Справа № 1013/8000/2012 Головуючий у І
інстанції Линник В.Я.Провадження №
22-ц/780/758/14 Доповідач у 2
інстанції Волохов Категорія 23
УХВАЛА

Іменем України

30 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Ірпінського міського суду Київської
області від 21 лютого 2013 року у справі за
заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа: Державна податкова
інспекція м. Ірпеня про відшкодування
завданої шкоди, стягнення боргу
відповідно до договору,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_2
звернулася до суду із заявою про
забезпечення позову у даній справі,
шляхом накладення арешту на будинок
АДРЕСА_1.

Ухвалою Ірпінського міського суду
Київської області від 21 лютого 2013 року
заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову
задоволено.

Накладено арешт на будинок АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та відмовити у задоволенні заяви про
забезпечення позову, посилаючись на
допущені при розгляді заяви позивача
порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Ірпінським міським судом Київської
області слухається цивільна справа за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди і стягнення боргу,
в якому позивач просить стягнути з
відповідача на її користь, в тому числі
в розмірі 30% суми отриманого майна.

Задовольняючи заяву про забезпечення
позову у даній справі, шляхом
накладення арешту на будинок АДРЕСА_1,
суд першої інстанції обґрунтовано
виходив з того, що в подальшому через
незастосування заходів забезпечення
позову, може утруднити або зробити
неможливим виконання рішення суду та
прийшов до вірного висновку про
задоволення заяви, забезпечивши позов
шляхом накладання арешту на майно
відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені ЦПК
України, заходи забезпечення позову.
Частиною 3 цієї ж статті зазначено, що
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Види забезпечення позову передбачено
статтею 152 ЦПК України. Позов
забезпечується: 1) накладенням арешту
на майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; 2) забороною вчиняти
певні дії; 3) встановленням
обов'язку вчинити певні дії; 4)
забороною іншим особам здійснювати
платежі або передавати майно
відповідачеві чи виконувати щодо нього
інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту; 6)
зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку; 7) передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЦПК України у
разі необхідності судом можуть бути
застосовані інші види забезпечення
позову.

Враховуючи зазначене вище, перевіривши
матеріали справи та дослідивши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що місцевий суд, діючи в межах
своїх повноважень, правильно дійшов
висновку про необхідність задоволення
заяви та постановлення ухвали про
забезпечення позову.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, оскільки при вжитті заходів
забезпечення позову судом
обґрунтовано враховано позовні вимоги,
які носять майновий характер,
співмірність вжитих заходів із
вимогами та вид забезпечення позову
(пункт 3 і 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22
грудня 2006 року «Про практику розгляду
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову»).

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність та
законність прийнятого судом судового
рішення щодо забезпечення позову.
Підстав для скасування ухвали суду
першої інстанції та постановлення
нової ухвали про відмову у задоволенні
заяви позивача про забезпечення
позову колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 209, 218, 312 ЦПК України, колегія суддів,
-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Ірпінського міського суду
Київської області від 21 лютого 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і відповідно до ст. 324 ЦПК
України оскарженню не підлягає,
оскільки не перешкоджає подальшому
провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: