Справа №666/2730/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2014 року Дніпровський районний суд м.
Херсона у складі:

головуючого судді

Заболотного В.М.,

при секретарі

Крамчанін О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Харківського національного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_1 , про стягнення боргу, та
зустрічний позов ОСОБА_1 до
Харківського національного
університету внутрішніх справ про
розірвання договору, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач (Харківський національний
університету внутрішніх справ)
звернувся до суду з вказаним позовом,
посилаючись на те, що ОСОБА_1 проходив
навчання у Харківському
національному університеті внутрішніх
справ з серпня 2008 року по червень 2012
року. 16.08.2008 року між ХНУВС та
відповідачем укладено Договір про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі МВС України.
Відповідно до п.2.3.6. Договору
відповідач зобов'язувався у разі
відрахування з навчального закладу чи
звільнення з органів внутрішніх справ
по закінченню навчання до
встановленого трирічного терміну
перебування на службі відшкодувати
фактичні витрати, пов'язані з його
утриманням під час навчання в
університеті згідно з затвердженим
розрахунком. Після закінчення
навчання, 02.06.2011 року відповідача було
відраховано зі складу курсантів та
відрекомендовано для подальшого
проходження служби до УМВС України в
Херсонській області. 26.02.2014 року він
звільнився за власним бажанням. З даних
підстав позивач просить суд стягнути з
ОСОБА_1 фактичні витрати, пов'язанні з
його навчанням, а саме грошові кошти в
розмірі 39839,34 грн. Судові витрати
покласти на відповідача.

ОСОБА_1 звернувся до Харківського
національного університету внутрішніх
справ з зустрічним позовом,
посилаючись на те що, позивач по
первинному позову не виконав свої
зобов'язання по оскаржуваному договору
№4302- 08 л / с від 16.08.2008 року, що і
спонукало його звернутися до суду із
зустрічним позовом. Згідно п. 5.2.
оспорюваного договору сторони несуть
відповідальність за повне виконання
зобов'язань взятих на себе згідно
договору. Зі свого боку позивач
(ОСОБА_1.) частково виконав свої
зобов'язання і прослужив в УМВС України
в Херсонській області 1 рік і 9 місяців.
Відповідач за зустрічним позовом також
виконав свої зобов'язання частково.
Так, відповідач не виконав наступні
зобов'язання згідно Договору: Згідно п.
2.1.3. відповідач (виконавець) був
зобов'язаний забезпечити позивача
харчуванням за весь період навчання,
згідно існуючих норм. Однак з вересня
2009 року і до закінчення навчання тобто
до 2 червня 2012 його і ряду інших
курсантів виселили з казарми на
квартири в м. Харкові. Згідно
п.2.1.6.Договора виконавець зобов'язаний
був щорічно інформувати позивача про
витрати, взятих з його утримання, але
цього ніхто не робив. Згідно п. 2.1.7.
після закінчення навчання позивачу
повинні були видати нагрудний знак і
грошові виплати, передбачені
відповідними нормативно-правовими
актами. Згідно Постанови КМУ №992 від 22
серпня 1996 п. 24 молодим фахівцям,
направленим на роботу після закінчення
вищого навчального закладу,
представляється відпустку тривалістю
30 календарних днів за час відпустки
молодим фахівцям виплачується
допомога в розмірі академічної
стипендії за рахунок замовника (УМВС
України в Херсонській області). Таким
чином, як ХНУВС так і УВС України в
Херсонській області зобов'язання
виконали частково. З даних підстав
позивач (ОСОБА_1,) просить суд розірвати
договір №4302-08 л/с від 16.08.2008 року в
зв'язку з не виконанням обов'язків
ХНУВД.

Представник позивача (Харківського
національного університету внутрішніх
справ) у судове засідання не з'явився,
на адресу суду надав письмову заяву,
згідно якої підтримав заявлені вимоги,
просив суд їх задовольнити з підстав,
викладених у позові, проти задоволення
зустрічних позовних вимог заперечив
посилаючись на їх необґрунтованість та
просив суд розглянути справу за його
відсутності.

Представник відповідача(ОСОБА_1.) в
судовому засіданні заперечив проти
задоволення позовних вимог до нього у
зв'язку з їх необґрунтованістю та
просив суд задовольнити зустрічний
позов в повному обсязі.

Вислухавши представника ОСОБА_1,
свідків, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
Харківського національного
університету внутрішніх справ, про
стягнення боргу підлягає частковому
задоволенню, а позов ОСОБА_1 про
розірвання договору не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Щодо позовних вимог Харківського
національного університету внутрішніх
справ то суд зазначає наступне.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

З матеріалів справи судом встановлено,
що наказом Харківського національного
університету внутрішніх справ №405 о/с
від 31.07.2008 року ОСОБА_1, було зараховано
до складу курсантів ХНУВС.

16.08.2008 року між ХНУВС та відповідачем
було укладено Договір №4302-08 пе/Хс про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі МВС України.

Відповідно до п.2.3.6. Договору
відповідач зобов'язувався у разі
відрахування з навчального закладу чи
звільнення з органів внутрішніх справ
по закінченню навчання до
встановленого трирічного терміну
перебування на службі відшкодувати
фактичні витрати, пов'язані з його
утриманням під час навчання в
університеті згідно з затвердженим
розрахунком.

Після закінчення навчання, згідно з
наказом ХНУВС №216 о/с від 02.06.2012 року
відповідача було відраховано зі складу
курсантів та відкомандировано для
подальшого проходження служби до УМВС
України в Херсонській області.

Однак ОСОБА_1 наказом УМВС України в
Херсонській області №38 о/с від 26.02.2014
року був звільнений з органів
внутрішніх справ за власним бажанням,
відповідно до Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом ОВС, тобто до
спливу встановленого трирічного
терміну перебування на службі.

Відповідно до ч.7 ст.18 ЗУ «Про міліцію»
особи навчального складу органів
внутрішніх справ, які звільняється із
служби протягом трьох років після
закінчення вищого навчального закладу
Міністерства внутрішніх справ України
за власним бажанням, через службову
невідповідність або за порушення
дисципліни, відшкодовують
Міністерству внутрішніх справ України
витрати, пов'язанні з їх утриманням у
вищому навчальному закладі, в порядку,
установленому Кабінетом Міністрів
України.

Порядок відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.03.2007 року №313 та визначає
механізм відшкодування особами, які
навчалися за державним замовленням у
вищих навчальних закладах МВС витрат,
пов'язаних з їх утриманням у таких
закладах у разі звільнення осіб
навчального складу органів внутрішніх
справ із служби протягом трьох років
після закінчення навчального закладу
за власним бажання із служби протягом
трьох років після закінчення
навчального закладу за порушенням
дисципліни.

Відповідно до п. 2.1 Порядку розрахунку
витрат, пов'язаних з утриманням
курсантів у вищих навчальних закладах,
затвердженого наказом Міністерства
оборони України, Міністерства фінансів
України, Міністерства внутрішніх справ
України, Міністерства транспорту та
зв'язку України, Адміністрації
Державної прикордонної служби України,
Управління державної охорони України,
Служби безпеки України від 16.07.2007
№419/831/240/605/537/219/534 (далі - Порядок
розрахунку витрат), відшкодування
здійснюється в розмірі фактичних
витрат, пов'язаних з утриманням
курсантів у ВНЗ, а саме витрат на:
грошове забезпечення; продовольче
забезпечення; речове забезпечення;
медичне забезпечення; перевезення до
місця проведення щорічної основної та
канікулярної відпустки та назад;
оплату комунальних послуг та спожитих
енергоносіїв.

Згідно розрахунків фактичних витрат,
пов'язаних з утриманням рядового
міліції ОСОБА_1 у ХНУВС відповідно до
постанови КМ України від 01.03.2007 року №313
за 2008-2012 роки складає - 39839,34 грн., проте з
вказаною сумою суд не може погодитись,
оскільки правомірність її нарахування
частково спростовується показами
свідків та дослідженими матеріалами
справи.

Відповідно до п. 2.1.6 Договору
виконавець (ХНУВС) повинен щороку
інформувати Особу про розмір фактичних
витрат, пов'язаних з її утриманням.
Проте, позивачем не надано жодних
доказів щодо інформування ОСОБА_1 про
розмір фактичних витрат щорічно
впродовж всього терміну навчання в
університеті. Розмір понесених витрат
на утримання курсанта ОСОБА_1 до нього
не доводився. Загальний розрахунок
коштів на відшкодування витрат,
пов'язаних із його утриманням вперше
складено лише 09.04.2014 року на суму 39839,34
грн. (а.с. 13). Але згідно п.2.1.8 Договору
випливає, що після відрахування Особи
(закінчення навчання) Виконавець
зобов'язаний затвердити розрахунок
фактичних витрат на її підготовку за
весь термін навчання. Крім того,
пунктом 2.2. Порядку розрахунку витрат,
пов'язаних з утриманням курсантів у
вищих навчальних закладах передбачено,
що після закінчення навчального року у
наказі начальника ВНЗ про переведення
курсантів на наступний курс навчання
проти прізвища кожного курсанта
проставляється загальна сума його
утримання за цей рік відповідно до
розрахунків, визначених пунктом 2.1
Порядку розрахунку витрат. Щорічні
витяги з цих наказів долучаються до
особової справи випускника ВНЗ. Суду
вони надані позивачем не були.

Крім того, правильність розрахунку
заперечується представником
відповідача, який вважає його
помилковим та завищеним з посиланням
на те, що за перший рік навчання
нарахування здійснено всупереч п. 5
Постанови КМУ № 313 від 01 березня 2007 року
«Про затвердження Порядку
відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ» відповідно до якого
витрати відшкодовуються у повному
розмірі: особами чоловічої статі, що
вислужили встановлений законодавством
строк строкової військової служби до
вступу у навчальний заклад, та жіночої
статі - за весь період навчання;
особами, що навчалися понад
встановлений законодавством строк
строкової військової служби, - за
період навчання, що перевищує такий
строк. Відповідно ч. 1 ст. 23 Закону
України «Про військовий обов'язок і
військову службу» (у редакції, яка
діяла на час укладання договору) для
солдатів і матросів, сержантів і
старшин, які проходять строкову
військову службу в Збройних Силах
України та інших військових
формуваннях, - до 12 місяців.

Таким чином, за перший курс навчання
витрати (за харчування - 1664,30грн., речове
забезпечення - 754,52грн., комунальні
послуги - 2454,35грн= 4873,17грн.) поверненню
не підлягають.

Відповідно до наказу МВС України №
499 від 31.12.2007 року, починаючи з 1 січня 2008
року введена в дію Інструкція про
порядок виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ та в п. 4 наказу
зазначено, що виплату грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу здійснювати в
порядку, затвердженому Інструкцією.

Відповідно до п. 1.4. Інструкції,
грошове забезпечення виплачується
особам рядового, молодшого, середнього,
старшого та вищого начальницького
складу, які призначені на штатні посади
в апараті Міністерства внутрішніх
справ України, головних управліннях,
управліннях МВС в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, на залізницях, їм
підпорядкованих органах, вищих
навчальних закладах, науково-дослідних
установах, Державній службі охорони
при МВС, на підприємствах, в установах,
організаціях і підрозділах системи МВС
та які навчаються в навчальних
закладах системи МВС або зараховані в
розпорядження відповідного органу
внутрішніх справ.

Відповідно до п. 1.25 Інструкції,
грошове забезпечення, виплачене за
правилами і нормами, які діяли на
момент виплати, поверненню не підлягає.

У ході розгляду справи судом також
встановлено, що відповідач з 2-го курсу
навчання проживав за межами ХНУВС,
харчувався за власний рахунок, більшу
частину речового забезпечення купував
за власні кошти, що також підтвердили
допитані в судовому засіданні свідок
ОСОБА_3, та свідки в режимі відео
конференції ОСОБА_4, ОСОБА_5 та не
користувався комунальними послугами
навчального закладу та харчуванням.

Крім того, в матеріалах справи
присутня ноторіально завірена заява
ОСОБА_6, яка є рідною сестрою позивача
(ОСОБА_1.). Відповідно до даної заяви
ОСОБА_1 з вересня 2009 року по липень 2012
року проживав разом з нею в її квартирі
за адресою: АДРЕСА_1 де також
харчувався, крім того він самостійно
прав свій курсанський одяг та білизну
власноруч.

Достовірність та правдивість
показань свідків сумнівів у суду не
викликає. Навпроти ХНУВС не надано
достатньо доказів того, що відповідач
проживав у гуртожитку з 2008 року по 2012
рік та у весь період навчання
знаходився на утриманні ХНУВС.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом можуть
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За правилами частини 1 статті 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З даних підстав суд приходить до
висновку про часткове задоволення
позовних вимог Харківського
національного університету внутрішніх
справ у розмірі 1635,55 грн. що складається
з речового утримання за 2-4 курс
навчання.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_7,
то вони, на думку суду, не підлягають
задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Позивачем ОСОБА_1, не було надано суду
будь - яких достатніх та належних
доказів в підтвердження своїх позовних
вимог, а саме щодо порушення договору
про навчання відповідачем (ХНУВС), що
могло б спричинити розірвання
договору.

Враховуючи наведене у суда не має
підстав для задоволення позову ОСОБА_1,
про розірвати договір №4302-08 л/с від
16.08.2008 року.

Згідно зі ст.88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджено
судові витрати, які в даному випадку
складаються з 243,60грн., сплаченого
судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, ст. ст. 14, 16, 526, 538, 629, 651, 653 ЦК
України, ст. ст. 12, 23, 35 Закону України
"Про вищу освіту", ст. ст. 25, 32 Закону
України «Про міліцію», постановою
Кабінету Міністрів України від 1
березня 2007 року № 313 "Про затвердження
Порядку відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ", наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 14 травня 2007 року № 150 «Про
затвердження Типового договору про
підготовку фахівців у вищому
навчальному закладі МВС України», суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Харківського національного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Харківського національного
університету внутрішніх справ
фактичні витрати пов'язанні з його
навчанням, а саме грошові кошти в
розмірі 1635,55 грн. та судові витрати у
розмірі 243,60 грн.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити за необґрунтованістю.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_1
до Харківського національного
університету внутрішніх справ про
розірвання договору - відмовити за
необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення до Дніпровського
районного суду м. Херсона.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя

Заболотний В.М.