СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого - судді
Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
на заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 18 жовтня
2013р. по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго» до ОСОБА_1

про стягнення збитків за актом
порушень правил користування
електричної енергією для населення,

встановила:

у липні 2013р. позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
391грн. 31коп. боргу за не обліковану
електроенергію та 229грн. 40коп. судового
збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
позивач зазначав, що 21 червня 2003р. уклав
з відповідачем договір про
користування електричною енергією,
відповідно до якого відповідач взяв на
себе обов'язок оплачувати спожиту
електричну енергію відповідно до умов
договору. 20 січня 2011р. за адресою
відповідача працівниками ПАТ
«Київенерго» було виявлено
підключення електропроводки до
комутуючих апаратів поза засобами
обліку електроенергії (розетки на
кухні та в коридорі помешкання), на
підставі чого був складений акт
порушення. Рішенням комісії з розгляду
актів порушень правил користування
електричною енергією для населення від
10 лютого 2011р. складання акту було
визнано правомірним та вирішено
стягнути з відповідача 391грн. 41коп.
вартості спожитої електроенергії.
Однак, відповідачем у добровільному
порядку вказана заборгованість не
погашена.

Заочним рішенням суду від 18
жовтня 2013р. у позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
позивач просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на
безпідставність висновку суду про
пред'явлення позову до неналежного
відповідача, так як відповідач був
зареєстрований у квартирі,
користувався електричною енергією,
тому є власником особового рахунку і не
заперечував проти допущеного
порушення.

Відповідач повідомлений про
день та час розгляду апеляційної
скарги за місцем своєї реєстрації,
судове повідомлення не отримав у
зв'язку із відсутністю за вказаним
місцем проживання, що підтверджується
відміткою листоноші (с.с.57), тому
відповідно до ст. 77 ЦПК України
вважається належним чином
повідомленим, але у судове засідання не
з'явився і на підставі ст. 305 ЦПК України
колегія судів провела судовий розгляд
у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення представника
апелянта, яка підтримала апеляційну
скаргу, вивчивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляцій-

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/10169/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Гончарук В.П.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Рейнарт
І.М.ної скарги, вважає, що вона
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що 21
червня 2003р. між

- 2 -

АЕК «Київенерго» та ОСОБА_4 укладено
договір про користування
електроенергією, відповідно до якого
енергопостачальник взяв на себе
зобов'язання постачати споживачу
електричну енергію у квартиру АДРЕСА_1,
а споживач (ОСОБА_4) взяла на себе
зобов'язання, зокрема, дотримуватися
вимог нормативно-технічних документів
та договору про користування л
електричною енергією.

20 січня 2011р. працівниками РЕ
«Східний» СВП «Енергозбут Київенерго»
складено акт про порушення, згідно
якого було виявлено підключення
електропроводки до комутуючих
апаратів поза засобами обліку
електроенергії (розетки на кухні та в
коридорі помешкання) у
вищезазначеній квартирі. У акті
зазначено, що він складений у
присутності ОСОБА_1

Рішенням комісії з розгляду
актів порушень Правил користування
електричною енергією для населення та
умов договорів про користування
електричною енергією і нарахувань від
10 лютого 2011р. визнано складення акта
правомірним та вирішено провести
розрахунок розміру збитків, завданих
внаслідок порушення ПКЕЕН.

Відповідно до проведеного
розрахунку розмір шкоди визначений у
391грн. 41коп.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позов заявлено до
неналежного відповідача.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
так як він відповідає наданим
позивачем доказам та ґрунтується на
нормах матеріального права.

Правовідносини з постачання фізичним
особам електричної енергії
регулюються статтею 714 ЦК України та
Законом України «Про
електроенергетику», Правилами
користування електричної енергією для
населення, затвердженими Постановою
Кабінету Міністрів України № 1357 від 26
липня 1999р. (далі Правила КЕЕН), і
Методикою визначення обсягу та
вартості електричної енергії, не
облікованої внаслідок порушення
споживача правил користування
електричною енергією, затвердженою
постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
від 22 листопада 1999 року №1416.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону
України "Про електроенергетику"
споживання енергії можливе лише на
підставі договору з
енергопостачальником.

Частинами 1 та 2 ст. 27 даного Закону
передбачено, що правопорушення в
електроенергетиці тягне за собою
встановлену законодавством України
цивільну, адміністративну і
кримінальну відповідальність.
Правопорушеннями в електроенергетиці
є, зокрема, крадіжка електричної і
теплової енергії, самовільне
підключення до об'єктів
електроенергетики і споживання
енергії без приладів обліку.

Пунктом 53 Правил КЕЕН передбачено,
що у разі виявлення представником
енергопостачальника порушення
споживачем правил користування
електричною енергією, у тому числі
фактів розкрадання електричної
енергії, складається акт, який
підписується представником
енергопостачальника та споживачем.
Один примірник акта вручається
споживачу, другий залишається у
енергопостачальника. Споживач має
право внести до акта свої зауваження. У
разі відмови споживача від підпису в
акті робиться позначка про відмову. Акт
вважається дійсним, якщо його
підписали три представники
енергопостачальника.

Згідно ч. 1 ст. 714 ЦК України за
договором постачання енергетичними та
іншими ресурсами через приєднану
мережу одна сторона (постачальник)
зобов'язується надавати другій стороні
(споживачеві, абонентові) енергетичні
та інші ресурси, передбачені договором,
а споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог.

Під час розгляду справи судом
позивачем не було надано доказів, що
відповідач є споживачем електричної
енергії, яка постачається позивачем до
квартири АДРЕСА_1, що він є власником
квартири або проживає в ній.

З наявних у матеріалах справи
документів вбачається, що договір про
користування

- 3 -

електричною енергією позивач уклав з
ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_1 у зазначеній
квартирі з 23 квітня 2010р. не
зареєстрований (с.с.25) і суду не надано
доказів, що він проживає у квартирі.

Отже, відсутні правові
підстави вважати, що відповідач є
споживачем електричної енергії у
вищезазначеній квартирі і повинен
нести відповідальність за виявлені
порушення.

Крім того, з пояснень до акту
порушення від 20 січня 2011р. та з
протоколу засідання комісії з розгляду
актів порушень Правил користування
електричною енергією для населення та
умов договорів про користування
електричною енергією і нарахувань від
10 лютого 2011р. вбачається, що ОСОБА_1,
який був присутній при складанні акту
та на засіданні комісії, заперечував
свою причетність до правопорушення.

За таких обставин, позивач
повинен був повідомити про виявлені
порушення саме споживача, з яким він
уклав договір про користування
електричною енергією, і який взяв на
себе зобов'язання дотримуватися умов
договору, та пред'явити до нього
відповідний позов, або встановити осіб,
які проживають у квартирі, і притягнути
їх до участі у справі.

Доводи апелянта про те, що
відповідач є споживачем електричної
енергії, так як проживає у квартирі, не
підтверджені належними доказами, так
як присутність відповідача при
складанні акту не підтверджує, що він
проживає у квартирі і користується
електричною енергією.

Посилання апелянта на те, що
відповідач є власником особового
рахунку споживача електроенергії, тому
повинен нести відповідальність за
порушення Правил користування
електричною енергією, колегія суддів
вважає безпідставними, так як під час
розгляду справи апеляційним судом було
встановлено, що відповідач зазначений
власником особового рахунку споживача
електроенергії на підставі акту
звіряння, який був ним підписаний 26
серпня 2009р. Проте, з наявних у
матеріалах справи документів
встановлено, що з 23 квітня 2010р.
відповідач зареєстрований у АДРЕСА_2, а
вищезазначені дії ним були вчинені,
коли він був зареєстрований у АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
прийшов до правомірного висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог, заявлених
до відповідача.

За таких обставин, колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування рішення суду та задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
відхилити, заочне рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 18 жовтня 2013р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: