МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" грудня 2014 р. Справа № 370/1961/14-ц
Макарівський районний суд Київської області у складі судді Косенко А.В., при секретарі Левківському С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарові Київської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, боржник: ОСОБА_2, заінтересована особа: ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області на бездіяльність державного виконавця,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 (далі - заявник) звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області, просить суд визнати бездіяльність державного виконавця ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_3 неправомірною та зобовязати виконуючого обовязки начальника ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_4, усунути порушених прав та інтересів стягувача, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
В обґрунтування вимог скарги заявник зазначив, що на примусовому виконанні ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області перебуває виконавчий лист № 2 211/11, виданий Макарівським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів, отриманих при виконанні договору доручення.
Проте, з присудженої до стягнення суми в розмірі 9 120 (девять тисяч сто двадцять) гривень 00 коп. з боржника - ОСОБА_2, примусово нічого не було стягнуто.
Під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження заявнику стало відомо, що державний виконавець ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області з 26.03.2013 по час звернення до суду, не вчинив жодних виконавчих дій з примусового виконання судового рішення (виконавчого листа) передбачених Законом України «Про виконавче провадження».
Заявник вважає, що вищевказана бездіяльність ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області є неправомірною, порушує права та інтереси стягувача.
В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_5 та заявник ОСОБА_1 скаргу підтримали з викладених в ній підстав, просили її задовольнити.
Представник боржника ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечила проти скарги, пославшись на її необгрунтованість, просили відмовити в задоволенні скарги.
Державні виконавці, дії яких оскаржуються, в судове засідання не з'явилися, про місце і час розгляду скарги повідомлялися належним чином, на адресу суду державний виконавець направив заперечення на скаргу та клопотання про розгляд скарги у відсутність представника відділу.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Відповідно до ч. 2 ст. 384 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.
Заслухавши пояснення представника заявника, заявника, представника стягувача, вивчивши матеріали справи та виконавчого провадження, заперечення на скаргу, суд дійшов до наступного.
Судом встановлено, що на примусовому виконанні ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області перебуває виконавчий лист № 2 211/11, виданий Макарівським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 9 120 (девять тисяч сто двадцять) гривень 00 коп.
Постановою державного виконавця ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області від 26 березня 2013 року, на підставі вищезазначеного виконавчого листа, було відкрито виконавче провадження ВП № 37179303.
Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Проте як вбачається з матеріалів виконавчого провадження копія постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника не направлялась, що суперечить вищезазначені нормі Закону та про бездіяльність державного виконавця.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання ним зобов'язань за рішенням.
Згідно ч.1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів вирішується судом за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.
Проте державний виконавець ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області жодних дій з приводу примусового виконання судового рішення (виконавчого листа) чи обмеження пересування боржника, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження» не вчинив.
23.07.2014 року виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого документу завершено згідно п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» та направлено на адресу стягувача, надано строк для повторного звернення до 23.07.2015 року.
Проте підтверджень того, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві була дійсно повернута останньому суду не довели, крім того заявник вказав, що ніякої постанови від ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області про повернення виконавчого документу він не отримував, вищевикладене підтверджується й документами, що були надані відділом ДВС Менського РУЮ в яких відсутнє підтвердження отримання заявником будь яких документів.
Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Вказані обставини свідчать про невідповідність винесених постанов вимогам Закону України «Про виконавче провадження», адже зі сторони державного виконавця не було вчинено дій, які були спрямовані на виконання судового рішення боржником у добровільному чи примусовому порядку, не вжито ніяких заходів з приводу обмеження боржника у праві виїзду за кордон, тощо. Крім того з матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем не було направлено на адресу боржника копії постанови про відкриття виконавчого провадження, а отже останньому не було відомо про виконавче провадження.
З огляду на викладено судом встановлено порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів заявника внаслідок бездіяльності державного виконавця ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області, що позбавило заявника можливості отримати присуджені на його користь грошові кошти.
На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 210, 293, 385, 386-388 ЦПК України, суд, -
Ухвалив :
Позовні вимоги за скаргою ОСОБА_1, боржник: ОСОБА_2, заінтересована особа: ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області на бездіяльність державного виконавця задовольнити частково.
Визнати бездіяльність державного виконавця ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_3 при здійсненні виконавчого провадження ВП № 37179303 під час виконання заочного рішення Макарівського районного суду Київської області від 15 липня 2011 року в цивільній справі № 2-211/11 яким було стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 9 120 грн. отриманого при виконанні договору доручення неправомірним.
Зобовязати виконуючого обовязки начальника ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_4, задовольнити вимогу ОСОБА_1 щодо усунення його порушених прав та інтересів як стягувача, усунути порушення при здійсненні виконавчого провадження ВП № 37179303 під час виконання заочного рішення Макарівського районного суду Київської області від 15 липня 2011 року в цивільній справі № 2-211/11 яким було стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 9 120 грн. отриманого при виконанні договору доручення.
В задоволенні інших вимог відмовити.
Апеляційну скаргу на ухвалу суду подається протягом 5 днів з дня її проголошення.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст.223 ЦПК України.

Суддя А.В.Косенко