Ухвала

іменем україни

6 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А, Журавель
В.І.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна» про стягнення
заробітної плати, середнього заробітку
за час затримки розрахунку,
компенсації втрати частини грошових
доходів у зв'язку з порушенням термінів
їх виплати, виробничих витрат (збитків),
компенсації за невикористану
додаткову відпустку та відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 4 квітня 2014
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 24 червня 2014 року,

встановила:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що він працював у
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна» (далі -
ПрАТ «СК «Провідна») з 11 лютого 2011 року;
згідно з наказом від 26 листопада 2012
року № 768 позивач був звільнений з
роботи з посади фахівця Центру
(відділу) продажу та обслуговування
клієнтів в м. Бориспіль філії ПрАТ «СК
«Провідна» з 30 листопада 2012 року за
угодою сторін - згідно з п.1 ст. 36 КЗпП
України.

Відповідач на звернення позивача
фактично відмовився добровільно
провести нарахування та виплату
належних позивачу сум, а саме: премії за
особисті продажі, середній заробіток
за час затримки розрахунку, витрати за
користування мобільним зв'язком,
витрати на оплату прибиральників,
витрати на канцелярські товари,
вартість проїзду та добових, суму
компенсації за невикористану
додаткову відпустку, позивач вимушений
був звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 4 квітня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 24 червня 2014 року, позов ОСОБА_4
залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просив
скасувати рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 4 квітня 2014
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 24 червня 2014 року, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про відхилення касаційної скарги та
залишення без змін рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 4 квітня 2014
року та ухвали апеляційного суду м.
Києва від 24 червня 2014 року, оскільки
вони законні та обґрунтовані, так як
згідно з ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу (підстави звільнення від
доказування).

Відповідно до ст. 94 КЗпП України, ст. 2
Закону України «Про оплату праці»
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу; структурно
заробітна плата складається із
основної заробітної плати, додаткової
заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

Судами попередніх інстанції вірно
встановлено, що платежі, які надійшли
за договорами страхування ключових,
корпоративних клієнтів та договорами
«Добровільного комплексного
страхування майбутнього врожаю
сільськогосподарської культури», на
які посилається позивач при
розрахунках суми стягнення 83361 грн 05
коп. та 4091 грн 31 коп., відносяться до
каналу продажів «Корпоративні
(ключові) клієнти», не входять в
розрахунок премій, як за особистий
продаж, згідно з Положенням про оплату
праці, матеріальне та інше
стимулювання працівників ПрАТ «СК
«Провідна» за 2011-2012 роки. Позивач за
період роботи в ПрАТ «CK «Провідна» у
службових відрядженнях згідно наказів
не перебував. Сторонами не надано до
матеріалів справи будь-яких доказів на
підтвердження того, що позивач під час
роботи у відповідача мав право на
додаткову відпустку у зв'язку із
шкідливими умовами праці, та
відповідно мав право на отримання
грошової компенсації на день
звільнення у разі невикористання
додаткової відпустки, тому суд
обґрунтовано відмовив в задоволенні
вищевказаної вимоги позивача про
стягнення на його користь з
відповідача суми 847 грн 02 коп.

Враховуючи вищевикладене, суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог, оскільки
позивачем не надано достовірних
доказів щодо заборгованості по
заробітній платі і цього не
встановлено судом.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
норм процесуального та матеріального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 4 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 24 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Ю.Г.Іваненко

Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель