Справа № 635/7395/14-ц
Провадження № 2/635/2798/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року Харківський районний
суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Савченка Д.М.,

за участю секретаря судового засідання
- Журавльової Є.А.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду в смт
Покотилівка Харківського району
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції
та трьох відсотків річних від
простроченої суми заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі -
відповідач), в якому просить стягнути з
відповідача інфляцію від простроченої
суми заборгованості у розмірі 6540,77
(шість тисяч п'ятсот сорок гривень
сімдесят сім копійок) та 3% річних від
простроченої суми основного боргу у
розмірі 4255,97 (чотири тисячі двісті
п'ятдесят п'ять гривень дев'яносто сім
копійок), а також судовий збір у розмірі
243,60 гривень.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що вироком Харківського
районного суду від 30 серпня 2011 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 08 грудня 2011 року, ОСОБА_2 визнано
винним у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 1 ст. 135 КК
України, та призначено покарання у
вигляді трьох років позбавлення волі.
Одночасно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
стягнуто моральну шкоду в сумі 50000 грн.
та матеріальну шкоду в сумі 3000 грн.

Однак до моменту звернення до суду з
даним позовом відповідач шкоду не
відшкодував, що є підставою для
стягнення з нього 3 % річних у сумі 4 255,97
грн. за 977 днів прострочення, починаючи
з 08.12.2011 року до 11.08.2014 року, а також
індексу інфляції у сумі 6540,77 грн.

У судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримала та просила
задовольнити, при цьому пояснила, що у
серпні-вересні 2014 року отримала від
відповідача 200 грн.

Відповідач у судовому засіданні
позов не визнав, пояснивши, що проти
основної суми боргу заперечень не має,
однак не мав можливості її сплачувати,
оскільки перебував у місцях
позбавлення волі, куди виконавчий лист
не надходив. Після звільнення
постійної роботи в даний час не має,
проте шість раз висилав поштою
позивачеві по 100 грн., з яких чотири рази
кошти повернулись у зв'язку з відмовою
позивача їх прийняти. У зв'язку з цим
вважає позовні вимоги
необґрунтованими.

Заслухавши пояснення сторін та
вивчивши матеріали справи, судом
встановлено наступні фактичні
обставини.

Вироком Харківського районного суду
від 30 серпня 2011 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 08 грудня 2011 року, ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 1 ст. 135 КК
України, та призначено покарання у
вигляді трьох років позбавлення волі.

Одночасно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
стягнуто моральну шкоду в сумі 50000 грн.
та матеріальну шкоду в сумі 3000 грн. (а.с.
7-11).

Як пояснили сторони в судовому
засіданні, протягом серпня-вересня 2014
року відповідачем виплачено
позивачеві борг у сумі 200 грн.

З листа управління Державної
виконавчої служби ГУЮ у Харківській
області від 23.07.2014 року на ім'я ОСОБА_1
убачається, що на примусовому
виконанні у відділі ДВС Харківського
РУЮ перебувало виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 1-664/2011 від 09.02.2012 року про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суми боргу в розмірі 53000 грн. У зв'язку з
відсутністю у боржника майна, на яке
може бути звернуто стягнення, 17.04.2014
року на підставі п. 2 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
державним виконавцем винесена
постанова про повернення виконавчого
документа стягувачу.

Вивчивши матеріали справи та
проаналізувавши спірні
правовідносини, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом, вироком
Харківського районного суду від 30.08.2011
року, який набрав законної сили 08.12.2011
року, з відповідача на користь позивача
стягнуто відшкодування моральної та
матеріальної шкоди в загальній сумі 53000
грн.

З моменту набрання чинності вказаним
вироком відповідачем протягом
серпня-вересня 2014 року виплачено
позивачеві заборгованість у сумі 200
грн., що визнано сторонами в судовому
засіданні.

Статтею 625 ЦК України визначено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи, що грошове зобов'язання
відповідачем не виконане, суд вважає
обґрунтованими вимоги про стягнення з
відповідача трьох відсотків річних та
індексу інфляції за весь час
прострочення.

Суд погоджується з розрахунком трьох
відсотків річних за 977 днів
прострочення (з 08.12.2011 року до 11.08.2014
року), який складає: 53000 х 3% х 977/365 = 4 255,97
грн.

Також суд вважає обґрунтованим
розрахунок індексу інфляції від
простроченої суми заборгованості,
наведений у позові, згідно з яким сума
збільшення простроченого зобов'язання
за час прострочення з урахуванням
індексу інфляції складає 6 540,77 грн.

Враховуючи, що за період серпня-вересня
2014 року, тобто після звернення
позивачем до суду з даним позовом,
відповідачем сплачено на користь
позивача 200 грн., суд вважає за
необхідне зменшити на вказану суму
загальну суму, що підлягає стягненню з
відповідача за даним позовом.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Отже, підлягають присудженню
позивачеві понесені ним судові витрати
зі сплати судового збору пропорційно
розміру задоволених позовних вимог, а
саме, в сумі 239,07 грн.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 625 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60,
197, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
індексу інфляції та трьох відсотків
річних від простроченої суми
заборгованості - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
(АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1
(АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) індекс інфляції
від простроченої суми заборгованості у
розмірі 6 440,77 (шість тисяч чотириста
сорок гривень сімдесят сім копійок) та 3
% річних від простроченої суми
основного боргу у розмірі 4 155,97 (чотири
тисячі сто п'ятдесят п'ять гривень
дев'яносто сім копійок), усього
стягнути 10 596,74 грн. (десять тисяч
п'ятсот дев'яносто шість грн. 74 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
(АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1
(АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) суму сплаченого
судового збору в розмірі 239,07 грн.
(двісті тридцять дев'ять грн. 07 коп.)

У задоволенні інших позовних
вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги. Особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення може
бути подана апеляційна скарга протягом
10 днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Д.М. Савченко