Справа 165/1930/14-ц
Провадження 2/165/500/14
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року
м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської
області в складі :

головуючого судді
Галушки О.Г.,

при секретарі
Дячук С.Л.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Нововолинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату
права на користування житловим
приміщенням та зняття з реєстрації
місця проживання,-

встановив:

04 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання
його таким, що втратив право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстрації місця проживання.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що їй
на праві приватної спільної часткової
власності належить будинок АДРЕСА_1. 28
лютого 2013 року на прохання відповідача
ОСОБА_2 вона тимчасово зареєструвала
його в своєму будинку за вказаною
адресою, однак у визначений за
домовленістю строк він не подав заяву
про зняття його з реєстрації місця
проживання. З моменту реєстрації, а
саме з лютого 2013 року, він не проживає
за місцем реєстрації без поважних
причин. Ніяких перешкод у користуванні
житлом йому не чинилося. З цього
періоду часу відповідач не виконував
обов'язків з утримання житла, у зв'язку
з чим вимушена нести зайві витрати по
оплаті комунальних послуг. Оскільки
відповідач ОСОБА_2 добровільно знятись
з реєстрації не бажає, тому просить
постановити рішення, яким визнати
ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування будинком АДРЕСА_1 та зняти
його з реєстрації за вказаною адресою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала та пояснила,
що відповідач ОСОБА_2 не є членом її
сім'ї, реєстрація потрібна була йому
для проходження медичного огляду в
Нововолинській центральній міській
лікарні, з тим щоб працевлаштуватись в
м.Нововолинську. По спливу тижневого
строку відповідач не подав заяви про
зняття з реєстрації місця проживання,
як було домовлено з ним. З лютого 2013
року відповідач не проживає за місцем
реєстрації, його особистих речей у
будинку немає, а тому вона змушена
нести зайві витрати по оплаті
комунальних послуг. При цьому пояснила,
що жодних перешкод у користуванні
житлом відповідачу ніхто не чинив.
Просить визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням та зняти його з реєстрації,
не заперечує щодо заочного розгляду
справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, будучи
повідомленим про час і місце розгляду
справи належним чином, причину неявки
в судове засідання не повідомив.

Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки або
якщо зазначені ним причини визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст.224 ЦПК
України.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_3 пояснив, що його брат ОСОБА_2
попросив прописатись у його тещі, якою
є позивач ОСОБА_1, в будинку за адресою:
АДРЕСА_1, зазначив, що фактично брат
постійно проживає в АДРЕСА_2 і з моменту
прописки у будинку ОСОБА_1 не проживав.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснила, що їй відомо про те, що
відповідач ОСОБА_2 був прописаний у
позивача ОСОБА_1 в житловому будинку
АДРЕСА_1, проте фактично за вказаною
адресою не проживав та не користувався
цим житлом.

Заслухавши пояснення позивача,
показання свідків, дослідивши письмові
докази, суд прийшов до висновку, що
позов є підставним і підлягає до
задоволення частково в зв'язку з
наступним.

З копії свідоцтва про право
власності на будинок від 19.10.1999 року
слідує, що будинок, що за адресою:
АДРЕСА_1 належить на праві приватної
спільної часткової власності ОСОБА_1
(а.с.5).

Як вбачається із копії будинкової
книги відповідач ОСОБА_2
зареєстрований 28 лютого 2013 року за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7-8).

У наданому в судовому засіданні акті
від 22.09.2014 року, складеному
працівниками ЖКП №1, відповідач ОСОБА_2
за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 не
проживає з часу прописки, тобто з 28
лютого 2013 року.

Із копії вимоги про зняття з реєстрації
місця проживання, надісланої
відповідачу ОСОБА_2, вбачається, що
позивач ОСОБА_1 вимагала від нього
звернутись із заявою до компетентного
органу про зняття з реєстрації місця
проживання, а саме: АДРЕСА_1, оскільки
вказана реєстрація його місця
проживання у її житловому будинку
порушує її права та обмежує можливість
користування своєю власністю, а також
спричиняє понесення нею матеріальних
збитків у зв'язку із сплатою
комунальних послуг (а.с.9).

У відповідності до ст. 317 ЦК України,
власнику належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно ст.319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,
член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним та
власником житла або законом.

Відповідно до ст.150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності квартиру, користуються нею
для особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатись цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 не проживає за
місцем реєстрації - у житловому будинку
АДРЕСА_1 і не користується житловим
будинком без поважних причин понад
один рік.

Таким чином, суд вважає докази надані
позивачем на підтвердження заявлених
вимог переконливими, і приходить до
висновку, що відповідач ОСОБА_2 без
поважних причин, понад один рік не
проживає у житловому будинку АДРЕСА_1, а
тому втратив право користування цим
жилим приміщенням.

Закон України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» є спеціальним
нормативно-правовим актом, який
регулює правовідносини, пов'язані із
зняттям з реєстрації місця проживання,
а тому його положення підлягають
застосуванню до усіх правовідносин,
виникнення, зміна чи припинення яких
пов'язані з юридичним фактом зняття з
реєстрації місця проживання.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» від 11.12.2003
року, зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється на підставі
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою
в день звернення особи із заявою в
органи реєстрації.

Таким чином, заявлена вимога ОСОБА_1
про вирішення питання про зняття
відповідача ОСОБА_2 з реєстраційного
обліку є передчасною та не підлягає до
задоволення, оскільки задоволення
позовної вимоги про визнання ОСОБА_2
таким, що втратив право користування
житловим будинком АДРЕСА_1 є достатньою
підставою для зняття його з реєстрації,
що передбачено ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» від 11
грудня 2003 року.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК
України, на підставі ст.ст.316-319, 321, ч.2
ст.405 ЦК України, ст.150, 158 ЖК України,
суд,-

вирішив:

Позов задоволити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив
право користування житловим будинком
АДРЕСА_1.

Витрати, понесені позивачем ОСОБА_1 по
оплаті судового збору в розмірі 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп., залишити
за нею.

В решті заявлених вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення до апеляційного
суду Волинської області через
Нововолинський міський суд.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя
О.Г. Галушка