У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука
А.О., Макарчука М.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання частково недійсним
свідоцтва про право власності,
визнання частково недійсним свідоцтва
про право на спадщину за заповітом та
визнання права власності на частину
будинку, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 23 січня 2014 року
та рішення апеляційного суду
Львівської області від 23 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5, в якому з
урахуванням уточнень позовних вимог
просила: визнати частково недійсним
свідоцтво про право власності на 1/2
частку в спільному сумісному майні
подружжям, виданого на ім'я ОСОБА_7,
посвідченого Моршинською державною
нотаріальною конторою 09 жовтня 2001 року,
зареєстрованого у Стрийському МБТІ 16
вересня 2002 року; визнати частково
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на 1/2 частини
будинку з господарськими спорудами по
АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_5,
посвідченого Стрийською державною
нотаріальною конторою 13 грудня 2010 року,
зареєстрованого в Стрийському МБТІ 15
грудня 2010 року; визнати за нею право
власності на 1/2 частини будинку з
господарськими будівлями АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом.

ОСОБА_4 посилалась на те, що 1/2 частини
спірного будинку належала на праві
спільної сумісної власності її
прабабусі ОСОБА_8 та її чоловіку ОСОБА_7,
тобто по 1/2 частці кожному. ОСОБА_8 свою
1/2 частку заповіла сину ОСОБА_9 (її діду),
який прийняв спадщину в розмірі 1/4
частки та помер ІНФОРМАЦІЯ_1. У зв'язку
із смертю її батька - ОСОБА_10 у
ІНФОРМАЦІЯ_2 (який є сином ОСОБА_9) вона
має право успадкувати належну йому
частку спадщини в розмірі 1/4 частини на
підставі ст. 1266 ЦК України. Проте ОСОБА_7
09 жовтня 2001 року було видано свідоцтво
про його право власності на частку у
спільному сумісному майні подружжя на
1/2 частини будинку, замість 1/4 частини, і
саме цю 1/4 частини після смерті ОСОБА_7 09
травня 2010 року успадкувала
відповідачка ОСОБА_5, яка має право лише
на 1/4 частини будинку.

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 23 січня 2014
року позов задоволено.

Визнано частково недійсним свідоцтво
про право власності на 1/2 частку в
спільному сумісному майні, придбаному
подружжям за час шлюбу, виданого
Моршинською державною нотаріальною
конторою на ім'я ОСОБА_7 від 09
жовтня 2001 року, зареєстрованого в
Стрийському МБТІ в реєстрі № 176 від
16 вересня 2002 року.

Визнано частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за заповітом на 1/2
частини будинку по АДРЕСА_1, виданого на
ім'я ОСОБА_5, посвідченого Стрийською
державною нотаріальною конторою 13
грудня 2010 року та зареєстрованого в
МБТІ в реєстрі № 176 від 15 грудня 2010
року.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в
порядку спадкування за законом за
правом представлення після смерті
ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
на 1/4 частини будинку АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 23 квітня 2014 року рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 23 січня 2014
року частково змінено та викладено
резолютивну частину рішення у
наступній редакції:

- визнати частково
недійсним в 1/4 частини свідоцтво про
право власності на 1/2 частку в
спільному сумісному майні, придбаному
подружжям за час шлюбу, виданого
Моршинською державною нотаріальною
конторою на ім'я ОСОБА_7 від 09 жовтня 2001
року, зареєстрованого у Стрийському
МБТІ в реєстрі № 176 від 16 вересня 2002
року;

- визнати частково
недійсним в 1/4 частини свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на 1/2
частини будинку АДРЕСА_1, виданого на
ім'я ОСОБА_5, посвідченого Стрийською
державною нотаріальною конторою 13
грудня 2010 року, зареєстрованого в
Стрийському МБТІ в реєстрі № 176 від 15
грудня 2010 року.

- визнати за ОСОБА_4
право власності на 1/4 частини будинку з
господарськими будівлями АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5
- ОСОБА_6, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та рішення
апеляційного суду, ухвалити нове
рішення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
правильно виходив з того, що у спірному
свідоцтві про право власності не було
вказано, що частка ОСОБА_7 у праві
спільної сумісної власності на будинок
в 1/2 частці становить 1/4 частку по
відношенню до усього будинку, що
призвело до безпідставної видачі
свідоцтва про право на спадщину за його
заповітом ОСОБА_5 на 1/2 ідеальну частину
усього будинку.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
правильно виходив з того, що визнаючи
свідоцтва частково недійсними, суд
першої інстанції у резолютивній
частині рішення не зазначив в якій саме
частині він визнав ці свідоцтва
частково недійсними.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги,
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судами не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 -
ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 23 січня 2014
року в незміненій частині та рішення
апеляційного суду Львівської області
від 23 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук
А.О. Макарчук М.А.