У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

19 грудня 2014 року суддя Солом'янського
районного суду м. Києва Кицюк В.С.,
розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
забезпечення позову в цивільній справі
за їх позовом до Публічного
акціонерного товариства «БГ Банк»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Марко Поло», третя особі, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору уповноважена особа
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб на тимчасову адміністрацію в
Публічному акціонерному товаристві
«БГ Банк», приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, про визнання недійсними
договорів, -

В С Т А Н О В И В:

17.12.2014 позивачі звернулися до суду із
вищезазначеним позовом, в якому
просять суд визнати недійсним договір
про відступлення права вимоги за
кредитним договором №192 від 20.09.2006 року,
укладений 12.11.2014 року між Публічним
акціонерним товариством «БГ Банк» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Марко Поло» та договір №1025 про
відступлення права вимоги за договором
іпотеки від 29.09.2006 року, укладений 14.11.2014
року між Публічним акціонерним
товариством «БГ Банк» та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Марко Поло», посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3

19.12.2014 ухвалою суду було відкрито
провадження по справі.

19.12.2014 позивачами подано заяву про
забезпечення даного позову, дослідивши
яку суд приходить до наступного
висновку.

Ст. 151 ЦПК України передбачено право
суду за заявою осіб, які беруть участь у
справі, вжити, передбачені цим
кодексом, заходи забезпечення позову.
При цьому сама заява повинна містити
наступні реквізити: причини, у зв`язку з
якими потрібно забезпечити саме цей
позов, вид такого забезпечення, з
обґрунтуванням його необхідності, а
також інші відомості, потрібні для
забезпечення позову. При цьому вид
забезпечення повинен співпадати із
змістом позовних вимог.

Так, позивачами заявлені вимоги лише
про визнання недійсними двох
договорів. В цьому контексті не
наведено в чому саме вони вбачають
складності під час невиконання рішення
суду в разі ймовірного задоволення
саме таких позовних вимог.

Щодо накладання ж арешту на права
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Марко Поло ТОВ за спірними договорами
до позивачів, то в даному випадку це є
їх правом, яке суд не вправі обмежити і
в разі користування ним, може бути
предметом одночасного розгляду із
даним позовом.

Пленум ВСУ в п. п. 3, 4, 6 постанови від
22.12.2006 №9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» звертає увагу на
те, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України
розглядаючи заяву про забезпечення
позову,суд має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову,суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Особам, які беруть участь у справі, має
бути гарантована реальна можливість
захистити свої права при вирішенні
заяви про забезпечення позову,
оскільки існує ризик спричинення їм
збитків у разі, якщо сам позов або
пов'язані з матеріально-правовими
обмеженнями заходи з його забезпечення
виявляться необґрунтованими.

Недотримання позивачем імперативних
вимог ст. 151 ЦПК України при зверненні
до суду із заявою про забезпечення
позову, позбавляє суд можливості і
вирішити її по суті.

Згідно ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд,
встановивши, що заяву про забезпечення
позову подано без додержання вимог ст.
151 ЦПК України, повертає її заявнику,
про що постановляє ухвалу.

Крім того, суд вважає за необхідне
довести до відома позивача, що
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК
України)

Відтак привівши свою заяву про
забезпечення позову у відповідність
вимогам ст. 151 ЦПК України, позивач за
необхідності може знову звернутися до
суду.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 151 - 153, 293 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення
позову - повернути позивачам.

Роз`яснити позивачам, що повернення
заяви не позбавляє їх права повторного
звернення до суду із такою заявою.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Солом`янський
районний м. Києва протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя
В.С. Кицюк