АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6109/2014 р.
Головуючий 1 інстанції Лазюк С.В.
Справа № 2-7419/2011
Доповідач: Коваленко І.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Коваленко І.П

суддів - Довгаль А.П., Коровіна С.Г.

при секретарі - Москаленко Е.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі
представника ОСОБА_2 на ухвалу
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 25 листопада 2011 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агенство
«ВЕРУС», в особі філії «Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агенство
«ВЕРУС», ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості у розмірі 20123, 74 грн.,-

В С Т А Н О В
И Л А :

У вересні 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агенство
«ВЕРУС», в особі філії «Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агенство
«ВЕРУС», ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості у розмірі 20123, 74 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду
м. Харкова від 25 листопада 2011 року
заяву ПАТ КБ «Приват Банк» про
забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт, у межах суми
заборгованості за кредитним договором
у сумі 20123,74 грн. на грошові кошти,
рухоме та нерухоме майно, належить
ОСОБА_1 шляхом заборони будь-яким
особам укладати угоди стосовно цього
майна, проводити його реєстрацію та
перереєстрацію, здійснювати його
відчуження; обмежено у праві виїзду за
межі України ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі
представника ОСОБА_2 просить ухвалу
суду першої інстанції в частині
обмеження права виїзду за межі України
скасувати та зняти тимчасове обмеження
у праві виїзду за кордон ОСОБА_1,
посилаючись на незаконність,
необґрунтованість ухвали та такою, що
винесена з порушенням вимог чинного
законодавства.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся осіб,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Задовольняючи клопотання ПАТ КБ
«Приват Банк» про обмеження виїзду за
кордон ОСОБА_1 суд першої інстанції
виходив з того, що у матеріалах справи
наявні дані, що відповідачка може
ухилятись від явки до суду і
перешкоджати розгляду справи.

Підставою для застосування вказаних
заходів суд зазначив ч. 3 ст. 151,
п. 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України та ст. 6 Закону
України "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України".

Однак із зазначеними висновками не
можна погодитись із таких підстав.

Закон України "Про судоустрій і статус
суддів" визначає правові засади
організації судової влади та
здійснення правосуддя в Україні з
метою захисту прав, свобод та законних
інтересів людини і громадянина, прав та
законних інтересів юридичних осіб,
інтересів держави згідно з принципом
верховенства права, закріпленим ст. 8
Конституції України.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 цього Закону
судова влада в Україні здійснюється
незалежними та безсторонніми судами,
утвореними згідно із законом, і
реалізується шляхом здійснення
суддями правосуддя в рамках
відповідних судових процедур та у
межах наданих повноважень.

Стаття 7 цього Закону гарантує кожному
захист його прав, свобод та законних
інтересів незалежним і безстороннім
судом, утвореним відповідно до закону.

Право кожного на справедливий розгляд
його справи судом, встановленим
законом, при вирішенні спору щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру передбачено і п. 1 ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, яка підлягає
застосуванню відповідно до ст. 9
Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК
України.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод термін "суд встановлений
законом" поширюється не лише на правову
основу створення чи законності
існування суду, але й на положення щодо
його компетенції та повноважень і на
дотримання таким судом певних норм, які
регулюють його діяльність (рішення
Європейського суду з прав людини у
справах: "Сокуренко і Стригун проти
України" від 20 липня 2006 року та
"Лавентс проти Латвії" від 7 листопада
2002 року).

Повноваження суду першої інстанцій при
вирішенні цивільних справ визначені
Цивільним процесуальним кодексом
України, у тому числі повноваження щодо
вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити передбачені цим
Кодексом заходи забезпечення позову.

Перелік заходів забезпечення позову
визначено в ст. 152 ЦПК України.

Серед видів такого забезпечення ст. 152
ЦПК України не передбачає вжиття судом
тимчасового обмеження особи у виїзді
за межі України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
право кожного вільно залишати
територію України може бути обмежене
лише законом.

Підстави для тимчасових обмежень у
праві виїзду громадян України за
кордон передбачені Законом України
"Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України".

Стаття 6 цього закону передбачає, що при
наявності зазначених у цій нормі
підстав для тимчасових обмежень у
праві виїзду громадян України за
кордон, громадянину може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
чи вилучено або затримано паспорт.

Таким чином, ураховуючи, що в
Цивільному процесуальному кодексі
України відсутня правова норма, яка б
надавала суду повноваження в порядку,
передбаченому ст. ст. 151-153 ЦПК України,
застосувати такий захід забезпечення
позову як тимчасове обмеження у виїзді
за межі України у зв'язку з порушенням у
суді цивільної справи, слід дійти
висновку про те, що суд застосував
зазначений спосіб забезпечення позову
з порушенням норм Цивільного
процесуального кодексу України
виходячи за межі своїх процесуальних
повноважень.

Таким чином, оскільки ухвала щодо
застосування способу забезпечення
позову постановлена судом з
перевищенням передбачених законом
процесуальних повноважень, вона
підлягає скасуванню в частині
обмеження виїзду відповідачки за
кордон.

В іншій частині ухвала суду не
оскаржувалась і апеляційною
інстанцією не переглядалась.

На підставі наведеного та керуючись п.3
ч.2 ст.307, ст. 313, 315, 317, ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі
представника ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного
суду м. Харкова від 25 листопада 2011 року
в частині обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_1 скасувати і в
задоволенні клопотання про
забезпечення позову в цій частині
відмовити.

В іншій частині ухвалу суду
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді-