АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Волошиної В.М.

при секретарі: Круглик В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 06 листопада 2013 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до Київської
міської ради, третя особа - товариство з
обмеженою відповідальністю
«Правозахисна група «Варта», ОСОБА_3
про стягнення упущеної вигоди.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013р. ОСОБА_1 звернувся у суд з
позовом до Київської міської ради про
стягнення упущеної вигоди, в розмірі 22
000 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 15
травня 2013р. між ним та ОСОБА_3 був
укладений договір доручення, за яким
він зобов'язався готувати від імені
довірителя об'єктивне та обґрунтоване
звернення до компетентного органу, що
має на меті реалізацію довірителем
права на земельну ділянку для
будівництва і обслуговування
житлового будинку площею 0,10 га в
адміністративних межах м. Києва.

Зазначав, що ним виконані умови
вказаного договору, однак відповідач,
як компетентний орган місцевого
самоврядування та який мав
повноваження на вирішення вказаного
питання, безпідставно відмовив надати
земельну ділянку ОСОБА_3, тим самим
позбавив його права на отримання
винагороди.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 листопада 2013
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Колегія суддів, заслухавши
представника Київської міської ради,
який просив у задоволенні апеляційної
скарги відмовити, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з огляду на
таке.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 15 травня 2013р. між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір
доручення №62/05/13-зд, за яким позивач
взяв на себе обов'язок підготувати від
імені довірителя об'єктивне та
обґрунтоване звернення до
компетентного органу, що має на меті
реалізацію довірителем права на
земельну ділянку для будівництва і
обслуговування житлового будинку
площею 0,10 га в адміністративних межах
м.Києва. Вартість послуг за договором
визначена сторонами в розмірі 22 000 грн.
/а.с.5-6/.

15 травня 2013р., з метою виконання умов
договору, позивач від імені ОСОБА_3
звернувся до відповідача з клопотанням
в порядку ст. 118 Земельного кодексу
України про виділення відповідної
земельної ділянки.

Згідно листа від 05 червня 2013р. за
№8 Департамент земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) відповів
заявнику про те, що його клопотання не
відповідає вимогам Тимчасового
порядку передачі (надання) земельних
ділянок у користування або у власність
у м. Києві, який затверджено рішенням
Київської міської ради від 15
липня 2004р. №457/1867. /а.с.9/

Окрім того у вказаному листі позивачу
було роз'яснено порядок подання
громадянами клопотань з приводу
питання одержання земельних ділянок у
межах м. Києва, повідомлено про перелік
документів, які мають бути додані до
вказаного клопотання, та вказано, що
оскільки подане клопотання та склад
доданих до нього документів не
відповідає зазначеним вимогам, його не
було розглянуто по суті.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 про стягнення на його
користь з Київської міської ради 22 000
грн., як упущеної вигоди, районний суд,
виходив з підстав його недоведеності,
того, що позивачем не надано суду
належних та допустимих доказів щодо
неправомірності рішення органу
місцевого самоврядування, а також того,
що таке рішення заподіяло позивачеві
шкоду.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів визнає законними й
обґрунтованими. Вони повністю
узгоджуються з сукупністю зібраних у
справі й належно оцінених у рішенні
доказів.

Твердження апеляційної скарги про те,
що саме внаслідок неправомірних дій
відповідача позивачу було завдано
збитків у формі упущеної вигоди носять
голослівний характер й нічим не
підтвердженні.

Однією з засад судочинства,
регламентованих п. 4 ч. З ст. 129
Конституції України, є змагальність
сторін та свобода в наданні ними до
суду своїх доказів і у доведенні перед
судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом. Відповідно до
положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, у відповідності до положень
ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, достатність і взаємний
зв'язок у їх сукупності, а також те, що
посилання на докази, якими позивач
обґрунтував свої вимоги, не знайшли
своє підтвердження в ході судового
розгляду, колегія суддів вважає
законними й обгрунтованими висновки
суду першої інстанції про відсутність
правових підстав до задоволення
позову.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Викладені у рішенні висновки
відповідають обставинам справи та
долученим до справи доказам й доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/22321/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/142/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Маліновська В.М.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.