Справа № 127/2-2045/10
Провадження № 6/127/1614/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря Пєскова Є.Д.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Вінниці
заяву ТОВ «Факторингова компанія
«Вектор Плюс» про визнання виконавчих
листів такими, що не підлягають
виконанню, залучення у справі
правонаступника, видачу виконавчих
листів та поновлення строку на
пред'явлення виконавчих листів до
виконання, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернулось ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
із заявою про визнання виконавчих
листів такими, що не підлягають
виконанню, залучення у справі
правонаступника, видачу виконавчих
листів та поновлення строку на
пред'явлення виконавчих листів до
виконання.

Заява обґрунтована тим, 25.11.2010 року
Ленінським районним судом м. Вінниці
ухвалено рішення у справі № 2-2045/10 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № 0101/0807/71-060 від 28.08.2007 року
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Сведбанк». 28.11.2012 року між
ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» було укладено
договір факторингу № 15, згідно якого
відбулось відступлення права вимоги за
кредитним договором № 0101/0807/71-060 від
28.08.2007 року, що був укладений між ПАТ
«Сведбанк» та ОСОБА_1, і таким чином ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
набуло прав кредитора по грошовим
вимогам до боржників та стало
правонаступником ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» за вищевказаним
кредитом. Первинний кредитор втратив
право вимагати стягнення
заборгованості на свою користь. Таким
чином, існують всі підстави для
визнання виконавчого листа, виданого
на стягувача, який втратив право
вимоги, таким, що не підлягає виконанню.
Заявник дізнався про порушення своїх
прав лише у вересні 2014 року, коли в
Ленінському відділі ДВС ВМУЮ отримав
відповідь про відсутність виконавчого
провадження щодо боржників, а у
довідковому бюро Вінницького міського
суду дізнався про наявність
вищевказаного судового рішення.

Вище викладене й стало підставою для
звернення до суду ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» із заявою про
визнання виконавчих листів такими, що
не підлягають виконанню, залучення у
справі правонаступника, видачу
виконавчих листів та поновлення строку
на пред'явлення виконавчих листів до
виконання.

В судове засідання представник
заявника, боржники та заінтересована
особа не з'явились, хоча належним чином
були повідомлені про час і місце
розгляду справи. Представником
боржника ОСОБА_1 суду надано заяву про
відкладення розгляду справи та надано
письмові заперечення щодо задоволення
заяви. Інші особи про причини неявки
суду не повідомили.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 369 та ч. 2 ст.
371 ЦПК України суд ухвалив провести
розгляд справи у відсутність вище
зазначених осіб.

Вивчивши заяву ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс», дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що заява не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

21.11.2012 року Вінницьким міським судом
Вінницької області було ухвалено
рішення по цивільній справі № 2-1059/11 за
позовом ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
яким позов задоволено і стягнуто
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Сведбанк» борг за
договором кредиту № 0101/0807/71-060 від 28.08.2007
року в сумі 91 406, 09 доларів США, що за
курсом НБУ складає 724 466, 39 гривень, а
також судових витрат.

28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
було укладено договір факторингу № 15,
за умовами якого банк відступає
фактору свої права вимоги
заборгованості по кредитних договорах,
укладених з боржниками, зазначених у
реєстрі заборгованостей боржників,
право на вимогу якої належить банку на
підставі документації, а фактор шляхом
надання фінансової послуги банку
набуває права вимоги такої
заборгованості від боржників та
передає банку за плату грошові кошти в
розпорядження у розмірі, що становить
ціну продажу. При цьому сторони
погодили, що право вимоги
заборгованості по кредитних договорах
та право вимоги по договорах
забезпечення, укладених з боржниками,
відступається банком фактору за цим
договором на основі «як є» без надання
будь-яких гарантій, окрім тих, що
вказані у цьому договорі, що
стверджується копією договору.

Згідно витягу з реєстру
заборгованостей боржників № 1-Б від
28.11.2012 року, під № 691 значиться
кредитний договір № 0101/0807/71-060, який
укладено 28.08.2007 року із ОСОБА_1

Отже, відступлення права вимоги за
кредитним договором № 0101/0807/71-060 від
28.08.2007 року, укладеним між ПАТ
«Сведбанк» та ОСОБА_1, відбулось після
ухвалення судового рішення про
стягнення з останньої заборгованості
на користь банку.

Підставами виникнення цивільних прав і
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні (крім випадків,
передбачених статтею 515 ЦК України)
може бути замінений іншою особою
внаслідок, зокрема, передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги), а згідно зі
ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно з вимогами чинного
законодавства заміна осіб в окремих
зобов'язаннях через волевиявлення
сторін (відступлення права вимоги) є
різновидом правонаступництва та
можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК
України та ст..8 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі вибуття
кредитора в зобов'язанні він
замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п. 1, п. 2 ч.
1 ст. 512 ЦК України, у разі передання
кредитором своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги)
чи правонаступництва (припинення
юридичної особи шляхом злиття,
приєднання поділу, перетворення або
ліквідації, спадкування) на стадії
виконання судового рішення
відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається
поза межами виконавчого провадження у
разі смерті кредитора, припинення
юридичної особи чи відступлення права
вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора
відбувається вибуття цієї особи з
виконавчого провадження, у зв'язку із
чим припиняється її статус сторони
виконавчого провадження і її заміна
належним кредитором проводиться
відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України
«Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК
України за заявою заінтересованої
сторони зобов'язання, якою є
правонаступник, що отримав від
попереднього кредитора всі права та
обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й
право бути стороною виконавчого
провадження.

За таких обставин може мати місце
звернення правонаступника кредитора
із заявою про надання йому статусу
сторони виконавчого провадження, що
відповідатиме змісту ст.ст. 512, 514 ЦК
України та ст. 8 Закону України «Про
виконавче провадження».

Отже, виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК
України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону
України «Про виконавче провадження»
заміна кредитора у зобов'язанні
можлива з підстав відступлення вимоги
(цесія), правонаступництва (смерть
фізичної особи, припинення юридичної
особи) тощо й до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав, у
тому числі бути стороною виконавчого
провадження шляхом подання ним та
розгляду судом заяви про заміну
стягувача.

Вище вказана позиція узгоджується з
правовою позицією, висловленою
Верховним Судом України в постанові
від 20.11.2013 року (справа № 6-122цс13), яка є
обов'язковою, зокрема, для всіх судів
України, враховуючи положення ст. 360-7
ЦПК України.

Судом встановлено, що 23.09.2013 року до
суду із заявою про видачу виконавчих
листів за судовим рішення від 21.11.2012
року по справі № 2-1059/11 звернувся
представник ПАТ «Сведбанк».

28.10.2013 року на адресу ПАТ «Сведбанк»
судом було направлено три виконавчих
листи.

Згідно ст. 14 ЦПК України та Конституції
України, судове рішення, що набрало
законної сили є обов'язковим на всій
території України і виконується в
порядку, встановленому Закону України
«Про виконавче провадження»

Оскільки виконання судового рішення є
невід'ємною стадією правосуддя, то і
заміна сторони на цій стадії може
відбуватись не інакше, як на підставах
та у порядку, визначеному ЦПК України
та Законом України «Про виконавче
провадження», який регулює умови і
порядок виконання судових рішень, що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку.

Однак, заявник звернувся до суду із
заявою про залучення його як
правонаступника позивача - ПАТ
«Сведбанк» на підставі ст. 37 ЦПК
України, а не як сторону виконавчого
провадження, що не відповідає змісту
ст.ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону
України «Про виконавче провадження».

Отже, суд вважає, що зокрема
узгоджується й з правовою позицією,
висловленою Верховним Судом України в
постанові від 20.11.2013 року (справа №
6-122цс13), заміна сторони у справі на
стадії виконання судового рішення не
відповідає вимогам ст. 37 ЦПК України і
має вирішуватись виключно питання про
заміну сторони виконавчого
провадження. Однак, із такою заявою, яка
розглядається в порядку визначеному
ст. 378 ЦПК України, заінтересована особа
- ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» не зверталось.

Судом, у відповідності до положень ч. 2
ст. 368 ЦПК України правомірно видано за
заявою ПАТ «Сведбанк», тобто особи, на
користь якої ухвалено судове рішення і
яке набрало законної сили, виконавчі
листи.

На посилання заявника про те, що ПАТ
«Сведбанк» не надав жодної інформації
кредитору про наявність судового
рішення, суд ставиться критично.
Заявником суду не надано повний текст
договору факторингу № 15 від 28.11.2012 року,
що в свою чергу унеможливило
дослідження його умов, хоча в договорі
мають бути визначені усі істотні його
умови. Однак, перехід права вимоги від
ПАТ «Сведбанк» до ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» відбувся вже
при наявності судового рішення, а до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували саме на
момент переходу цих прав.

Отже, враховуючи вище зазначене, суд
вважає, що підстави для визнання
виконавчих листів, виданих ПАТ
«Сведбанк», такими, що не підлягають
виконанню і видачі повторно виконавчих
листів за рішенням Вінницького
міського суду Вінницької області від
21.11.2012 року по цивільній справі № 2-1059/11 -
відсутні.

Окрім того, суд звертає увагу заявника
на те, що питання про видачу виконавчих
документів не розглядаються судом в
судовому засіданні.

З матеріалів цивільної справи
вбачається, що ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» 25.03.2013 року
(одержано судом 29.03.2013 року) зверталось
до суду із заявою про заміну сторони
виконавчого провадження. Однак,
ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 18.04.2013 року
заявнику було відмовлено в задоволенні
заяви в зв'язку з тим, що виконавчі
листи за судовим рішенням від 21.11.2012
року по цивільній справі № 2-1059/11 не
видавались і виконавче провадження
щодо їх виконання відсутнє.

Проте, як встановлено в даному судовому
засіданні, після постановлення судом
вище зазначеної ухвали, виконавчі
листи 28.10.2013 року були видані ПАТ
«Сведбанк».

Отже, згідно вище зазначеного, суд
вважає, що заявник може бути стягувачем
за рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 21.11.2012 року по
цивільній справі № 2-1059/11, однак
виключно за його волевиявленням, яке на
момент розгляду даної заяви відсутнє.
Окрім того, судом прийнято до уваги
принцип диспозитивності цивільного
судочинства.

Враховуючи вимогу заявника про
поновлення строку пред'явлення до
виконання саме виконавчих листів, які
мали б бути видані на підставі даної
заяви, та вище зазначене, відсутні й
підстави для поновлення строку
пред'явлення виконавчих документів до
виконання на підставі ч. 1 ст. 371 ЦПК
України.

Також, судом звернуто увагу на те, що
твердження заявника про те, що ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
дізналось про порушення своїх прав
лише у вересні 2014 року, коли в
Ленінському відділі ДВС ВМУЮ отримав
відповідь про відсутність виконавчого
провадження щодо боржників, а у
довідковому бюро Вінницького міського
суду дізнався про наявність
вищевказаного судового рішення - не
відповідає дійсності. З матеріалів
цивільної справи вбачається, що про
судове рішення заявник знав ще в
березні 2013 року, оскільки звертався до
суду із заявою про заміну сторони
виконавчого провадження, наслідком
чого стало постановлення судом ухвали
18.04.2013 року. Також, 08.11.2013 року
представник ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» Селезньов М. В.
звертався до суду із заявою про видачу
виконавчих листів.

Окрім того, питання щодо поновлення
строку пред'явлення виконавчих
документів до виконання може бути
розглянуте судом виключно після заміни
сторони виконавчого провадження, тобто
після набуття заінтересованою особою
статусу сторони виконавчого
провадження - стягувача.

Твердження представника ОСОБА_1,
викладені в письмових запереченнях на
заяву, про те, що 28.11.2012 року між ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
та ТОВ «Кредитні ініціативи» було
укладено договір факторингу
підтверджуються копією цього договору,
наданою представником. Однак,
встановити наявність/відсутність
передачі права вимоги ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
за договором кредиту № 0101/0807/71-060 від
28.08.2007 року ТОВ «Кредитні ініціативи»
наразі неможливо, в зв'язку з
відсутністю реєстру заборгованостей
боржників.

Таким чином, суд, враховуючи
вищевикладене, прийшов до висновку про
відмову в задоволенні заяви ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
про визнання виконавчих листів такими,
що не підлягають виконанню, залучення у
справі правонаступника, видачу
виконавчих листів та поновлення строку
на пред'явлення виконавчих листів до
виконання.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України «Про виконавче
провадження», ст. ст. 512-519 ЦК України,
ст.ст. 14, 37, 209, 210, 360-7, 368, 369, 378 ЦПК України,
суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» про визнання
виконавчих листів такими, що не
підлягають виконанню, залучення у
справі правонаступника, видачу
виконавчих листів та поновлення строку
на пред'явлення виконавчих листів до
виконання - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя: