Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2014 року
Центральний районний суд міста
Миколаєва у складі головуючого судді
Батченка О.В. при секретарі Дудник Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з позовом до
відповідача про розірвання шлюбу,
посилаючись на те, що відносини між
подружжям припинені внаслідок різних
поглядів на життєві проблеми та шляхи
їх вирішення. Також просила суд
визначити місця проживання
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
разом з матір'ю.

У судове засідання сторони не
з'явились, про дату часта місце
розгляду справи повідомлялись у
встановленому законом порядку, згідно
наданих заяв просили про розгляд
справи у їх відсутність, позивач позов
підтримує, відповідач позов визнає.

Дослідивши докази, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Сторони перебувають у шлюбі з 20 серпня
2010 року, від шлюбу мають малолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. В сім'ї
склалися ненормальні взаємовідносини
внаслідок несумісності характерів,
різних поглядів на життєві проблеми та
шляхи їх вирішення, подружні стосунки
припинені та в теперішній час не
підтримуються.

За таких обставин суд вважає, що сім'я
розпалась, відновлення її неможливе та
недоцільне, тому позов в частині вимог
щодо розірвання шлюбу підлягає
задоволенню, а шлюб на підставі ст. 112 СК
України - розірванню.

Зі змісту ст. 160, ч. 1 ст. 161 СК України
слідує, що якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом; місце проживання
дитини, яка не досягла десяти років,
визначається за згодою батьків.
Вирішуючи спори між батьками, які
проживають окремо про те, з ким із них і
хто саме з дітей залишається, суд,
виходячи з рівності прав та обов'язків
батька й матері щодо своїх дітей,
повинен ухвалити рішення, яке
відповідало б інтересам неповнолітніх.
При цьому суд ураховує, хто з батьків
виявляє більшу увагу до дітей і турботу
про них, їхній вік і прихильність до
кожного з батьків, особисті якості
батьків, можливість створення належних
умов для виховання, маючи на увазі, що
перевага в матеріально-побутовому
стані одного з батьків сама по собі не є
вирішальною умовою для передачі йому
дітей.

Згідно принципу № 6 Декларації прав
дитини, прийнятої Генеральною
Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року,
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

Отже, в цій частині вимоги позивача
також підлягають задоволенню.

В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача
на користь держави слід стягнути
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд,
-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 20 серпня 2010 року у
Міському відділ реєстрації актів
цивільного стану Миколаївського
міського управління юстиції, актовий
запис № 590 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 -
розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу в
органах ДРАЦСу стягнути з ОСОБА_2 17
(сімнадцять) грн. 00 коп. державного мита,
ОСОБА_1 від сплати мита звільнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матір'ю - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано до апеляційного суду
Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
О.В. Батченко