Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4277/14 Головуючий у 1-й інстанції: Горбачов Ю.М.
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука О.П.

При секретарі: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 29 листопада 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2012 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 07 грудня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 1004/ад-12-07-М2, згідно умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 10 708,91 доларів США з розрахунку 9,8% річних за весь час фактичного користування кредитом. Мета кредитування - придбання автомобіля.

30 червня 2010 року між ТОВ "Укрпромбанк", АТ "Дельта Банк" та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ "Укрпромбанк" на користь АТ "Дельта Банк". Відповідно до вказаного договору АТ "Дельта Банк" набув права вимоги по кредитному договору № 1004/ад-12-07-М2 від 07.12.2007 року.

Згідно умов договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частками у розмірі не менш як 223,10 доларів США по 20 число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Щомісячна комісія за управління кредитом складає 0,15% від суми кредиту.

Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки № 1004/ад-12-07-М2/Р від 07 грудня 2007 року між ТОВ "Український промисловий банк" та ОСОБА_4 (поручитель), ОСОБА_3 (боржник), згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 1004/ад-12-07-М2 від 07 грудня 2007 року. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. У зв'язку з чим, станом на 21 серпня 2012 року заборгованість за кредитним договором становить 82 871 грн. 51 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом - 63 311 грн. 75 коп.; сума заборгованості за відсотками - 15 508 грн. 26 коп.; сума комісій, передбачених договором - 4 051 грн. 50 коп.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 82 871,51 грн. та судовий збір в розмірі 828,71 грн.

Заочним рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 29 листопада 2012 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 82 871,51 грн. та судовий збір в розмірі 828,71 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положеннями п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За положеннями ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Як передбачено ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 07 грудня 2007 року між ТОВ "Український промисловий банк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 1004/ад-12-07-М2, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 10 708,91 доларів США, строк кредитування - 48 місяців, дата повернення кредиту - 06 грудня 2011 року, мета кредитування - придбання автомобіля, процентна ставка за користування кредитом - 9,8% річних (а.с. 6-11).

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 07 грудня 2007 року між ТОВ "Український промисловий банк" та ОСОБА_4 (поручитель), ОСОБА_3 (боржник) було укладено договір поруки № 1004/ад-12-07-М2/Р (а.с. 12).

Згідно довідки Банку від 21.08.2012р. заборгованість за кредитним договором № 1004/ад-12-07-М2 станом на 21 серпня 2012 року становить 82 871 грн. 51 коп., з яких: тіло кредиту - 63 311 грн. 75 коп.; відсотки - 15 508 грн. 26 коп.; комісія за ведення кредиту - 4 051 грн. 50 коп. (а.с. 23).

Задовольняючи позов, суд виходив з системного застосування норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 526, 543, 553-555, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, та дійшов висновку про доведеність тих обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог.

З такими висновками суду повністю погодитись не можна, оскільки ці висновки суперечать вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, при розгляді справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач, крім іншого, повинен довести розмір загальної суми заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідачів. Банком не надано розрахунку заборгованості у відповідності до законодавства та умов кредитного договору, з якого він виходив при нарахуванні заборгованості.

До позовної заяви ПАТ «Дельта Банк» було додано тільки вказану вище довідку від 21.08.2012р. про стан заборгованості за договором на цю дату, з якої не можна встановити правильність нарахування заборгованості за кредитним договором № 1004/ад-12-07-М2, як по кредиту, відсоткам, так і по комісії.

Більш того, ОСОБА_3 звертався до позивача з письмовою заявою з проханням надати детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 1004/ад-12-07-М2 станом на 21.08.2012р., документи щодо погашення заборгованості, які є в Банку, витяги по руху коштів за рахунками погашення по тілу кредиту, відсоткам, комісії за договором. Проте, відповіді у встановлений законом строк не отримав.

Отже, надана Банком довідка не може бути підтвердженням наявності заборгованості у розмірах, заявлених позивачем. З огляду на викладене, позивач не довів загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають до стягнення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо не доведення Банком розміру заборгованості знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем не надано повного (детального) розрахунку до заявленого позову з зазначенням періодів виникнення заборгованості, сум, які вносилися позичальником на погашення кредитних зобов'язань з відхиленням від графіку погашення кредиту тощо, тоді як позичальник посилався на те, що він виконував обов'язки за договором, та, якщо і має заборгованість, то вона є значно меншою ніж заявлено у позові, колегія суддів дійшла до висновку щодо відмови у позові за недоведеністю.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 307, 309 ЦПК України апеляційний суд вбачає підстави для ухвалення нового рішення в справі про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 29 листопада 2012 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: