АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/210/13-ц 22-ц/774/1782/К/14
Справа № 210/210/13-ц
Провадження № 22-ц/774/1782/К/14
Категорія № 20 ( ІУ )
16 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
головуючого - судді : Грищенко Н.М.,
суддів : Савіної Г.О., Турік В.П.,
при секретарі - Булах К.А.,
за участю: представника позивача -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3,
який діє за довіреністю в інтересах
позивача ОСОБА_2, на рішення
Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу від 10 квітня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
стягнення сплаченого авансу, судових
витрат та за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди , -
В С Т А Н О В И Л А :
У січні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що у травні
2012 року між нею та ОСОБА_4 була
досягнута усна домовленість про
укладення договору купівлі- продажу
квартири АДРЕСА_1. На виконання
домовленості відповідач отримав
передоплату ( аванс) в сумі 4000 грн., що
підтверджується власноручно написаною
ним розпискою від 23.05.2012 року. Договір
купівлі-продажу укладено не було
через втрату економічної доцільності.
Позивач неодноразово зверталась до
відповідача про повернення переданих
йому коштів, але їй було відмовлено.
Посилаючись на ст.1212 ЦК України
просила суд стягнути з відповідача у
відшкодування матеріальної шкоди 4000
грн., у відшкодування моральної шкоди
2000 грн., та судові витрати.
У квітні 2013 року відповідач ОСОБА_4
звернувся до суду із зустрічними
позовними вимогами, в обґрунтування
яких зазначив, що для підготовки
документів по оформленню договору
купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1
отримав від ОСОБА_2 4000 грн.
Станом на 04.07.2012 року ним були
підготовлені всі документи необхідні
для нотаріального оформлення договору
купівлі- продажу квартири, про що була
повідомлена ОСОБА_2 Посилаючись на те,
що договір купівлі- продажу квартири
не був укладений з вини відповідача,
яка ухилялась від його нотаріального
оформлення, просив суд стягнути з
ОСОБА_2 понесені витрати в сумі 3596,39 грн.
та моральну шкоду 4000 грн., а також
витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 27 листопада 2013
року за заявою представника позивача
ОСОБА_3 про відмову від частини
позовних вимог, закрито провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 в
частині стягнення моральної шкоди.
Рішенням Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу від 10 квітня 2014
року позов ОСОБА_2 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 суму авансу 4000 грн. та судовий
збір в сумі 229, 40 грн. Відмовлено у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який
діє за довіреністю в інтересах
позивача ОСОБА_2, ставить питання про
скасування рішення суду в частині
відмови в задоволені вимог про
відшкодування витрат на правову
допомогу та витрат на прибуття до
зали судового засідання, посилаючись
на порушення судом норм
процесуального законодавства.

Суд не взяв до уваги, що ОСОБА_3
приймав участь у розгляді справи, як
адвокат, надавав правову допомогу, як
фахівець в галузі права на підставі
договору.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.303
ЦПК України під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний
суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції
оскаржується лише в частині вирішення
питання судових витрат, тому в частині
задоволений позовних вимог, судом
апеляційної інстанції не
переглядається.

Судом встановлено, що 29
жовтня 2012 року між адвокатом ОСОБА_3.
та ОСОБА_2 укладено договір про
надання юридичних послуг (а.с. 7)

Як убачається з матеріалів справи,
відповідно свідоцтва про право на
заняття адвокатською діяльністю
НОМЕР_1 від 26 листопада 2008 року ОСОБА_3
має право на заняття адвокатською
діяльністю ( а.с.8).

Згідно квитанції від 06 серпня 2013 року
ОСОБА_2 сплатила ОСОБА_3 за виконані
юридичні послуги 2250 грн. інші послуги
480 грн. ( а.с.67).

Відмовляючи в задоволенні вимог про
стягнення витрат на правову допомогу
та витрат на прибуття в судове
засідання суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_3 приймав
участь при судовому розгляді , як
представник, тому понесені позивачем
витрати не підлягають задоволенню, а
витрати пов'язані із проїздом
стороні не відшкодовуються.

Однак, колегія суддів не може у
повному обсязі погодитися із
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
такі питання 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані ( пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6 ) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував
у повній мірі всі обставини, які мають
значення для справи, та не виконав усі
вимоги цивільного судочинства, у
зв'язку із чим рішення суду в
оскаржуваній частині неможна
повністю визнати законним і
обґрунтованим.

Пунктом 2 частиною 3 ст.79 ЦПК України
передбачено, що до витрат, пов'язаних
із розглядом судової справи , належать
витрати на правову допомогу.

Частина 1 ст.88 ЦПК України передбачає,
що стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення , суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
адвокатська діяльність здійснюється
на підставі договору про надання
правової допомоги. Документи, що
посвідчують повноваження адвоката
на надання правової допомоги, можуть
бути: договір про надання правової
допомоги; довіреність; ордер;
доручення органу, уповноваженого
законом на надання безоплатної
правової допомоги.

У матеріалах справи міститься договір
про надання юридичних послуг,
укладений 29 жовтня 2012 року між
адвокатом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , копія його
свідоцтва про право на заняття
адвокатською діяльністю; оригінал
квитанції про сплату 2250 грн. за участь
у справі та 480 грн. інші витрати ,
розрахунок виконаних робіт, на
підставі яких колегія суддів
приходить до висновку, що ОСОБА_3
надавав правову допомогу позивачу,
яка підлягає компенсації.

Дані витрати підлягають компенсації
в сумі 2250 грн., що не перевищує
граничного розміру , передбаченого
Законом України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» , з
урахуванням перебування ОСОБА_3 в
судових засіданнях 03 квітня 2013 року, 30
травня 2013 року, 27 листопада 2013 року із
загальним часом перебування 4год.30 хв.,
та вчинення окремих процесуальних
дій поза судовим засіданням (
підготовка та надіслання претензії,
складання позовної заяви) , що
становить ( 1218 х40% х 6,5 = 3166,80 грн).

Колегія суддів вважає, що вимоги
позивача про стягнення витрат
представника позивача ОСОБА_3,
пов'язаних з явкою до суду в сумі 480
грн. не підлягають задоволенню у
зв'язку із відсутністю доказів на
підтвердження понесення даних витрат
на проїзд.

В розумінні ст. 57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Як убачається з матеріалів справи,
відсутні належні та допустимі докази ,
в розумінні ст.ст.57-59 ЦПК України, що
стосуються предмету доказування, а
саме проїзні квитки на проїзд у
міському або міжміському транспорті
у зв'язку із прибуттям до
Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу, або інших документів, на
підтвердження витрат пов'язаних із
явкою до суду ані позивачем, ані
представником позивача не надано.

В іншій частині рішення суду не
оскаржується та під час даного
розгляду судом апеляційної інстанції
не переглядається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314- 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який
діє за довіреністю в інтересах
позивача ОСОБА_2, задовольнити
частково.

Рішення Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу від 10 квітня 2014
року в частині вирішення питання
витрат на правову допомогу та витрат
пов'язаних із явкою до суду скасувати
та ухвалити в цій частині нове
рішення про часткове задоволення цих
вимог.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
витрати на правову допомогу в сумі 2250
грн.

В задоволенні вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про стягнення витрат пов'язаних з
явкою сторін та їх представників до
суду в сумі 480 грн. - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді