Провадження №2/761/4259/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

31 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Фролової І.В.,

при секретарі -
Вітріщаку Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у
справах дітей Голосіївської районної у
м. Києві державної адміністрації про
позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

18 квітня 2014 року позивач звернувся до
відповідача із вищезазначеним позовом,
в якому просив позбавити ОСОБА_2
батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 26 березня 2004 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у
шлюбі було народжено ОСОБА_3. 15 березня
2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
розірвано на підставі рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 15 березня 2012 року. Позивач зазначає,
що відповідач не виявляє бажання
спілкувати із сином, ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків, не утримує сина
матеріально, а саме загальна сума
заборгованості зі сплати аліментів з 01
березня 2013 року по 31 березня 2014 року
становить 11 011,12 грн. На підставі
викладеного позивач звернувся до суду
з відповідним позовом.

Позивач в судове засідання з`явився,
позов підтримав в повному обсязі та
просив його задовольнити, з підстав,
викладених у позовній заяві. Проти
винесення заочного рішення не
заперечував.

Відповідач у судове засідання не
з`явився, про час та місце слухання
справи повідомлений належним чином, на
адресу суду направив клопотання, у
якому проти задоволення позовних вимог
заперечував з тих підстав, що колишня
дружина створює перешкоди
відповідачеві у спілкуванні з сином.
Зазначив, що заборгованість по сплаті
аліментів у нього виникла через те, що
за станом здоров`я відповідач не працює
і аліменти на утримання сина
нараховуються з розрахунку
середньомісячної заробітної плати по
м. Києву. Крім того, відповідач розгляд
справи просив проводити за його
відсутності, проти ухвалення заочного
рішення не заперечував.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, на адресу суду
направив клопотання, у якому просив
розгляду справи проводити без його
участі, а також направив висновок про
необхідність позбавлення батьківських
прав відповідача.

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 169, 224 ЦПК
України, вважає за можливе розглянути
справу за відсутності відповідача на
підставі наявних в справі доказів,
ухваливши заочне рішення, отримавши на
це згоду позивача.

Вислухавши пояснення позивача,
вивчивши докази у їх сукупності, суд
дійшов до висновку, що заявлений позов
є таким, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Сторони перебували у шлюбі з 26 березня
2004 року, що встановлено рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 15 березня 2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі було народжено
дитину ОСОБА_3 (свідоцтво про
народження серія НОМЕР_1, виданого
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Подільського районного
управління юстиції у м. Києві від 10
лютого 2005 року).

15 березня 2012 року рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 15 березня 2012 року шлюб між
сторонами розірвано, постановлено
стягнути з відповідача на користь
позивача аліменти на утримання сина
ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини усіх видів
заробітку щомісячно, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 19 серпня
2011 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Як зазначає позивач у позові,
відповідач не спілкується з сином, він
не отримує батьківського виховання,
моральної та матеріальної допомоги,
батько не піклується про фізичний та
духовний розвиток дитини.

Відповідно до довідки-розрахунку № 1569/5
від 11 квітня 2014 року, виданої державним
виконавцем Метлушенко В. І. ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві загальна
сума заборгованості зі сплати
аліментів становить 11 011,12 грн.

Згідно Довідки № 1569/5 від 02 квітня 2014
року, виданої начальником ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_1,
боржник ухиляється від сплати
аліментів за період з 01 жовтня 2013 року
по 01 квітня 2014 року.

У судовому засідання позивач зазначив,
що з моменту розлучення син проживає з
позивачем, знаходиться на його
утриманні, ОСОБА_2 ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків, не утримує сина
матеріально.

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст.19 Сімейного
кодексу України, при розгляді судом
спорів щодо участі одного з батьків у
вихованні дитини, місця проживання
дитини, позбавлення та поновлення
батьківських прав, побачення з дитиною
матері, батька, які позбавлені
батьківських прав, відібрання дитини
від особи, яка тримає її у себе не на
підставі закону або рішення суду,
управління батьками майном дитини,
скасування усиновлення та визнання
його недійсним обов'язковою є участь
органу опіки та піклування. Орган опіки
та піклування подає суду письмовий
висновок щодо розв'язання спору на
підставі відомостей, одержаних у
результаті обстеження умов проживання
дитини, батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи.

Згідно висновку, що був складений
Голосіївською районною в м. Києві
державною адміністрацією 08 жовтня 2014
року за № 100-8870, комісія з питань
захисту прав дитини при Голосіївській
районній в м. Києві державній
адміністрації вважає за доцільне
позбавити громадянина ОСОБА_2
батьківських прав відносно
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до зазначеного
висновку при вивченні думки
малолітнього ОСОБА_3 з'ясовано, що він
не проти позбавлення батька
батьківських прав, зазначив, що батько
не приймає участі у його вихованні, не
приходить до нього та не телефонує
протягом чотирьох років, ніяких
подарунків або грошових коштів від
нього син не одержував.

У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону
України «Про охорону дитинства» на
кожного з батьків покладається
однакова відповідальність за
виховання, навчання і розвиток дитини.
Батьки або особи, які їх замінюють,
мають право і зобов'язані виховувати
дитину, піклуватися про її здоров'я,
фізичний, духовний і моральний
розвиток, навчання, створювати належні
умови для розвитку її природних
здібностей, поважати гідність дитини,
готувати її до самостійного життя та
праці.

Згідно з ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки
зобов'язані: виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини; піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток;
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя; поважати
дитину.

Статтею 164 СК України визначено, що
мати, батько можуть бути позбавлені
батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов»язків по вихованню дитини, є
хронічними алкоголіками або
наркоманами.

Відповідно до ст. 15 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 30.03.2007 року
№3 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»,
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно її утримують, та
ін.), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Відповідно до ст. 16 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 30.03.2007 року
№3 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»,
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Посилання відповідача на те, що колишня
дружина створює перешкоди
відповідачеві у спілкуванні з сином, а
також твердження про те, що
заборгованість по сплаті аліментів у
нього виникла через те, що за станом
здоров`я відповідач не працює і
аліменти на утримання сина
нараховуються з розрахунку
середньомісячної заробітної плати по
м. Києву, не можуть братися судом до
уваги з підстав того, що на
підтвердження вказаних обставин
відповідачем не надано до суду жодного
доказу.

За ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відповідач на судові виклики до суду не
з`являється, згідно висновку
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації 08 жовтня 2014
року за № 100-8870 на запрошення,
надісланні за адресою реєстрації та
адресою фактичного проживання ОСОБА_2
жодного разу до Служби у справах дітей
не з'явився. Таким чином, суд
позбавлений можливості особисто
встановити ставлення батька до дитини,
а також винність його поведінки,
аналізуючи матеріали справи, суд
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212-218, 224-228 ЦПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Служба у справах дітей Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації про позбавлення
батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
батьківських прав відносно дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

СУДДЯ: