Придніпровський районний суд
номер справи 711/9300/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року Придніпровський
районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді
Демчика Р.В.

при секретарі
Гладун В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Черкаси
цивільну справу за позовом Головного
управління Пенсійного фонду України в
Черкаській області до ОСОБА_1, третя
особа Головне управління Державної
казначейської служби у Черкаській
області про відшкодування матеріально
шкоди,-

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду
України в Черкаській області
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1,
третя особа - Головне управління
Державної казначейської служби у
Черкаській області про відшкодування
матеріально шкоди.

Свій позов обґрунтовує тим, що 18 серпня
2008 року між Головним управлінням
Пенсійного фонду України в Черкаській
області, Національним авіаційним
університетом та ОСОБА_1 був укладений
договір №2. Відповідно до умов
договору, ОСОБА_1 навчалася в
Національному авіаційному
університеті за напрямом «Комп'ютерна
інженерія».

За умовами договору університет
зобов'язався надати освітні послуги на
рівні державних стандартів освіти на
умовах чинного законодавства та після
закінчення повного курсу навчання
диплом фахівця відповідного
освітньо-кваліфікаційного рівня.
Водночас студент зобов'язалася після
завершення навчання в університеті
прибути до ГУ ПФУ в Черкаській області
для працевлаштування, а в разі
неприбуття молодого фахівця за
направленням або відмови без поважної
причини приступити до роботи за
призначенням, випускник зобов'язаний
відшкодувати у встановленому порядку
до державного бюджету вартість
навчання.

Після закінчення університету ОСОБА_1
отримала направлення на роботу до
управління ПФ України в м. Черкасах, але
до управління для працевлаштування не
прибула.

На день подачі позовної заяви
відповідач до роботи не приступила, чим
порушила умови договору. Вартість
навчання складає 96798 грн. 88 коп.

В зв'язку з цим, просить суд стягнути з
ОСОБА_1 в якості відшкодування
матеріальної шкоди грошові кошти в
сумі 96798 грн. 88 коп. для зарахування їх
на рахунки загального фонду Державного
бюджету України.

Представники позивача в судовому
засідання позовні вимоги підтримали.

Відповідач та її представник в судове
засідання не з'явилися, надіслали до
суду заперечення, в якому позов не
визнали та просили в задоволенні
позову відмовити.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву,
в якій справу просив розглянути в його
відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає що позов не підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

18 червня 2008 року між Національним
авіаційним університетом як
виконавцем, Головним управлінням
пенсійного фонду України в Черкаській
області як замовником та ОСОБА_1, як
студентом був укладений договір №2 про
підготовку фахівця.

Предметом договору є підготовка
фахівця (студента)
освітньо-кваліфікаційного рівня за
напрямом «Комп'ютерна інженерія».
Форма навчання -денна.

Відповідно до п. 2.1.1. договору,
виконавець зобов'язується надати
студенту освітні послуги на рівні
державних стандартів освіти на умовах
чинного законодавства.

Відповідно до п. п. 2.3.5., 2.3.6. договору,
студент зобов'язується після
завершення навчання в університеті
прибути до Головного управління
Пенсійного фонду України в Черкаській
області для працевлаштування та
відпрацювати в системі Пенсійного
фонду України не менше трьох років.

Як вбачається з листа Національного
авіаційного університету від 9 вересня
2013 року, вартість навчання з 2008 по 2013
роки становить 96798 грн. 88 коп.

Як вбачається з листа управління
Пенсійного фонду України в м. Черкасах
Черкаської області від 10 липня 2013 року,
випускниця Національного авіаційного
університету, з якою діє договір про
співпрацю, ОСОБА_1 до управління не
прибула. Конкурс на заміщення
тимчасової посади головного
спеціаліста відділу персоніфікованого
обліку, інформаційних систем та мереж
заплановано на 26 липня 2013 року.

Листом від 9 липня 2013 року ОСОБА_1
повідомлена про необхідність прибуття
до управління та подачі документів до
конкурсної комісії управління.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про
освіту», випускники вищих навчальних
закладів, які здобули освіту за кошти
державного або місцевого бюджетів,
направляються на роботу і зобов'язані
відпрацювати за направленням і в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до п. 8 Порядку
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснювалась за державним
замовленням, який затверджено
постановою КМУ №992 від 22 серпня 1996 року,
випускники, які уклали угоду з вищим
навчальним закладом після
зарахування на навчання, повинні
відпрацювати за місцем призначення не
менше трьох років.

Згідно п. 14 зазначеного порядку, у разі
неприбуття молодого фахівця за
направленням або відмови без поважної
причини приступити до роботи за
призначенням, звільнення його з
ініціативи адміністрації за порушення
трудової дисципліни, звільнення за
власним бажанням, звільнення із служби
за контрактом військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу
у зв'язку з набранням законної сили
обвинувальним вироком суду або
рішенням суду про притягнення до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
корупційного правопорушення, через
службову невідповідність, у зв'язку з
позбавленням військового звання в
дисциплінарному порядку, за порушення
дисципліни, систематичне невиконання
умов контракту військовослужбовцем,
особою рядового і начальницького
складу протягом трьох років
випускник зобов'язаний відшкодувати
у встановленому порядку до державного
бюджету вартість навчання та
компенсувати замовникові всі витрати.

Відповідно п. 19 порядку, вручення
випускникові диплома про закінчення
вищого навчального закладу,
направлення на роботу (додаток N 3) та
видача належних йому коштів, які
перераховані до вищого навчального
закладу замовником, здійснюється
протягом семи днів після закінчення
ним вищого навчального закладу.
Оформлене замовником або вищим
навчальним закладом (за домовленістю
із замовником) направлення на роботу є
підставою для укладання трудового
договору між молодим фахівцем і
замовником.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

В судовому засіданні представником
позивача не надано доказів, що після
закінчення навчання відповідач
отримала направлення на роботу за
формою, яка встановлена в додатку 3 до
Порядку працевлаштування випускників
вищих навчальних закладів, підготовка
яких здійснювалась за державним
замовленням.

Лист УПФ України в м. Черкасах
Черкаської області від 9 липня 2013 року
направлений на адресу ОСОБА_1 не є таким
направленням.

Крім того, листом міністерства освіти і
науки, молоді та спорту України від 21
червня 2011 року № 1/9-481 роз'яснено
наступне.

У статті 53 Конституції України
зазначено, що держава забезпечує
доступність та безоплатність вищої
освіти в державних і комунальних
навчальних закладах.

Відповідно до ст. 43 Конституції України
кожен має право на працю, що включає
можливість заробляти собі на життя
працею, яку він вільно обирає або на яку
вільно погоджується.

Конвенція Міжнародної організації
правці №29 «Про примусову чи
обов'язкову працю», що набула чинності
для України 10 серпня 1956 року, зобов'язує
держави не допускати примусової праці.
Згідно зі статтею 1 Міжнародної
конвенції «Про скасування примусової
праці» №105, що ратифікована законом
України від 5 жовтня 2000 року №2021-III,
держава зобов'язується скасувати
обов'язкову працю і не вдаватися до
будь-якої форми як методу мобілізації і
використання робочої сили для потреб
економічного розвитку.

Водночас відповідно до ст. 52 Закону
України «Про освіту», випускники вищих
навчальних закладів, які здобули
освіту за кошти державного або
місцевого бюджетів, направляються на
роботу і зобов'язані відпрацювати за
направленням і в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Постановою КМУ № 992 від 22 серпня 1996 року
затверджено Порядок працевлаштування
випускників вищих навчальних закладів,
підготовка яких здійснювалась за
державним замовленням.

Пункт 14 зазначеного Порядку
встановлює, у разі неприбуття
молодого фахівця за направленням або
відмови без поважної причини
приступити до роботи за призначенням,
звільнення його з ініціативи
адміністрації за порушення трудової
дисципліни, звільнення за власним
бажанням протягом трьох років
випускник зобов'язаний відшкодувати у
встановленому порядку до державного
бюджету вартість навчання та
компенсувати замовникові всі витрати.

Відповідно до закону України «Про вищу
освіту» основним завданням, що стоїть
перед вищими навчальними закладами, є
здійснення освітньої діяльності, яка
забезпечує підготовку фахівців
відповідних освітньо-кваліфікаційних
рівнів. Цей закон не містить умов про
обов'язковість трирічного
відпрацювання та відшкодування у
встановленому порядку до державного
бюджету вартості навчання. Не
зазначено у законі і той факт, що вищий
навчальний заклад зобов'язаний
гарантувати випускникові
працевлаштування, у обов'язки вищого
навчального закладу входить сприяння
працевлаштуванню своїх випускників.

Таким чином, стаття 52 Закону України
«Про освіту» та Порядок
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснювалась за державним
замовленням за своїм змістом
суперечать Конституції України,
Міжнародній конвенції «Про скасування
примусової праці » та статті 56 Закону
України «Про вищу освіту».

Рішенням Конституційного суду України
від 4 березня 2004 року у справі про
доступність та безоплатність освіти
визначено, що безоплатність вищої
освіти у державних і комунальних вищих
навчальних закладах необхідно
розуміти як можливість здобуття освіти
у цих закладах без оплати, тобто без
внесення плати у будь-якій формі за
освітні послуги.

Безоплатність вищої освіти означає, що
громадянин має право здобути її
відповідно до стандартів вищої освіти
без внесення плати в державних і
комунальних навчальних закладах на
конкурсній основі в межах обсягу
підготовки фахівців для
загальносуспільних потреб (державне
замовлення).

Обов'язковість відпрацювання або
відшкодування вартості навчання
випускником вищого навчального
закладу призводить до порушення
конституційного права громадян на
працю, що вільно обирається
громадянином або на яку він вільно
погоджується (частина перша статті 43
Конституції України) та права на
безоплатність вищої освіти в державних
і комунальних навчальних закладах
(стаття 53 Конституції України).

Через відсутність механізму, який би
зобов'язав випускника вищого
навчального закладу, підготовка якого
здійснювалася за державним
замовленням, відшкодування до
державного бюджету вартість навчання
та компенсувати замовникові всі
понесені витрати за договором,
будь-які матеріальні претензії до
нього є неправомірними. Ця теза
підтверджується і інформаційним
листом Міністерства юстиції щодо
надання роз'яснень з питань
працевлаштування випускників ВНЗ,
підготовка яких здійснювалася за
державним замовленням, від 19 жовтня 2010
року № 12566-0-4-10-21.

За таких обставин суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
позову.

На підставі наведеного, ст. 43, 54
Конституції України, ст. 52 Закону
України «Про освіту» ст. 56 «Про вищу
освіту» ст.ст. 10, 14, 212, 213, ЦПК України,
суд, -

вирішив:

В задоволені позову Головного
управління Пенсійного фонду України в
Черкаській області до ОСОБА_1, третя
особа Головне управління Державної
казначейської служби у Черкаській
області про відшкодування матеріально
шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
шляхом подачі в 10 денний строк з дня
його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження, а
в разі його оскарження - після розгляду
справи апеляційним судом, якщо воно не
буде скасоване.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлено 31
січня 2014 року

Головуючий Р. В. Демчик