Провадження № 2/431/1160/14
Справа № 431/3216/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

07 листопада 2014 року Старобільський
районний суд Луганської області

у складі
головуючого судді Форощука
О.В.

при секретарі Мозуль І.О.,

за
участі позивача ОСОБА_1,

представника
позивача
ОСОБА_2,

представника
відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Старобільську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Луганське
енергетичне об’єднання»
Старобільський РЕМ про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу і стягнення
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Луганське
енергетичне об’єднання»
Старобільський РЕМ про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу і стягнення
моральної шкоди.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1
посилається на те, що 06.06.2011 року він був
прийнятий на роботу до Старобільського
РЕМ ТОВ «Луганське енергетичне
об’єднання» на посаду водія
автотранспортних засобів 1-го класу
транспортної дільниці згідно наказу №
03к-01/52 від 06.06.2011 року. 06.10.2014 року я був
звільнений за ст. 40 п. 4 КЗпП (за прогул
без поважних причин). Профсоюзне
зібрання з даного питання не
проводилось. 24.09.2014 року о 07 годині 30
хвилин він прийшов на роботу і отримав
завдання знаходитися у резерві, тобто
він повинен був весь час робочого дня
знаходиться на території РЕМ. Він цілий
день провів на території РЕМ у кімнаті
водіїв, з якої вилучався на незначний
час за особистих потреб, але з
території РЕМ він нікуди не виходив за
винятком обідньої перерви з 11години 35
хвилин до 12 години 25 хвилин. Його бачили
на робочому місці робітники РЕМ. У
вечорі йому сказали написати пояснення
де він знаходився цілий день, тому що
він нібито не був на робочому місці. У
відношенні нього була написана
доповідна записка, що він був відсутній
на робочому місці майже цілий день.
Вважає, що у відношенні нього було
допущено грубе порушення трудового
законодавства. Вважає, що причиною його
звільнення послужило те, що він
відмовився писати заяву про відпустку
за свій рахунок, яку у нього вимагало
керівництво РЕМ, а також його заява до
прокуратури Старобільського району
про невиплату заробітної платні. Тому
просить суд винести рішення яким
поновити його на роботі в
Старобільський РЕМ ТОВ «Луганське
енергетичне об’єднання» на посаду
водія автотранспортних засобів 1-го
класу транспортної дільниці; стягнути
з відповідача на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 1873 грн. 35 коп.; стягнути з
відповідача на його користь моральну
шкоду в розмірі 5000 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
повністю підтримав свої позовні вимоги
і підтвердив доводи, викладені в
позові.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні позов не визнав та
заперечував проти його задоволення.
Крім того, надав суду письмові
заперечення проти позову.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов є не обґрунтованим
і таким, що не підлягає задоволенню в
повному обсязі з таких підстав:

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснив суду, що 24 вересня 2014 року вони
зібралися на роботі та провели нараду.
ОСОБА_1 було дано завдання знаходитися
у кімнаті водія в очікуванні виклику.
Пізніше було прийнято рішення про
створення нової бригади та він почав
шукати ОСОБА_1, але не знайшов його ні в
кімнаті водіїв, ні на території
підприємства. Пішов шукати його
пізніше, але не знайшов. Номеру
мобільного телефону ОСОБА_1 в нього не
має. Далі він звернувся до старшого
диспетчера, який за сумісництвом є
головою профспілкової ячейки з
питанням про те, що потрібно знайти
водія. ОСОБА_5 пішли вдвох шукати
ОСОБА_1, але не знайшли його. ОСОБА_5
шукали його до обіду та після. Це
відбувалося з 09 години до 13-30 – 14
години. ОСОБА_5 шукали його періодично.
Після обіду вони знов його не знайшли.
Приблизно о 14 годині він написав
службову записку на ім’я начальника
про відсутність ОСОБА_1 та віддав її
начальнику РЕМа. Потім він взяв
шляховий лист на цей автомобіль та
виїхав з бригадою. Назад він повернувся
о 20-20 годині. У цей день він бачив ОСОБА_1
о 7-20 годині та о 16 годині. Більше він
його у цей день не бачив.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснив суду, що він працює старшим
диспетчером. 24 вересня 2014 року близько
10 години до нього прийшов ОСОБА_4 та
доповів про те, що ОСОБА_1 не має на
робочому місці. ОСОБА_5 пішли його
шукати, але не знайшли. Потім він пішов
на своє робоче місце. Вдруге ОСОБА_7
прийшов приблизно о 14 годині, вони знов
пройшлися по території, але ОСОБА_1 не
було. Після 14 години в кабінет прийшов
ОСОБА_8 і вони склали акт про
відсутність ОСОБА_1 на робочому місці.
Акт склали втрьох в кабінеті. Акт
складали на початку 15 години.
Мобільного телефону ОСОБА_1 в нього не
має. ОСОБА_1 вони шукали по території
підприємства, пройшлися по боксах, де
сидять водії.

ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив
суду, що він є головним інженером. 24
вересня 2014 року до нього надійшла
службова записка про відсутність
ОСОБА_1 на робочому місці. Записку
написав механік ОСОБА_4, на записці була
резолюція начальника РЕМа. В записці
йшлося про те, що ОСОБА_1 був відсутній
на робочому місці з 09 до 14 годин. ОСОБА_5
надійшла близько 14 години 10 хвилин. Ми
одразу з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 пройшлися по
території підприємства, але ОСОБА_1
вони не знайшли. ОСОБА_5 повернулися до
кабінету і склали акт про відсутність
ОСОБА_1 на робочому місці. ОСОБА_1 вони
шукали по всій території підприємства.
Мобільного телефону ОСОБА_1 він не знає.
Інших співробітників вони бачили, але
не запитували в них про ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснив суду, що восени 2014 року, близько
07-30 години він привіз на роботу людей.
Потім він пішов за шляховим листом і
оскільки роботи йому не було, то його
поставили на вахту на прохідну. Там він
знаходився цілий день. Десь після 16
прийшов сторож і він пішов до кімнати
водіїв, де він почув, що ОСОБА_1 та
начальник Ковальов законфліктували та
ОСОБА_1 відмовляється писати
пояснювальну записку проте, де він був
на протязі дня. Номеру мобільного
телефону ОСОБА_1 в нього не має. В цей
день він бачив ОСОБА_1 на нараді близько
07-30 годин та після 16 години.

Відповідно до копії трудової книжки №
БТ-ІІ № 0482035, ОСОБА_1 06.06.2011 року був
прийнятий водієм автотранспортних
засобів 1-го класу транспортної
дільниці до Старобільського РЕМ ТОВ
«Луганське енергетичне об’єднання»
згідно наказу № 03к-01/52 від 06.06.2011 року.

Відповідно до довідки про доходи,
наданої ТОВ «Луганське енергетичне
об’єднання» Старобільський РЕМ,
ОСОБА_1 має загальну суму доходу за
період з квітня 2014 року по вересень 2014
року за винятком аліментів у розмірі
11243,14 грн.

Відповідно до копії наказу про
припинення трудового договору
(контракту) № 07к-02/2С від 06.10.2014 року,
ОСОБА_1 було звільнено з 06 жовтня 2014
року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України -
прогул без поважної причини.

Відповідно до копії листка
непрацездатності серії АГБ № 551416,
ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному
лікуванні з 25.09.2014 року по 01.10.2014 року з
діагнозом: гіпертонічна хвороба.

Відповідно до копії пояснювальної
ОСОБА_1 від 25.09.2014 року, 24.09.2014 року він
прийшов на роботу о 07 годині 30 хвилин.
Отримав завдання знаходитися в кімнаті
водіїв. Весь день він провів у цій
кімнаті. Декілька разів на протязі дня
до кімнати заходили трактористи та
водії. ОСОБА_5 бачили його, розмовляли з
ним. ОСОБА_5 цілий день стояв на воротах
та бачив, що він під час обідньої
перерви об 11 годині 35 хвилин вийшов з
РЕМа, а повернувся о 12 годині 25 хвилин.
Після того як він дізнався про те, що
йому потрібно написати пояснювальну
записку, в нього піднявся тиск.

Відповідно до копії акту про
відсутність на робочому місці водія
Старобільського РЕМ ОСОБА_1, останній
дійсно 24.09.2014 року з 09 годин 10 хвилин до
14 години був відсутній на робочому
місці без поважної причини.

Відповідно до копії акту про факт
відмови від надання письмового
пояснення з приводу відсутності на
робочому місці водія автотранспортних
засобів 1 класу транспортної дільниці
Старобільського РЕМ ОСОБА_1 від 24.09.2014
року, останній дійсно 24.09.2014 року
відмовився письмово пояснювати
підстави своєї відсутності на робочому
місці 24.09.2014 року з 09 години 10 хвилин до
14 години.

Відповідно до службової записки
старшого механіка ОСОБА_4 на ім’я
начальника Старобільського РЕМ
ОСОБА_10, з 09 годин 10 хвилин він шукав
водія ОСОБА_1 на території РЕМ, але не
знайшов його. Станом на 14 годину його
знайти не виявилося можливим. У
зв’язку з чим просить зафіксувати факт
відсутності на робочому місці водія
ОСОБА_1 та прийняти заходи.

Згідно до копії подання директора по
персоналу ОСОБА_11 відсутність ОСОБА_1
на робочому місці більше трьох годин
24.09.2014 року було визнано прогулом без
поважної причини. Просили надати згоду
на звільнення ОСОБА_1 за п. 4 ст. 40 КЗпП
України.

Відповідно до копії протоколу № ПП-22
від 02.10.2014 року засідання президиуму
профкому первинної профспілкової
організації, було проведено засідання
з приводу звільнення водія
автотранспортних засобів 1 класу
транспортної дільниці Старобільського
РЕМ. З зазначеного протоколу
вбачається, що ОСОБА_1 не є членом
первинної профспілкової організації
Незалежної профспілки енергетиків
України ТОВ «Луганське енергетичне
об’єднання», а тому згода від
профспілки на його звільнення не
потрібна.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов’язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК
України, доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 4 ст. 40 КЗпП
України, трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках прогулу (в тому
числі відсутності на роботі більше
трьох годин протягом робочого дня) без
поважної причини.

Сторони та інші особи, які
брали участь у справі, мали рівні права
щодо подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

З письмових матеріалів
справи, прояснень свідків встановлено,
що ОСОБА_1 дійсно 24.09.2014 року був
відсутній на робочому місці більше
трьох годин протягом робочого дня.

У зв’язку з вищевикладеним, немає
підстав для задоволення вимог ОСОБА_1,
а тому суд відмовляє йому в задоволенні
позовних вимог за необгрунтованістю в
повному обсязі, тому що вимоги про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди
витікають із звільнення.

На підставі викладеного і ч.3 ст.40,
ст.ст.431, 231-232 КЗпП України, керуючись
ст.ст. 10-11, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Луганське
енергетичне об’єднання»
Старобільський РЕМ про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу і стягнення
моральної шкоди відмовити за
недоведеністю.

Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення складено та підписано в
нарадчій кімнаті 12 листопада 2014 року.

Суддя

О.В. Форощук