Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
Справа № 22-ц/778/123/14 Головуючий у 1
інстанції: Ярошенко А.Г.
Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» січня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 04 листопада 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів.

Зазначила, що з 17 лютого 2006 року по 25
січня 2011 року сторони перебували у
шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син
ОСОБА_5. Після розірвання шлюбу син
проживає разом з нею.

ОСОБА_3 не надає матеріальної допомоги
для розвитку дитини. Крім того, ОСОБА_5
знаходиться на «Д» обліку у алерголога
в поліклініці № 2 с діагнозом -
полліноз.

Зазначила, що ОСОБА_3 не має регулярного
доходу. Працює не офіційно.

У зв'язку з чим просила стягувати з
відповідача аліменти на її користь на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі по
900 грн. щомісячно, починаючи з дня
подачі позовної заяви до досягнення
сином повноліття.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 04 листопада 2013 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання
неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
щомісячно в твердій грошовій сумі у
розмірі 700,00 грн. до досягнення дитиною
повноліття, починаючи з 24 вересня 2013
року. В іншій частині позову
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове про стягнення з нього
аліментів на утримання
неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 400,00 грн. щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України, підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до ст. 213ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване
рішення не відповідає.

Статтею 180 СК України передбачено, що
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України п. 17 постанови «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15 травня 2006
року № 3, вирішуючи питання щодо
розміру аліментів, суд повинен
урахувати: стан здоров'я, матеріальне
становище дитини і платника аліментів;
наявність в останнього інших
неповнолітніх дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх
дочки, сина; інші обставини, що мають
значення.

За змістом ст.ст. 182, 184 СК України, при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення. Якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідач, будучи батьком
неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
свого обов'язку по його утриманню в
добровільному порядку не виконує, а
тому, з урахуванням його стану здоров'я,
віку, та того, що ОСОБА_3 має
нерегулярний мінливий дохід, з нього
підлягають стягненню аліменти на
користь позивачки в розмірі 700 грн.
щомісячно на утримання неповнолітньої
дитини.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2006
року по 25 січня 2011 року, від якого мають
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина мешкає
разом із матір'ю та знаходиться на її
утриманні.

Відповідач проживає окремо від дитини,
при цьому не надає ОСОБА_4 матеріальної
допомоги на утримання сина, працює.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач ОСОБА_3 працює директором
товариства з обмеженою
відповідальністю « ПівденьІнтер
Експо» та має постійний дохід, загальна
сума якого за період з 01.05.2013р. по
31.10.2013р. складає 6415 грн.80 коп.(а.с. 24).

За положеннями ст. 183 СК України, частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом. Якщо стягуються
аліменти на двох і більше дітей, суд
визначає єдину частку від заробітку
(доходу) матері, батька на їх утримання,
яка буде стягуватися до досягнення
найстаршою дитиною повноліття.

Суд першої інстанції, стягуючи
аліменти в твердій грошовій сумі,
виходив з того, що ч.1 ст.184 СК України
передбачена можливість визначення
судом в окремих випадках розміру
аліментів не у частці від заробітку
(доходу) батька, а у твердій грошовій
сумі, не звернувши увагу на норми
Сімейного Кодексу України, які
закріплюють принцип, відповідно до
якого базою аліментних відрахувань є
дійсні та постійні доходи платника. Це
прямо випливає зі ст.183 СК України, яка
закріплює загальне правило, що
аліменти встановлюються у частці від
заробітку (доходу матері, батька
дитини.

Матеріали справи не містять доказів і
позивач їх не надала, що є її обов'язком
згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України, про те,
що ОСОБА_3 не має регулярного доходу та
працює неофіційно.

Відповідно до ст.62 СК України, сторони,
треті особи та їхні представники за їх
згодою можуть бути допитані як свідки
про відомі їм обставини, що мають
значення для справи.

Процесуальним наслідком визнання в
цивільному процесі однією зі сторін
факту встановленим є набуття фактом
безспірного характеру і звільнення
другої сторони від його доказування. Це
підтверджується нормою ч.1 ст.61 ЦПК
України, згідно з якою обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Засобом
доказування будуть вважатися лише такі
пояснення сторін, третіх осіб, які
беруть участь у справі, які дані ними як
свідками.

Враховуючи викладене, висновки суду
першої інстанції про те, що відповідач
має нерегулярний, мінливий дохід та
частину доходу одержує в натурі, до
яких суд дійшов з посиланням на
пояснення сторін в судовому засіданні,
не відповідають фактичним обставинам
справи та зібраним у справі доказам, не
узгоджуються з нормами матеріального
права, що регулюють спірні
правовідносини.

При цьому, визначаючи розмір аліментів,
колегія суддів враховує стан здоров'я,
матеріальне становище дитини і
платника аліментів, а також той факт, що
ОСОБА_3 має середньомісячну заробітну
плату 1200 грн. та не заперечує
сплачувати аліменти в сумі 400 грн. та
приходить до висновку про можливість
стягнення з відповідача на користь
позивача аліментів в розмірі 1/3 частини
з усіх видів заробітку (доходів)
щомісячно.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду, у
відповідності до ч. 3,4 ст. 309 ЦПК України,
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та
стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача
аліментів на утримання дитини: ОСОБА_5,
у розмірі 1/3 частини з усіх видів
заробітку (доходів) щомісячно, але не
менше ніж 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
24.09.2013 року до досягнення ОСОБА_5
повноліття.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 04 листопада 2013 року у
цій справі скасувати та ухвалити нове
рішення наступного змісту:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, громадянина України,
який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_4 аліменти на утримання
дитини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі
1/3 частини з усіх видів заробітку
(доходів) щомісячно, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 24.09.2013
року до досягнення ОСОБА_5 повноліття.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: