АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Корчевного Г.В.,

Суддів Лапчевської О.Ф.,
Слободянюк С.В.,

при секретарі Івченко О.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 29 вересня 2014
року в цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» про
зобов'язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» про зобов'язання припинити та
вчинити певні дії - щодо ненадання
екземпляру підписаного Договору №1 до
Кредитного договору №014/9690/82/135033 від
11.06.2008 року; зобов'язання відповідача
надати екземпляр підписаного Договору
№1 до Кредитного договору №014/9690/82/135033
від 11.06.2008 року та виконати умови
зазначеного договору.

В обґрунтування позову зазначав, що
30.04.2014 року він направив Відповідачу
пропозицію розглянути можливість
укласти Договір №1 до Кредитного
договору №014/9690/82/135033 від 11.06.2008 року, та
оскільки протягом 5 днів з моменту
отримання відповідачем пропозиції -
станом на 06.05.2014 року Позивач не отримав
від відповідача відмови укласти
Договір №1, тому вважав свою пропозицію
прийнятою відповідачем, на підставі
чого Позивач здійснив платіж у розмірі,
передбаченому п.1.1.2 Договору №1.
Зазначав, що не отримавши від
відповідача підписаного екземпляру
Договору №1, позивач направив
відповідачу лист - нагадування, але
станом на 28.05.2014 р. жодної відповіді від
відповідача він не отримав.

Вважаючи, що правовідносини, які
виникли між сторонами, регулюються
положеннями Закону України «Про
захист прав споживачів» та положеннями
ст.641, 642, 629 ЦК України, позивач просить
суд постановити рішення, яким:
«Зобов'язати ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» припинити дії, які спрямовані на
ненадання ОСОБА_1 (позивачу) екземпляру
підписаного Договору №1 до Кредитного
договору №014/9690/82/135033 від 11.06.2008 року;
зобов'язати ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» надати ОСОБА_1 екземпляр
підписаного Договору №1 до Кредитного
договору №014/9690/82/135033 від 11.06.2008 року та
виконати умови зазначеного договору».

Унікальний номер справи: 753/9893/14-ц№
апеляційного провадження:
22-ц/796/13935/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Парамонов М.Л.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Корчевний
Г.В. Рішенням Дарницького районного
суду м. Києва від 29 вересня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«РайффайзенБанк Аваль» про
зобов'язання вчинити певні дії - щодо
укладення та виконання і «Договору №1»
до Кредитного договору №014/9690/82/135033 від
11.06.2008 року - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить суд апеляційної інстанції
рішення суду першої інстанції
скасувати, та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Вказує, що суд ухвалив оскаржуване
рішення з неповним з'ясуванням
обставин, що маютьзначення для справи
та з порушенням норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
воно є неправосудним та підлягає
скасуванню.

Посилається, що суд першої
інстанції не звернув увагу на наявні
докази, не надав правової оцінки певним
документам та не врахував їх при
ухваленні рішення.

Вказує, що позовні вимоги позивача
ОСОБА_1 грунтуються на тому , що
відповідач не відповів на пропозицію
підписати додатковий договір у
передбачений у пропозиції термін;
відповідач, на умовах передбачених у
пропозиції, здійснив дію, яка свідчить
о прийнятті пропозиції.

Зазначає, що пунктом 12.2. Кредитного
договору прямо передбачено, що «Зміни
в договорі оформлюються додатковими
угодами, які стають невід'ємною
частиною Договору (крім випадків
передбачених цим Договором», тому
апелянт мав право запропонувати
відповідачу зміни до Кредитного
договору в порядку передбаченому
цивільним законодавством.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено,
що 11.06.2008 р. між ОСОБА_1 та ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» було укладено
Кредитний договір №014/9690/82/135033 про
надання споживчого кредиту в сумі 32000,00
доларів США, зі сплатою 13,25% річних, на
строк до 11.06.2018 р.

Під час судового розгляду встановлено
також, що рішенням Богунського
районного суду м. Житомира від 15.08.2012 р.
було задоволено позов ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_1 та ОСОБА_5
(фінансового поручителя) про стягнення
з відповідачів солідарно на користь
Банку загальної суми боргу у розмірі
235377,55 грн. (а.с.37-38).

Як вбачається з копії Договору №1 від
30.04.2014 р. до Кредитного договору
№014/9690/82/135033 від 11.06.2008 р. (пропозиції
позивача), позивачем були
запропоновані Банку (відповідачу), у
тому числі, пропозицію - вважати
кредитний договір №014/9690/82/135033 від
11.06.2008 р. розірваним (п. 1.1.1), Сторона 1
(Банк) приймає від Сторони 2 (ОСОБА_1) на
виконання зобов'язань у повному обсязі
по кредитному договору платіж в 100,00
грн. (п.1.1.2), Сторона 1 (Банк)
відмовляється від будь-яких
матеріальних та фінансових претензій
до Сторони 2 (ОСОБА_1) - п. 1.1.4 (а.с. 10).

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що як вбачається з
поясненьпредставника відповідача,
підставою відмови від підписання
проекту Договору №1 є невідповідність
проекту договору положенням
Кредитного договору, укладеного між
сторонами.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
згідно ч.1 ст.649 ЦК України розбіжності,
що виникли між сторонами при укладенні
договору не на підставі правового акта
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу
місцевого самоврядування, можуть бути
вирішені судом у випадках,
встановлених за домовленістю сторін
або законом.

З огляду на вказане суд першої
інстанції обґрунтовано визнав, що
позовні вимоги ОСОБА_1 по суті є не
переддоговірними розбіжностями сторін
договору, тобто такими, що узгоджуються
сторонами перед укладенням договору, а
є такими, що вносять суттєві зміни до
наявного кредитного договору, який
станом на день розгляду справи є діючим
та ніким не оспорений.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, та
зазначає, що згідно ст.11, 13, 14 ЦК України
цивільні права особа здійснює у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства; при
здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб,
завдати шкоди довкіллю або культурній
спадщині; не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
в інших формах; при здійсненні
цивільних прав особа повинна
додержуватися моральних засад
суспільства; особа не може бути
примушена до дій, вчинення яких не є
обов'язком для неї.

Колегія суддів, розглядаючи доводи
апеляційної скарги, що відповідач не
відповів на пропозицію підписати
додатковий договір, а тому відповідач
здійснив дію, яка свідчить про
прийняття пропозиції, вважає їх
необґрунтованими з огляду на таке.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
відповідач належним чином підтвердив
свою відмову від підписання проекту
Договору №1 через невідповідність
проекту договору положенням
Кредитного договору, укладеного між
сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що
пунктом 12.2. Кредитного договору
передбачено, що зміни в договорі
оформлюються додатковими угодами, які
стають невід'ємною частиною Договору
(крім випадків передбачених цим
Договором).

З факту відсутності додаткової угоди,
яка була запропонована позивачем,
долученої до кредитного договору та
підписаної сторонами договору, судом
вбачається відсутність згоди
відповідача на внесення змін,
зазначених в спірному документі.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, погоджується з висновком суду
першої інстанції про безпідставність
та недоведеність зазначених позовних
вимог, оскільки відповідності до
положень ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно вимог ст. 15 ЦПК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Вказані у апеляційній скарзі доводи
апелянта про порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
як і інші доводи апеляційної скарги,
недоведені та містяться лише на
формальних міркуваннях.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

На основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які були посилання як на
підставу своїх вимог, підтверджених
доказами, дослідженими в судовому
засіданні, оцінивши їх належність,
допустимість, достовірність, а також
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин, та правові
норми, які підлягають застосуванню до
цих правовідносин, суд першої
інстанції вірно прийшов до висновку
про відмову у задоволенні позову.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308,312, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 29 вересня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: