Справа № 202/4722/14-ц
Провадження 2/0202/4046/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 листопада 2014 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючої судді: Слюсар
Л.П.

при секретарі :
Голобородько О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
до Дніпропетровської міської ради,
треті особи Шоста дніпропетровська
державна нотаріальна контора,
Індустріальна районна у м.
Дніпропетровську рада, Обслуговуючий
кооператив «Житлово-будівельний
кооператив №266», Публічне акціонерне
товариство «Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод», Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради, про
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування за законом,
встановлення фактів, що мають юридичне
значення,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014 року позивачі
звернулися до суду з позовом до
відповідача Дніпропетровської міської
ради, треті особи Шоста
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, Індустріальна районна у м.
Дніпропетровську рада, Обслуговуючий
кооператив «Житлово-будівельний
кооператив №266», Публічне акціонерне
товариство «Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод», Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради, про
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування за законом,
встановлення фактів, що мають юридичне
значення.

В обґрунтування позовних вимог
позивачі в позовній заяві посилалися
на те, що 14 серпня 1979 року виконавчим
комітетом Дніпропетровської міської
ради народних депутатів було видано
«ОСОБА_5 - російською мовою» члену ЖБК
№266 ордер №552 на право зайняття сім'єю
з 4 чоловік трикімнатної квартири
АДРЕСА_1. В ордері зазначені члени сім'ї
ОСОБА_6, які заселяються в зазначену
квартиру, російською мовою: « ОСОБА_6» -
член ЖБК, «ОСОБА_1» - дружина, « ОСОБА_2» -
дочка, «ОСОБА_3» - син.

На момент одержання ордеру №552
від 14.08.1979 р. на вищезазначену квартиру
та заселення до вказаного житлового
приміщення ОСОБА_6 перебував у шлюбі з
ОСОБА_1, який був укладений 28.09.1974 року.
Після укладання шлюбу чоловікові і їй
було присвоєно прізвище «ОСОБА_1», яке
вказане російською мовою та видано
свідоцтво про укладання шлюбу.
Подружжям протягом дванадцяти років
сплачувався пай. Вартість пайового
внеску сплачена повністю у 1991 року в
розмірі 6812 руб.

В шлюбі народилися діти:
ІНФОРМАЦІЯ_7 дочка ОСОБА_2 і ІНФОРМАЦІЯ_8
син ОСОБА_3. Свідоцтва про народження
дітей записані російською мовою і
прізвища вказані «ОСОБА_1», батьками їх
є «ОСОБА_6» і «ОСОБА_1». 16 травня 1998 року
ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 і
після одруження дружині присвоєно
прізвище ОСОБА_8.

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_6 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серія НОМЕР_2.

Після його смерті відкрилася спадщина
у вигляді трикімнатної квартири
АДРЕСА_1 в Обслуговуючому кооперативі
«Житлово-будівельний кооператив №266».
На день смерті в квартирі проживали та
зареєстровані його дружина - ОСОБА_1
разом із дітьми: ОСОБА_8 (прізвище до
шлюбу ОСОБА_1» ОСОБА_9 і ОСОБА_3. За
приписами ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив відмову від неї.
Отже, дружина і діти вважаються такими,
що прийняли спадщину, проживаючи
постійно із спадкодавцем на час
відкриття спадщини.

З метою оформлення спадщини ОСОБА_1
звернулася до Шостої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори. Однак постановою
державного нотаріуса Черненко І.М. від
18.03.2014 року їй було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на частку квартири АДРЕСА_1,
яка залишилася після смерті чоловіка
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_10, у
зв'язку із відсутністю
правовстановлювальних документів.

При оформленні права на спадкування
нерухомого майна, що підлягає
державній реєстрації встановлена
відмінність написання прізвища в
актах цивільного стану, а саме: в
свідоцтві про смерть ОСОБА_6,
складеному українською мовою; в
свідоцтві про укладання шлюбу ОСОБА_6
після укладання шлюбу обом із подружжя
присвоєно прізвище «ОСОБА_1», вказане
російською мовою; в свідоцтвах про
народження дітей, записані російською
мовою прізвища батьків «ОСОБА_1»; в
свідоцтві про одруження ОСОБА_8 з
ОСОБА_2.

Просили суд: встановити факт
родинних відносин між спадкоємцями:
дружиною ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочкою
ОСОБА_8 (уродженою ОСОБА_1) ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2, сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
і спадкодавцем ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_9, та був
чоловіком ОСОБА_1 і батьком ОСОБА_8 (до
шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_9 і ОСОБА_3; визнати
за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право
власності на 2/3 частини квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті чоловіка ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9;
визнати за ОСОБА_8 (уродженою ОСОБА_6)
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на
1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_9; визнати за ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 1/6
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_9.

