Справа № 439/803/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

17 грудня 2014 р. м. Броди

Бродівський районний суд Львівської
області

у складі:

головуючого-судді Петейчука Б.М.

з участю секретаря

судового засідання Гнатюк Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ПАТ "ПроКредит Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення
заборгованості,

- третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: ТзОВ "Кредитні ініціативи"

в с т а н о в и в:

Позивач "ПроКредит Банк" звернувся в
суд з позовною заявою, в якій просить
суд стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 як солідарних боржників, в свою
користь заборгованість за рамковою
угодою №FW301.656 від 14.12.2011р. в сумі 182 222
грн. та сплачений позивачем судовий
збір в розмірі 1822 грн. 22 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач покликається на те, що 14 грудня
2011 р. між Публічним акціонерним
товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2
було укладено Рамкову Угоду №FW301.656,
відповідно до якої Позивач
зобов'язався на положеннях та умовах
цієї Угоди відкрити Позичальнику
кредитну лінію, загальною сумою за
договорами 2 000 000 грн., встановлено
ліміт строку кредитування 120
календарних місяців та максимальний
розмір процентів 40% річних.

Видача кредитів на підставі Рамкової
Угоди та визначення їх умов
здійснювалась шляхом укладення
договорів про надання траншу,
овердрафту, кредитної лінії, які є
невід'ємною частиною Рамкової угоди та
не мають самостійного значення.

14 грудня 2011 р. відповідно до положень та
умов Рамкової Угоди, між Позивачем та
ОСОБА_2 було укладено Договір про
надання траншу №301.43049/FW01.656, за яким
Публічне акціонерне товариство
«ПроКредит Банк» надало ОСОБА_2 грошові
кошти в розмірі 35 000 (тридцять п?ять
тисяч) доларів США, зі сплатою 12
(дванадцять) % річних та строком
користування 60 (шістдесят) місяців.
Факт видачі кредитних коштів
підтверджується меморіальним ордером
127880590/134760553/371757864/5106

20 грудня 2011 р. відповідно до положень та
умов Рамкової Угоди, між Позивачем та
ОСОБА_2 було укладено Договір про
надання траншу №301.43049/FW301.656 -ДТ2, за яким
Публічне акціонерне товариство
«ПроКредит Банк» надало ОСОБА_2 грошові
кошти в розмірі 35 000 (тридцять п?ять
тисяч ) доларів США, зі сплатою 12
(дванадцять) % річних та строком
користування 60 (шістдесят) місяців.
Факт видачі кредитних коштів
підтверджується меморіальним ордером
№128377456/135346508/373423224/4187 від 20.12.2011 р.

Згідно п.8.2

25 лютого 2014р., відповідно до п. 8.2
Рамкової угоди, згідно з яким Кредитор
вправі вимагати дострокового
погашення кредиту у випадку наявності
обставин, вказаних п.п.3.3.1.-3.3.5. та/або
порушення вимог п.5.4., 9.2 Угоди, банком
було надіслано вимогу № 23/14 про повне
дострокове погашення кредиту за
Кредитними договорами.

Вимога Кредитора про дострокове
погашення кредиту здійснюється у
письмовій формі. Позичальник
зобов'язаний погасити весь залишок
кредиту протягом 5 банківських днів з
дня відправлення Позичальнику вимоги.

Таким чином, Позичальник зобов'язаний
був повернути всю суму заборгованості
за Кредитними договорами 05 березня 2014
р. Однак станом на день подання позову
заборгованість погашено тільки
частково.

Водночас, п. 10.2 Рамкової угоди 1
передбачено, що при порушенні
встановлених цим Договором строків
погашення грошових зобов'язань
Позичальник сплачує штрафну пеню у
розмірі 0,5% від суми непогашеної
заборгованості, але не менше ніж 15
гривень у еквіваленті валюти кредиту
за кожний календарний день
прострочення, включаючи день повного
погашення заборгованості. Розмір
заборгованості станом на 12 березня 2014
р. становить: За Кредитним договором 1 і
2 - 94 917,97 грн.; проценти за неправомірне
користування кредитними коштами - 5 746,17
грн., пеня за неналежне виконання
кредитного договору -81 558,24 грн.

Для забезпечення виконання зобов'язань
Позичальником за Рамковою угодою з АТ
-ПроКредит Банк» було укладено:

Договір поруки № 235346-ДП1 від 14.12.2011 р.
укладений, з ОСОБА_3.

Відповідно до умов укладених
договорів поруки поручителі взяли на
себе зобов'язання перед Позивачем
відповідати за зобов'язаннями
Позичальника, які виникають з умов
Рамкової угоди та Кредитних договорів
у повному обсязі цих зобов'язані Згідно
зі ст. 554 ЦК України у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 2.1 Договорів поруки,
Сторони визначають, що Поручитель несе
солідарну відповідальність перед
Кредитором нарівні із Позичальником за
виконання усіх зобов'язань
Позичальника.

У зв'язку з виникненням заборгованості
у ОСОБА_2, Позивач звернувся до
Поручителів з вимогою про виконання
зобов'язань відповідно до умов
Договору поруки.

Однак, поручителями в порушення вимог
Договорів поруки дані вимоги було
проігноровано, і повне погашення
зобов'язань за договорами поруки не
відбулося.

В судовому засіданні представник
позивача - Грицик Н.В. (діє згідно
довіреності від 07.05.2014р.) позовні вимоги
підтримала та додатково зазначила, що
дострокового погашення кредитного
зобов?язання ОСОБА_2 не відбулося,
оскільки ним, в порушення п. 8.1 Рамкової
угоди не було подана письмова заява та
не сплачено комісію за дострокове
погашення кредиту. З коштів, які були на
поточному рахунку поручителя ОСОБА_4,
щомісячно здійснювалось списання суми
чергового платежу згідно графіку
погашення кредиту. Банк не мав права
без письмової заяви Позичальника
здійснювати будь-які операції з
коштами, на його поточному рахунку. Не
зважаючи на те, що на поточному рахунку
Поручителя була достатня сума для
дострокового погашення кредиту за
зобов?язаннями ОСОБА_2, таке не могло
відбутися без письмової заяви
поручителя. Дострокове погашення
кредиту не відбулось би і у випадку,
якщо б така сума була на поточному
рахунку Позичальника, а не поручителя,
без його письмової заяви та сплати
відповідної комісії.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та пояснив, що
дійсно між ним та ПАТ "ПроКредит Банк"
14.12.2014р. була укладена Рамкова Угода, а
пізніше на підставі вказаної рамкової
угоди ще два кредитних договори.

У 2012 році він звернувся до ПАТ
"ПроКредит Банк" із заявою щодо
можливості дострокового погашення
заборгованості, та отримав відповідь, у
якій банк погоджується на таке
виконання зобов?язання та вказує
необхідні для цього умови. Ним була
отримана довідка із загальною сумою
заборгованості та реквізитами для
сплати боргу. На підставі вказаної
довідки він уклав із ПАТ "Банк Кіпру"
договір щодо рефінансування із
зазначенням предмету договору щодо
погашення заборгованості в ПАТ
"ПроКредит Банк". Уся сума
заборгованості за кредитними
зобов?язаннями перед ПАТ "ПроКредит
Банк" була сплачена у жовтні 2012 року
шляхом перерахування 61 277,77 доларів США
з його поточного рахунку у ПАТ "Банк
Кіпру" на рахунок ПАТ "ПроКредит Банк", а
також шляхом внесення в касу банку 1680
доларів США на погашення
заборгованості за кредитним договором.
Загалом було сплачено кошти в сумі 62
957,77 доларів США, що є навіть більше ніж
сума боргу, зазначена у довідці,
виданої ПАТ "ПроКредит Банк". Чому такі
кошти не були спрямовані на погашення
кредитної заборгованості, а були
зараховані на рахунок поручителя
ОСОБА_4, відповідач пояснює
недобросовісністю працівників ПАТ
"ПроКредит Банк".

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, та вказала,
що їй достовірно відомо, що
заборгованість перед ПАТ "ПроКредит
Банк" ОСОБА_2 повністю погашена.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з?явився і не повідомив суд про
причини неявки, хоча належним чином
повідомлявся про час та місце розгляду
справи.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з?явилася і не повідомила суд про
причини неявки, хоча належним чином
повідомлялася про час та місце
розгляду справи.

Третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: ТзОВ "Кредитні ініціативи"
в судове засідання свого представника
не скерувала, хоча належним чином
повідомлялася про час та місце
розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін, повно
та всебічно дослідивши докази у їх
сукупності, приходить до переконання,
що у задоволенні позовних вимог
необхідно відмовити, виходячи із таких
міркувань.

Як встановлено судом, між 14 грудня 2011 р.
між Публічним акціонерним товариством
«ПроКредит Банк» та ФОП ОСОБА_2 було
укладено Рамкову Угоду №FW301.656 (надалі
Рамкова угода), відповідно до якої
Позивач зобов'язався на положеннях та
умовах цієї Угоди відкрити
Позичальнику кредитну лінію, загальною
сумою за договорами 2 000 000 грн.,
встановлено ліміт строку кредитування
120 календарних місяців та максимальний
розмір процентів 40% річних.

14 грудня 2011 р. відповідно до положень та
умов Рамкової Угоди, між Позивачем та
ФОП ОСОБА_2 було укладено Договір про
надання траншу №301.43049/FW01.656, за яким
Публічне акціонерне товариство
«ПроКредит Банк» надало ОСОБА_2 грошові
кошти в розмірі 35 000 (тридцять п?ять
тисяч) доларів США, зі сплатою 12
(дванадцять) % річних та строком
користування 60 (шістдесят) місяців.
Факт видачі кредитних коштів
підтверджується меморіальним ордером
127880590/134760553/371757864/5106.

20 грудня 2011 р. відповідно до положень та
умов Рамкової Угоди, між Позивачем та
ФОП ОСОБА_2 було укладено Договір про
надання траншу №301.43049/FW301.656 -ДТ2, за яким
Публічне акціонерне товариство
«ПроКредит Банк» надало ОСОБА_2 грошові
кошти в розмірі 35 000 (тридцять п?ять
тисяч ) доларів США, зі сплатою 12
(дванадцять) % річних та строком
користування 60 (шістдесят) місяців.
Факт видачі кредитних коштів
підтверджується меморіальним ордером
№128377456/135346508/373423224/4187 від 20.12.2011 р.

25.02.2014р. ПАТ «ПроКредит Банк» скерувало
відповідачам вимогу про дострокове
погашення кредиту протягом 5-ти
банківських днів. Сума боргу визначена
у розмірі 44 243,96 доларів США.

Судом встановлено, що 12.10.2012р. Публічне
акціонерне товариство «ПроКредит
Банк» видало ОСОБА_2 Довідку №102, згідно
якої вказало, що станом на 12.10.2012р.
загальний розмір зобов?язань ОСОБА_2
перед ПАТ «ПроКредит Банк» складає 62
558,06 доларів США (500 026,57 грн.). У вказаній
довідці також зазначено номер
кредитного договору - 301.43049, поточний
рахунок - 531 та зазначено
реквізити для здійснення розрахунків у
доларах США та Євро.

