У Х В А Л А

іменем україни

15 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В. О.,

суддів: Мартинюка В. І.,
Наумчука М. І.,

Мостової Г. І.,
Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Кредобанк»,
ОСОБА_4 про визнання договору поруки
припиненим, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Рівненської області від 17 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, у якому просив
визнати договір поруки від 26 липня 2007
року № 192-0703,
укладений між ним, Відкритим
акціонерним товариством «Кредобанк»
(далі - ВАТ «Кредобанк»),
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Кредобанк»
(далі - ПАТ «Кредобанк»), та ОСОБА_4,
припиненим.

Посилався на те, що між ВАТ
«Кредобанк» та ОСОБА_4 було укладено
додаткову угоду до кредитного договору
від 26 липня 2007 року № 192-07,
за виконання якого він поручився,
згідно з умовами якої було підвищено
відсоткову ставку. Оскільки своєї
згоди він, як поручитель, на укладання
цієї угоди не надавав та до нього, як
поручителя, протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання кредитор не
пред'явив вимоги, то, вважаючи поруку
припиненою, просив задовольнити позов.

Рішенням Рівненського міського
суду Рівненської області від
20 березня 2014 року позов задоволено.
Визнано припиненим договір поруки №
192-0703, укладений між ОСОБА_3, ВАТ
«Кредобанк» та ОСОБА_4 з метою
забезпечення виконання останнім
зобов'язання перед ВАТ «Кредобанк» за
кредитним договором від 26 липня 2007 року
№ 192-07.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 17 червня
2014 року рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від
20 березня 2014 року
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
ухвалене у справі рішення апеляційного
суду вважає незаконним, просить його
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню на
таких підставах.

Задовольняючи позов та ухвалюючи
рішення про визнання договору поруки
припиненим, суд першої інстанції
виходив із того, що оскільки строк
виконання основного зобов'язання
настав у травні 2008 року, а кредитор
протягом трьох років з часу настання
строку виконання основного
зобов'язання не звертався до суду із
позовом до поручителя, то договір
поруки відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК
України є припиненим.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову в задоволенні позову,
апеляційний суд виходив із того, що,
оскільки у кредитному договорі чітко
визначений строк виконання основного
зобов'язання (строк погашення кредиту) -
25 липня 2022 року, банк має пред'явити
вимогу до поручителя починаючи з цієї
дати протягом шести місяців. На час
подання позову цей строк не пропущено.

Проте з такими висновками
апеляційного суду погодитись не можна
з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 26 липня 2007
року між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір № 192-07,
згідно з умовами якого банк надав
позичальнику кредит у розмірі 890 тис.
євро зі сплатою 12 % річних за
користування кредитом, а останній
зобов'язався повернути кредит та
сплатити проценти за його користування
до 25 липня 2022 року.

Цього ж дня із метою забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором між ВАТ
«Кредобанк» та ОСОБА_3 було укладено
договір поруки № 192-07/3, згідно з умовами
якого останній взяв на себе
зобов'язання відповідати перед банком
нарівні з боржником як солідарні
боржники у випадку неналежного
виконання боржником зобов'язань за
зазначеним кредитним договором (п. п. 1.1,
2 договору поруки).

Згідно з п. 4.9 кредитного договору
при настанні випадків, передбачених п.
2.9 цього договору, банк вправі вимагати
дострокового повернення кредиту,
процентів, комісії та інших належних до
сплати платежів за цим договором, про
що письмово повідомляє позичальника.

Пунктом 2.9 вказаного договору
передбачено право банку відмовити у
виплаті позичальнику кредиту або його
частини у випадку, передбаченому
п. 3.9 цього договору.

Відповідно до п. 3.9 договору при
незгоді позичальника з пропозицією
банку про зміну розміру процентної
ставки та/або не з'явленні позичальника
у банк в порядку та строк, встановлених
п. 3.8 цього договору, позичальник
зобов'язаний в 10-денний строк з часу
надіслання банком повідомлення
повністю повернути суму кредиту,
сплатити проценти, комісії за
користування кредитом на день
повернення.

Відповідно до п. 4.10 кредитного
договору позичальник зобов'язаний
протягом 30 банківських днів з моменту
отримання письмової вимоги банку (п. 4.9)
достроково повернути кредит, проценти,
комісії та інші належні до сплати
платежі.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Відповідно до п. 4.6 договір поруки
припиняється за спливом трьохрічного
терміну від дня настання строку
виконання основного зобов'язання за
кредитним договором.

Із матеріалів справи вбачається, що
16 травня 2008 року ВАТ «Кредобанк»
направило ОСОБА_4 повідомлення за №
17-7201/08, згідно з яким повідомило
позичальника про зміну процентної
ставки за кредитом з 12 % до 12,5 %. Крім
того, вказує, що згідно з п. 3.8
кредитного договору позичальник
зобов'язаний протягом 10 днів від дати
надіслання банком цього повідомлення
з'явитися до банку для укладення
додаткового договору до кредитного
договору. У випадку невиконання
вказаного положення кредитного
договору та/або при незгоді
позичальника з пропозицією банку про
зміну розміру процентної ставки
позичальник зобов'язаний у 10-денний
строк з часу надіслання банком
вказаного повідомлення повністю
повернути суму кредиту, сплатити
проценти та комісію за користування
кредитом по день повернення (а. с. 32).

Враховуючи наведене та той факт, що
позичальник на пропозицію банку від 16
травня 2008 року щодо зміни умов договору
не відреагував, то вимогу банку про
дострокове повернення кредиту у разі
незгоди позичальника на зміну умов
договору слід вважати вимогою про
дострокове виконання основного
зобов'язання.

З огляду на таке висновки суду
апеляційної інстанції про те, що строк
виконання основного зобов'язання - 25
липня 2022 року, є помилковими, оскільки
п. 4.9 кредитного договору передбачено
можливість зміни строку виконання
основного зобов'язання за кредитним
договором.

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні
позову про визнання договору поруки
припиненим, на порушення приписів ст. 303
ЦПК України апеляційний суд не
з'ясував, чи не змінився строк
виконання зобов'язання за кредитним
договором у зв'язку з направленням
банком 16 травня 2008 року вимоги про
дострокове виконання зобов'язань за
кредитним договором, якщо так, то коли
саме настав такий строк, та чи не
припинилася за встановлених судом
обставин дія договору поруки
відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Будь-які висновки з цього приводу в
рішенні апеляційного суду відсутні.

Наведені порушення судом норм
процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК
України) унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи, тому
рішення апеляційного суду не можна
визнати законним та обґрунтованим, у
зв'язку з чим воно підлягає скасуванню
із передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Рівненської області від 17 червня 2014
року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. О. Кузнєцов

Судді:
В. І. Мартинюк

Г. І. Мостова

М. І. Наумчук

Д. О. Остапчук