АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №753/2032/14 № апеляційного
суді першої інстанції: Дубас В.А.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Семенюк Т.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою Приватного вищого
навчального закладу «Міжнародний
коледж Святого Луки» на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
4 вересня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Приватного вищого
навчального закладу «Міжнародний
коледж Святого Луки» про стягнення
заробітної плати, невиплаченої при
звільненні, стягненні середнього
заробітку за час затримки, компенсації
за невикористану відпустку та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 4 вересня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з приватного вищого
навчального закладу «Міжнародний
Коледж Святого Луки» на користь ОСОБА_4
середній заробіток за час затримки
розрахунку у сумі 7715 грн. 92 коп.,
компенсацію за невикористану
відпустку у сумі 3 947 грн. 68 коп. та
моральну шкоду у сумі 1000 грн.

Стягнуто з приватного вищого
навчального закладу «Міжнародний
Коледж Святого Луки» на користь
держави судовий збір у сумі 487 грн. 20
коп.

У задоволенні інших вимог позову -
відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
представник Приватного вищого
навчального закладу «Міжнародний
коледж Святого Луки» подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позову, вважаючи, що
судом порушено норми матеріального та
процесуального права, не враховано всі
обставини, що мають значення для
справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Судом встановлено, що у січні 2014 року
позивач звернулася до суду з позовом до
відповідача про стягнення заробітної
плати, невиплаченої при звільненні,
стягненні середнього заробітку за час
затримки, компенсації за невикористану
відпустку та моральної шкоди,
посилаючись в обґрунтування своїх
вимог на те, що вона працювала у ПВНЗ
«Міжнародний Медичний Коледж» з 31.08.2004
року по 27.06.2013 року. В липні 2013 року
позивач була прийнята на роботу по
переводу з ПВНЗ «Міжнародний Медичний
Коледж» до ПВНЗ «Міжнародний Коледж
Святого Луки» на посаду завідуючої
канцелярії. 05.08.2013 року була звільнена з
роботи на підставі п.1 ст. 36 КЗпП
України, за згодою сторін, однак на день
її звільнення відповідачем була
нарахована, але не виплачена позивачу
заробітна плата за період часу з 01.07.2013
року по 31.07.2013 року у сумі 5562 грн. 61 коп.
та з 01.08.2013 по 05.08.2013 року у сумі 538 грн. 32
коп. Також, при звільненні позивачу не
виплачено компенсацію за
невикористану відпустку за 22
календарних дні, яка мала бути
виплачена згідно наказу № 32 від 05.08.2013
року, що становить 3947 грн. 68 коп.

Зазначила, що 30.07.2014 року, згідно
видаткового касового ордеру від 30.07.2014
року позивач отримала заробітну плату
за липень-серпень 2013 року в сумі 4792 грн.
12 коп.

Однак, станом на 07.08.2014 року з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню середній заробіток
за час затримки розрахунку по
заробітній платі за період з 05.08.2013 року
по 30.07.2014 року в сумі 44 680 грн. 56 коп.,
компенсація за невикористану
відпустку в сумі 3947 грн. 68 коп. та
моральна шкода у сумі 5000 грн. 00 коп.
Вказані грошові кошти позивач просить
суд стягнути з відповідача на її
користь.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_4 була прийнята з 31.08.2004 року по
переводу до ПВНЗ «Міжнародний Медичний
Коледж» на посаду завідуючої
канцелярією за контрактом, що
підтверджується записом в трудовій
книжці. (а.с.28).

Наказом № 66 ПВНЗ «Міжнародний Медичний
Коледж» від 27.06.2013 року ОСОБА_4
звільнено по переводу до ПВНЗ
«Міжнародний Коледж Святого Луки»
(а.с.60).

Наказом № 20 ПВНЗ «Міжнародний Коледж
Святого Луки» від 01.07.2013 року ОСОБА_4
прийнято за контрактом по переводу з
ПВНЗ «Міжнародний Медичний Коледж» на
посаду завідувача канцелярії (а.с.56).

Наказом ПВНЗ «Міжнародний Коледж
Святого Луки» № 02-к від 01.07.2013 року
ОСОБА_4 надано щорічну відпустку за
періоди її роботи у ПВНЗ «Міжнародний
Медичний Коледж».

Наказом №32 від 05.08.2013 року ОСОБА_4
звільнено за угодою сторін за п.1 ст. 36
КЗпП України з виплатою компенсації 22
календарних дні (а.с.57).

Судом встановлено, що в день звільнення
розрахунок з позивачкою не проведено.

З метою виплати позивачу належних їй
грошових сум, ПВНЗ «Міжнародний Коледж
Святого Луки» надсилав
рекомендованого листа № 51 від 01.10.2013
року за адресою реєстрації ОСОБА_4,
відповідно до якого відповідач просив
позивача з'явитись до бухгалтерії ПВНЗ
«Міжнародний Коледж Святого Луки» та
отримати грошові кошти або повідомити
банківські реквізити для переведення
позивачу належних їй коштів (а.с.61, 129).

Відповідно до довідки №138 від 06.08.2013
року, заробітна плата позивача за
липень 2013 року становила 5562 грн. 61 коп.,
а середньоденна заробітна плата
позивача становила 179 грн. 44 коп.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст.
24 Закону України „Про оплату праці",
заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором, але не рідше двох разів на
місяць через проміжок часу, що не
перевищує шістнадцяти календарних
днів.

За ст. 116 КЗпП України, при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Про нараховані суми, належні
працівникові при звільненні, власник
або уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум. В разі спору
про розмір сум, належних працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган в усякому
випадку повинен в зазначений у цій
статті строк виплатити не оспорювану
нею суму.

Частково задовольняючи позовні вимоги
та стягуючи на користь позивачки 7715
грн. 92 коп. середнього заробітку за час
затримки розрахунку та зазначаючи
період з 6 серпня 2013 року по 6 липня 2013
року, суд першої інстанції виходив з
того, що 1 жовтня 2013 року ПВНЗ
«Міжнародний Коледж Святого Луки»
направлено позивачці рекомендованого
листа, відповідно до якого просив
позивача з'явитись до бухгалтерії ПВНЗ
«Міжнародний Коледж Святого Луки» та
отримати грошові кошти або повідомити
банківські реквізити для переведення
позивачу належних їй коштів, але ОСОБА_4
не отримала зазначений лист з
невідомих причин, хоча тричі протягом
жовтня-листопада 2013 року листоноша
залишав виклик ОСОБА_4 до поштового
відділення (останній раз 6 листопада 2013
року).

Однак, з таким висновком суду повною
мірою погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_4 30 вересня 2013 року відмовилась
від отримання розрахунку, нарахованому
їй відповідно до наказу № 32 від 5 серпня
2013 року про звільнення з врахуванням
змін, внесених наказом № 39-3 від 27
серпня 2013 року.

Листом від 1 жовтня 2013 року ОСОБА_4
запрошувалась до ПВНЗ «Міжнародний
Коледж Святого Луки» для отримання
розрахунку, проте не з'явилася.

Про обізнаність позивачки про
вищевказане запрошення свідчить і лист
територіальної державної інспекції з
питань праці у м. Києві від 4 листопада
2013 року, який нею додано до матеріалів
справи (а.с. 32).

Разом з цим, ОСОБА_4 отримала розрахунок
лише 31 липня 2014 року.

Належних та допустимих доказів, що
затримка розрахунку з 30 вересня 2013 року
по 31 липня 2014 року сталася з вини ПВНЗ
«Міжнародний Коледж Святого Луки»
матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що період затримки розрахунку
при звільненні ОСОБА_4 складає з 6
серпня 2013 року по 30 вересня 2013 року.

Відповідно до довідки № 138 від 6 серпня
2013 року, середньоденна заробітна плата
позивачки складала 179 грн. 44 коп.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що сума середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
ОСОБА_4 складає 7177 грн. 60 коп. без
утримання прибуткового податку та
інших обов'язкових платежів.

Задовольняючи позовні вимоги щодо
стягнення з ПВНЗ «Міжнародний Коледж
Святого Луки» компенсації за
невикористану відпустку, суд першої
інстанції виходив з того, що надаючи
щорічну відпустку за період роботи
позивачки у ПВНЗ «Міжнародний Медичний
Коледж», відповідач фактично погодився
як з наявністю невикористаної
відпустку у ОСОБА_4 за попереднім
місцем роботи, так і з не отриманням
грошової компенсації за невикористані
дні відпустки за час роботи у ПВНЗ
«Міжнародний Медичний Коледж».

Проте, з таким висновком суду
погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи,
наказом ПВНЗ «Міжнародний Медичний
Коледж»№ 66 від 27.06.2013 року ОСОБА_4
звільнено по переводу до ПВНЗ
«Міжнародний Коледж Святого Луки» з
виплатою компенсації за невикористану
відпустку 37 календарних днів. (а.с. 60).

Наказом № 32 від 05.08.2013 року ОСОБА_4
звільнено за угодою сторін за п.1 ст. 36
КЗпП України з виплатою компенсації 22
календарних дні (а.с.57).

Відповідно до наказу ПВНЗ «Міжнародний
Коледж СвятогоЛуки» № 39-к від 27 серпня
2013 року, внесено зміни до наказу № 32 від
5 серпня 2013 року та виключено з нього
слова «з виплатою компенсації 22
календарі дні». Бухгалтерії наказано
зробити розрахунок сум, належних при
звільненні з урахування пунктів 1 та 2
цього наказу. (а.с. 58)

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що даний наказ позивачкою
не оскаржувався і відповідачем не
скасовано.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що вимоги позовної заяви в
частині стягнення компенсації за
невикористану відпустку не
обґрунтовані і задоволенню не
підлягають, а рішення суду першої
інстанції в цій частині підлягає
скасуванню.

Задовольняючи частково позовні вимоги
про стягнення з відповідача на користь
позивача моральної шкоди, суд першої
інстанції виходив з положень ст. 1167 ЦК
України.

Погодитись з таким висновком суду не
можна.

Судом встановлено, що між сторонами
виникли трудові правовідносини, які
регулюються Кодексом законів про працю
України.

Стаття 1167 ЦК України регулює
правовідносини, які випливають з
цивільно-правових відносин і не можуть
бути застосовані при розгляді
трудового спору.

Згідно зі ст.237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
першої інстанції, не врахував
тривалість порушення прав ОСОБА_4 та
поведінку самої позивачки.

Враховуючи наведене, наявність вини
ПВНЗ «Міжнародний Коледж Святого Луки»
у затримці розрахунку при звільненні,
поведінку ОСОБА_4, виходячи з засад
розумності та виваженості, колегія
суддів вважає, що позовні вимоги щодо
стягнення моральної шкоди підлягають
задоволенню частково в розмірі 500 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення про
часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного вищого
навчального закладу «Міжнародний
коледж Святого Луки» задовольнити
частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 4 вересня 2014 року скасувати,
ухваливши нове рішення наступного
змісту.

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного вищого
навчального закладу «Міжнародний
Коледж Святого Луки» на користь ОСОБА_4
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні у сумі 7177
грн. 60 коп. без утримання прибуткового
податку та інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Приватного вищого
навчального закладу «Міжнародний
Коледж Святого Луки» на користь ОСОБА_4
у відшкодування моральної шкоди 500 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту
його проголошення, може бути оскаржено
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді