір'ї
будинку АДРЕСА_1 (а.с.6).

Розпорядженням голови Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради № 412 від 01.06.2012 року «Про
самочинне будівництво, здійснене гр.
ОСОБА_1» затверджено висновок
міжвідомчої комісії - протокол № 17 від
15.05.2012 року § 6 (а.с. 4) та зобов'язано
відповідача в термін до 20.06.2012 року
демонтувати самочинно встановлений
дерев'яний сарай, розміром 3,00х4,00 м на
землях комунальної власності міста в
подвір'ї будинку АДРЕСА_1 (а.с.3). Згідно
із попередженнями ЛКП «Сигнівка» від
19.06.2012 року та від 24.06.2012 року (а.с.7,8)
відповідача попереджено про
необхідність демонтувати самочинно
встановлений дерев'яний сарай, однак,
як вбачається із акту ЛКП «Богданівка»
від 05.09.2013 року (а.с.9) згадане
розпорядження відповідачем виконано
не було.

Згідно ч.1, 4 ст.376 ЦПК України, житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони були збудовані
або будуються на земельній ділянці, що
не була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм та
правил. Якщо власник земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила самочинне будівництво, або
за її рахунок.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Виходячи із наведеного та враховуючи,
що ОСОБА_1 самовільно встановила
дерев'яний сарай на землях комунальної
власності, без дозвільних документів
органів місцевого самоврядування, тому
позов слід задовольнити, зобов'язати
відповідача демонтувати за власні
кошти самочинно встановлений
дерев'яний сарай, розміром 3,00х4,00 м на
землях комунальної власності міста в
подвір'ї будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. У зв'язку
з цим суд вважає за необхідне стягнути
з відповідача 229,40 грн. судового збору,
сплаченого позивачем (а.с.2).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226
ЦПК України, ст.376 ЦК України, ст.ст. 31, 73
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», ст.ст. 4, 8, 26
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», Положенням
про порядок врегулювання питань
самочинного будівництва у м.Львові,
затвердженого рішенням виконавчого
комітету Львівської міської ради від
09.09.2011 року № 835, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_1 демонтувати за
власні кошти самочинно побудований
дерев'яний сарай, розміром 3,00х4,00 м, на
землях комунальної власності міста в
подвір'ї будинку АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради (р/р 4672,
, МФО 825014) 229 (двісті двадцять
дев'ять) гривень 40 копійок судового
збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Залізничний районний суд м.Львова
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
(підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя:
Колодяжний С.Ю.