У судовому засіданні позивачі
підтримали позовні вимоги та просили
суд позов задовольнити.

Представник відповідача
Дніпропетровської міської ради в
судове засідання з'явився. Позовні
вимоги не визнав та просив суд
відмовити в задоволені позовних вимог
позивачів.

Представник третьої особи
Обслуговуючого кооперативу «
Житлово-будівельного кооперативу №266»
в судовому засіданні позовні не
заперечував щодо задоволення позовних
вимог.

Представник третьої особи Шостої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори у судове
засідання не з'явився, про день та час
слухання справи повідомлений належним
чином. Відповідно до листів просили
розглядати справу без їх представника.

Представник третьої особи
Індустріальної районної у м.
Дніпропетровську ради у судове
засідання не з'явився, про день та час
слухання справи повідомлений належним
чином.

Представник третьої особи Публічного
акціонерного товариства «Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод» у судове засідання не з'явився,
про день та час слухання справи
повідомлений належним чином.
Відповідно до заяви просили суд
розглядати справу без їх представника.

Представник третьої особи
Комунального підприємства
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради у
судове засідання не з'явився, про день
та час слухання справи повідомлений
належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково з наступних підстав.

Згідно ордеру № 552 від 14 серпня 1979
року квартира АДРЕСА_1 була надана
ОСОБА_6, на підставі списку ЖБК №266,
затвердженого виконавчим комітетом
міської ради м. Дніпропетровська від 09
листопада 1978 року №727 параграф 8, на
склад сім'ї, що на той час складалась з
члена ЖБК - ОСОБА_6, дружини - ОСОБА_1,
дочки - ОСОБА_2, сина - ОСОБА_3 (а.с. 10).

ОСОБА_6 28 вересня 1974 року зареєстрував
шлюб із ОСОБА_11 і прізвище чоловіка та
дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_6,
що підтверджується Свідоцтвом про
укладання шлюбу серія НОМЕР_3, виданого
російською мовою (а.с.13).

В шлюбі народилося двоє дітей: син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, де в свідоцтві про
народження російською мовою вказано
прізвище батьків ОСОБА_3 ( а.с.15) та
дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, в свідоцтві
про народження якої складеного
російською мовою вказано прізвище
батька та матері ОСОБА_2 ( а.с.14). Згідно
до свідоцтва про шлюб укладеного 16
травня 1998 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2,
після одруження прізвище дружини «
ОСОБА_2» ( а.с.14).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України
суд вправі встановити факт родинних
відносин між фізичними особами.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено у судовому засіданні
відмінність написання прізвища ОСОБА_2
та ОСОБА_2, в актах цивільного стану
складених російською та українською
мовами, а саме: в свідоцтві про смерть
ОСОБА_6, складеному українською мовою;
в свідоцтві про укладання шлюбу ОСОБА_6
після укладання шлюбу обом із подружжя
присвоєно прізвище «ОСОБА_1», вказане
російською мовою; в свідоцтвах про
народження дітей, записані російською
мовою прізвища батьків « ОСОБА_1»; в
свідоцтві про одруження ОСОБА_8 з
ОСОБА_2.

Так, після укладання шлюбу позивачки
ОСОБА_1 з ОСОБА_6 дружині та чоловіку
було присвоєно однакове прізвище
«ОСОБА_1» російською мовою. Згідно з
паспортом громадянина України
прізвище позивачки ОСОБА_6, а свідоцтві
про смерть її чоловіка ОСОБА_6

Таким чином, оцінюючим докази в їх
сукупності, та те, що родинні відносини
між позивачами та померлим ОСОБА_6, як
чоловіком ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 підтверджуються наданими
доказами по справі, то суд приходить до
висновку що заявлені вимоги в цій
частині законні та такі, що підлягають
задоволенню.

Згідно довідок № 293 та №327 від 11.03.2014
року та 31.07.2014 року виданих ОСОБА_1 ЖБК
№266, вона разом з чоловіком ОСОБА_6
виплачували пай в період з 01.07.1979 року
по 30.06.1991 року і вартість квартири
сплачена у повному обсязі у сумі 6812
руб. ( а.с.72,73).

Згідно із ч. 1 ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 8 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008 року № 7 „Про судову практику у
справах про спадкування" якщо
спадкодавець повністю вніс пайовий
внесок, то до складу спадщини
включаються і кооперативні квартири.

Згідно ст. 15 Закону України «Про
власність», який діяв на час виниклих
правовідносин, член
житлово-будівельного кооперативу, який
повністю вніс свій пайовий внесок за
кооперативну квартиру, надану йому в
користування, набуває право власності
на це майно.

Як роз'яснено в пп. «б» п.11
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності»
(зі змінами), при повному внесенні
пайових внесків за квартиру, дачу,
гараж, іншу будівлю або приміщення,
надані члену житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу або
товариства, у особи, яка має право на
частку в пайових внесках, виникає право
власності на відповідну частку
квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

Таким чином, член ЖБК, який
повністю вніс свій пай за квартиру,
надану йому для проживання, набуває
право власності на це майно і вправі
розпоряджатись ним на свій розсуд -
продавати, заповідати, здавати в
оренду, обміняти, вчиняти відносно
нього інші угоди, що не заборонені
законом.

Згідно ст. 24 КпШС України, майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю. Кожен з
подружжя має рівні права, володіння,
користування і розпорядження цим
майном, а відповідно до ст. 28 КпШС
України, в разі поділу майна, яке є
спільною сумісною власністю подружжя,
їх частки визнаються рівними.

Аналогічні норми містить і Сімейний
Кодекс України, що набрав чинності з
01.01.2004 року.

Відповідно до ст. 60 СК України
майно, придбане подружжям під час
шлюбу, належить чоловікові та дружині
на праві спільної сумісної власності.

Отже, квартира АДРЕСА_1 є спільною
сумісною власністю подружжя - ОСОБА_6 та
ОСОБА_1, та кожному належить по ? частки.

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_6 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
Серія НОМЕР_4( а.с. 12) і після його смерті
відкрилася спадщина, яка складається з
частини квартири АДРЕСА_1.

Померлий ОСОБА_6 не зробив жодних
розпоряджень щодо належної йому
частини квартири.

Відповідно до довідок ЖБК №266 від
11.03.2014 року за №292 ( а.с.10) виданої ОСОБА_1
про те, що вона проживає за адресою за
адресою: АДРЕСА_1 зі складом сім'ї:
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ( а.с.10).

Спадкоємцями першої черги за
законом після смерті ОСОБА_6 є дружина
та діти - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Технічний паспорт на квартиру не
виготовлявся, а відповідно до плану
та відомостей на квартиру АДРЕСА_1
квартира розташована на 7-му поверсі
9-ти поверхового будинку ( а.с. 75-76).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який
починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до постанови про відмову у
вчиненні нотаріальних дій від 18
березня 2014 року державним нотаріусом
Шостої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Черненко І.М.
відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні
нотаріальних дій у видачі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом на
майно померлого ОСОБА_6 у зв'язку з тим,
що у спадкоємця відсутні
правовстановлювальні документи на
спадкове майно (а.с.8).

Згідно до довідки Шостої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори від 20.06.2014 року за
№1567/01-16 спадкова справа після смерті
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 не
заводилась, свідоцтво про право на
спадщину не видавалося ( а.с.62).

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України « Про практику
у справах про спадкування» від 30.05.2008
року №7, свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою
заявою спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, установленому
цивільним законодавством. За наявності
умов для одержання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину вимоги про визнання права на
спадщину судовому розглядові не
підлягають.

Виходячи із вищевикладеного, та
оцінюючи докази в їх сукупності та те,
що позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 з заявами
про прийняття спадщини до
нотаріальної контори не зверталися,
спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не
заводилася та наявність умов у ОСОБА_1
для одержання свідоцтва про право
власності на ? частину спірної
квартири, крім того в судовому
засіданні встановлено що ОСОБА_1 не
зверталася до відповідача та жодним
чином її права ним не порушені, що
свідчить про відсутність спору між
сторонами, а тому суд не вбачає
підстав для задоволення позовних вимог
позивачів в цій частині позову.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданих відповідно до усього
Кодексу , в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Керуючись: Постановою Пленуму
Верховного суду України « Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 року №7 ст.ст. 15,16 Закону
України «Про власність», ст. ст. 16,383,384,
1218,1258,1261,1268 ЦК України, ст. 3,7, 11,15, 60,88, 212
-215,234,256 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин
між спадкоємцями: дружиною ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, дочкою ОСОБА_2 (уродженою
ОСОБА_1) ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, сином
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, і спадкодавцем
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_9, та був

чоловіком ОСОБА_1 і батьком ОСОБА_2 (до
шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_9 і ОСОБА_3.

В іншій частині позову ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Індустріальний районний
суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі
у 10-ти денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Л.П. Слюсар