У х в а л а

іменем україни

22 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів:
Мостової Г.І.,
Остапчука Д.О.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Комерційний банк
«Надра» про стягнення процентів за
користування коштами, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 25
червня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Миколаївської області від 18
вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Комерційний банк «Надра» про
стягнення процентів за користування
коштами.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 25 червня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 18 вересня 2013 року, в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 25 червня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 18 вересня 2013
року скасувати, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права й неправильним застосуванням
норм матеріального права, та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановивши фактичні обставини справи,
дослідивши надані сторонами докази в
сукупності, суд першої інстанції, з
яким погодився й апеляційний суд,
дійшов висновку про те, що оскільки на
накопичувальному рахунку позивача з

23 грудня 2008 року відсутні будь-які
кошти, то нарахування відсотків за
зазначеним рахунком є неможливим, а
отже вимоги позивача є безпідставними.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 25 червня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 18 вересня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк Г.І.
Мостова Д.О.Остапчук