Справа № 305/2033/14-ц
Провадження по справі № 2/305/1002/14
Н Е М У К Р А Ї Н И
30.10.2014 року Рахівський районний суд
Закарпатської області
у складі: головуючого - судді
при секретарі - Шемота М.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Рахів
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Ясінянської селищної ради про визнання
права власності на спадкове майно, -
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
Ясінянської селищної ради Рахівського
району Закарпатської області про
визнання права власності на спадкове
майно, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його бабуся
ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася
спадщина на належну їй в 1/1 частині
квартиру АДРЕСА_1 Як спадкоємець за
заповітом він звернувся до Рахівської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини. Однак у
видачі відповідного свідоцтва про
право на спадщину йому було відмовлено
через відсутність на дане майно
правовстановлюючих документів. Однак
з цим він не погоджується, з тих
підстав, що належність його бабусі
вказаної кварти стверджується
свідоцтвом про право власності на
квартиру від 23 червня 1994 року, видане
згідно розпорядження від 25 квітня 1994
року №243, реєстрації якого на момент
його видачі не вимагалася. Саме
відсутність необхідності в реєстрації
свідоцтва про право власності на житло
на момент його видачі і спричиняє
сьогодні подання ним як спадкоємцем,
позову про визнання права власності на
спадкове майно. Майнових спорів з
приводу заявлених ним вимог про
спадкування зазначеної квартири не
існує, оскільки інші спадкоємці даного
майна відмовилися від його прийняття в
його користь. На підставі чого просив,
визнати за ним право власності на
Позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_3 в судовому засіданні присутні
не були. Представником позивача подана
заява про розгляд справи без його
Представник відповідача -
Ясінянської селищної ради Рахівського
району в судове засідання не з'явився.
В.о. голови селищної ради Суховія Ю.О.
подав заяву про розгляд справи без
участі представника ради. Позовні
вимоги підтримують, заперечень проти
Дослідивши матеріали справи та
перевіривши їх доказами суд приходить
до наступного висновку.
Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом. Право на спадкування
мають особи, визначені у заповіті.
Встановлено, що позивач ОСОБА_1
являється спадкоємцем за заповітом
після смерті ОСОБА_2, яка померла
Після смерті ОСОБА_2, залишилося
спадкове майно - квартира АДРЕСА_1, і
відносно якого остання розпорядилася
шляхом складення заповіту 21 лютого 2007
року. Згідно даного заповіту ОСОБА_2 усе
своє майно, де б воно не було, та з чого б
воно не складалося, і взагалі все те, що
їй належатиме на день її смерті, і на що
за законом вона матиме право, заповіла
в рівних частинах ОСОБА_5 та ОСОБА_1.
Відповідно до ч.1 ст. 1274 ЦК України
спадкоємець за заповітом має право
відмовитися від прийняття спадщини на
користь іншого спадкоємця за
Судом встановлено, що другий
спадкоємець за заповітом ОСОБА_5
відмовився від прийняття спадщини в
користь спадкоємця за заповітом
ОСОБА_1, про що ним протягом строку,
встановленого ст. 1270 ЦК України, подана
нотаріусу відповідна зава.
Звернення позивача до суду з вимогою
визнання права власності на спадкове
майно зумовлене порушенням його права
на отримання власності в порядку
спадкування згідно відмови нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом в його користь.
Право власності спадкоємця на
спадкове майно підлягає захисту в
судовому порядку шляхом його визнання
у разі, якщо таке право оспорюється або
не визнається іншою особою, а також у
разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності (ст. 392
При вирішенні спорів щодо
спадкування права власності на
нерухоме майно звертається увагу на
зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та
інших норм цивільного законодавства і
застосовується редакція закону, яка
діяла на час виникнення права у самого
спадкодавця та на час відкриття
спадщини. При цьому, належність
правовстановлюючих документів
встановлюється відповідно до
законодавства, яке було чинним на час
набуття права власності на житловий
Державна реєстрація права власності
на житлові будинки, споруди
регулювалася підзаконними
нормативними актами, зокрема такими, як
Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445.
Зазначені нормативні акти
передбачали державну реєстрацію
будівель, споруд, державну реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
проте виникнення права власності на
будинки, споруди не залежало від
державної реєстрації до часу набрання
чинності ЦК та Законом України від 01
липня 2004 року «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
Судом встановлено, що
підтвердженням приналежності, нині
померлій ОСОБА_2, квартири АДРЕСА_1 який
знаходиться в сільському населеному
пункті, є свідоцтво про право власності
на житло від 23 червня 1994 року, видане
згідно з розпорядженням голови фонду
комунального майна від 25 квітня 1994 року
№243.
Таким чином, враховуючи, що позивач
по справі належить до спадкоємців за
заповітом, спадщину прийняв, майнового
спору з приводу спадкування не існує,
оскільки інший спадкоємець відмовився
від спадщини, про що ним складена
належна заява, посвідчена нотаріально,
суд вважає, що позовні вимоги позивача
обґрунтовані і підлягають
Питання відшкодування судових
витрат позивачем не ставилось.
Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215,
218, 223, ЦПК України суд,
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканцем АДРЕСА_2 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_2, право власності в цілій частині
на квартиру АДРЕСА_1
Судові витрати залишити за
Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня його
проголошення до цивільної палати
апеляційного суду Закарпатської
області через Рахівський районний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду:
Тулик
І.І.