Як встановлено судом 15.10.2012 року між
ОСОБА_2 Костянтиновием та ПАТ "Банк
Кіпру" було укладено кредитний договір
№16/19-1699/2012, відповідно до якого
Кредитор надає Позичальнику грошові
кошти (кредит) в сумі 750 000 грн на строк
до 14.10.2022р., зі сплатою процентів.
Відповідно до п.п. 2.2. Кредит (кредитні
кошти) призначені на рефінансування,
згідно п. 1.2. цього договору, надаються
Кредитором Позичальнику шляхом
перерахування суми Кредиту в обсязі,
зазначеному в п. 1.2. цього договору, на
поточний рахунок Позичальника
№2620.2.19.49013.01 в ПАТ "Банк Кіпру", код Банку
320940 з подальшим перерахуванням таких
грошових коштів на рахунок кредитної
заборгованості Позичальника за
кредитним договором 301.43049 від 14.12.2011р.
укладеного Позичальником з АТ
"ПроКредит Банк".

Як вбачається із платіжного доручення
в іноземній валюті №1 від 15.10.2012р. ПАТ
"Банк Кіпру" здійснило перерахунок 61
277,77 доларів США з поточного рахунку
ОСОБА_2 у ПАТ "Банк Кіпру" на рахунок у
ПАТ «ПроКредит Банк» із зазначенням:
отримувач - ОСОБА_2, призначення платежу
- "погашення заборгованості згідно
кредитного договору №301.43049 від 14.12.2011р."

Як встановлено судом такий платіж був
зарахований на поточний рахунок
поручителя - відповідача по справі
ОСОБА_4. Цю обставину сторони в судовому
засіданні визнали. Позивачем не
оспорювалася та обставина, що дійсно на
поточний рахунок ОСОБА_4 у ПАТ
«ПроКредит Банк» було зараховано 61 277,77
доларів США. Однак представник
позивача не зміг достовірно пояснити
суду, чому такі кошти були зараховані
на поточний рахунок поручителя, а не
зараховані як погашення кредитної
заборгованості Позичальника.
Представник позивача припустила, що це
стало наслідком помилки у зазначенні
номера рахунку у довідці банку від
12.10.2012р.

Також судом встановлено, що у жовтні 2012
року ОСОБА_2 на рахунок, що визначений у
довідці №102 від 12.10.2012р. було
перераховано додатково 1680 доларів США.
І як вбачається із довідки виданої ПАТ
«ПроКредит Банк» від 17.02.2014р. №114-2/14/43, у
жовтні 2012 року на поточний рахунок
ОСОБА_4 було зараховано грошові кошти в
сумі 62 957, 88 доларів США.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 193
Господарського Кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Як вбачається із п.п. 8.1. Рамкової угоди
№FW301.656, якщо інше не встановлено
Кредитним Договором чи Кредитором
позичальник здійснює дострокове
погашення після подання відповідної
письмової заяви, її погодження
Кредитором та сплати комісії за
дострокове погашення.

Відповідно до п.7 Рамкової Угоди №FW301.656,
погашення грошових зобов'язань
здійснюється у строк, порядку,
черговості, валюті то розмірі,
встановлені Угодою та кредитними
договорами, шляхом зарахування коштів
на визначений Кредитором рахунок.
Строк виконання зобов'язань по сплаті
процентів, неустойки, комісій, витрат
пов'язаних з укладенням, виконання,
припинення договорів та погашення
заборгованості вважається таким, що
настав з моменту їх нарахування.

Згідно п.7.2. Рамкової угоди, грошові
зобов'язання вважаються погашеними з
моменту зарахування коштів у розмірі
цих зобов'язань та у встановленій
черговості на відповідний рахунок
Кредитора.

Відповідно доп. 2.3.1 Договору №CUR_LE_235087
від 01.12.2011р. про обслуговування
поточного рахунку в AT "ПроКредит Банк"
банк зобов?язується своєчасно
виконувати платіжні доручення Клієнта,
його заяви про купівлю або продаж
іноземної валюти.

На основі системного аналізу
вищезазначених: довідки №102 від
12.10.2012р., кредитного договору №16/19-1699/2012
від 15.10.2012р., платіжного доручення в
іноземній валюті №1 від 15.10.2012р., суд
прийшов до переконання, що здійснений
ОСОБА_2 платіж на рахунок, що був
вказаний у вищезазначеній довідці №102
від 12.10.2012р., із зазначенням призначення
платежу -"погашення заборгованості
згідно кредитного договору №301.43049 від
14.12.2011р." шляхом оформлення платіжного
доручення через ПАТ "Банк Кіпру" був
спрямований на часткове дострокове
погашення кредиту.

Дії ОСОБА_2 при здійсненні такого
платежу, що був спрямований на часткове
дострокове погашення кредиту,
відповідали п.п. 7.1. Рамкової Угоди,
оскільки такі кошти були сплачені
Позичальником на визначений
Кредитором (у довідці №102 від 12.10.2012р.)
рахунок.

Діючи у такій спосіб, у ОСОБА_2 виникло
обґрунтоване очікування, що Кредитор
зарахує перераховані кошти в рахунок
часткового дострокового погашення
кредитного зобов?язання і тим самим
відбудеться часткове погашення
грошового зобов?язання.

ОСОБА_2 здійснюючи платіж на визначений
Кредитором рахунок не міг і не повинен
був знати, що зазначений у довідці №102
від 12.10.2012р. рахунок є поточним рахунком
поручителя ОСОБА_4, а не рахунком
визначеним Кредитором для погашення
заборгованості за кредитним договором.

Незважаючи на те, що позивач, як
Кредитор за договором кредиту,
достовірно знав про надходження на
визначений ним самим рахунок грошових
коштів від ОСОБА_2 у розмірі значно
більшому за розмір місячного платежу,
який необхідно сплачувати за договором
кредиту, із зазначенням призначення
платежу таких коштів, однак не
зарахував такі кошти на погашення
заборгованості за кредитом, як того
очікував позичальник, а зарахував їх на
поточний рахунок Поручителя за
договором кредиту ОСОБА_4

Окрім того, Позивач маючи доступ до
інформації щодо руху коштів по
рахунках як самого боржника ОСОБА_2 так
і поручителів, зокрема, ОСОБА_4,
достовірно знаючи про надходження
коштів у значному розмірі на поточний
рахунок поручителя із зазначенням
отримувача такого платежу, який є
відмінним від Поручителя не вжив
жодних заходів для з?ясування у
боржника ОСОБА_2 та Поручителя ОСОБА_4
справжнього отримувача такого платежу,
тим самим, як сторона договірних
зобов?язань, діяв недобросовісно щодо
інших сторін.

Пояснення представника позивача щодо
того, що Банк не мав права без письмової
заяви Позичальника ОСОБА_2 здійснювати
будь-які операції з коштами, на його
поточному рахунку, в тому числі і
дострокове погашення кредиту, суд
знаходить такими, що не заслуговують на
увагу, з огляду на таке:

Пунктом 8.1. Рамкової Угоди чітко не
визначено у який спосіб повинна бути
подана письмова заява про дострокове
погашення кредиту, а також не
встановлений зразок такої письмової
заяви.

Тому, виходячи із змісту п. 8.1. Рамкової
Угоди, суд вважає, що такою письмовою
заявою, в даному випадку, може бути
письмове викладення у довільній формі
волі боржника на дострокове повернення
кредиту, доведене до відома Кредитора.

Як встановлено судом, ОСОБА_2, шляхом
оформлення у письмовому вигляді
вищезазначеного платіжного доручення
довів до відома Кредитора свою волю
зарахувати грошові кошти у сумі 61 277,77
доларів США, що зазначена у такому
платіжному дорученні, на погашення
саме заборгованості за кредитним
договором №301.43049 від 14.12.2011р. Оскільки
такі кошти були зараховані на рахунок,
визначений Кредитором, Позичальник
ОСОБА_2 мав обґрунтоване сподівання, що
Кредитор погодив дострокове часткове
погашення кредиту і зарахував такі
кошти на погашення кредитного
зобов?язання.

Пояснення представника позивача щодо
того, що Банк не мав права без
попередньої сплати Позичальником
ОСОБА_2 комісії за дострокове погашення
кредиту здійснити операцію по
достроковому погашенню кредиту, суд
знаходить такими, що не заслуговують на
увагу, з огляду на таке:

відповідно до п. 8.1. Рамкової Угоди
дострокове погашення кредиту
позичальником можливе після, зокрема,
сплати комісії за дострокове
погашення.

Як встановлено судом Позичальник
ОСОБА_2 здійснивши 15.10.2012р. платіж,
спрямований на дострокове часткове
погашення кредиту на визначений
Кредитором рахунок, не сплатив у
встановленому розмірі комісії, що
передбачена п. 8.1. Рамкової Угоди
комісії та п. 2 Договору про надання
траншу.

В той же час суд вважає, що сплата
комісії Позичальником могла мати місце
лише тоді, коли Кредитор виставив би
Позичальнику відповідний рахунок чи у
інший спосіб повідомив би його про
розмір комісії та рахунок на який її
необхідно сплатити. Як встановлено
судом Кредитор жодним чином не
повідомляв Позичальнику про розмір
комісії та номер рахунку, на який її
необхідно сплатити. Також кредитор у
жодний спосіб не повідомив
Позичальника про те, що платіж
скерований останнім на часткове
дострокове погашення кредиту не може
бути зарахований на рахунок Кредитора,
так як ним не сплачена комісія.

В момент зарахування Кредитором коштів
Позичальника за вищезазначеним
платіжним дорученням на рахунок, що був
визначений самим Кредитором, у
Позичальника виникло обґрунтоване
сподівання, що відповідно до п. 7.2
Рамкової Угоди його грошове
зобов?язання перед Кредитором було
погашене.

Суд наголошує, що відповідно до п. 8.1.
Рамкової Угоди Кредитор вправі
вимагати сплати від Позичальника
комісії за дострокове погашення
кредиту, однак, в даному випадку з
урахуванням вищевикладених обставин,
суд вважає, що несплата Позичальником
комісії за часткове дострокове
погашення кредиту не може бути
підставою для відмови у достроковому
погашенні грошового зобов?язання
Позичальником за кредитним договором в
той час, як кошти, що були сплачені
Позичальником як часткове дострокове
погашення кредиту вже були зараховані
Кредитором на, хоч і помилковий, та все
ж таки рахунок, що був визначений самим
Кредитором для погашення такої
заборгованості.

На підставі вищенаведеного, суд вважає,
що відповідач ОСОБА_2 діяв
добросовісно, відповідно до умов
вищезазначених укладених угод із ПАТ
"ПроКредит Банк", та вимог ст. 193 ГК
України, вжив усіх заходів, щоб не
допустити заборгованість за наявними у
нього грошовими зобов?язаннями перед
Кредитором та повністю погасив грошове
зобов?язання перед Кредитором в
частині сплати кредитної
заборгованості.

Натомість Кредитор - ПАТ "ПроКредит
Банк" не вжив усіх заходів, необхідних
для належного виконання ним свого
зобов'язання, у відносинах із
позичальником ОСОБА_2 не враховував
інтереси другої сторони, в результаті
чого допустив, що кошти, які були
сплачені ОСОБА_2 шляхом безготівкового
перерахунку на дострокове погашення
кредиту, на досягнення такої мети
скеровані Кредитором не були, тим самим
штучно створив ОСОБА_2 кредитну
заборгованість, виникнення якої можна
було б уникнути у випадку належного
виконання своїх обов?язків Позивачем
за вищезазначеною Рамковою Угодою.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 58, 59, 60, 209, 213, ЦПК України, ст.ст.526,
599, 1049-1054 ЦК України, ст. 193
Господарського Кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ПАТ
"ПроКредит Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
через Бродівський районний суд
Львівської області шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення, а особами,
які не були присутні в судовому
засіданні в 10-денний строк з дня його
отримання копії.

17.12.2014

Суддя: Б. М. Петейчук