Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Парінової І.К.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Алчевський металургійний комбінат»,
третя особа - Управління Пенсійного
фонду України в м. Алчевську Луганської
області, про зобов'язання видати
довідку про підтвердження пільгового
стажу для призначення пенсії, за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м. Алчевську
Луганської області на рішення
Алчевського міського суду Луганської
області від 25 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Луганської області від 19
лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду із вказаним позовом
посилаючись на те, що ОСОБА_3 призначена
пенсія з лютого 2012 року на пільгових
умовах, де до пільгового стажу (07 років
07 місяців та 03 дні) увійшла робота за
Списком № 1 за період часу з 29 липня 1991
року по 29 березня 2007 року за
посадою слюсаря-ремонтника ПАТ «АМК»,
постійно зайнятого по ремонту
металургійного обладнання
безпосередньо у цехах металургійних у
місцях, де основні працівники мають
право на пільгове пенсійне
забезпечення за вказаним списком. Та за
період з 16 серпня 2007 року по
29 лютого 2012 року за посадою
слюсаря-ремонтника
публічного акціонерного товариства
(далі - ПАТ) «Алчевськкокс», як постійно
зайнятого по ремонту обладнання
безпосередньо у цехах металургійних у
місцях, де основні працівники, мають
право на пільгове пенсійне
забезпечення за вказаним списком, до
спеціального стажу зараховано 03 роки 07
місяців та 09 днів.

Проте, позивач не погодився з
вищевказаними періодами та звернувся
до публічного акціонерного товариства
«Алчевський металургійний комбінат»
(далі - ПАТ «АМК») з проханням надати
довідку про підтвердження пільгового
стажу за Списком № 1 за період роботи з
10 лютого 1983 року по 07 листопада
1989 року, мотивуючи тим, що працював у
ПАТ «АМК» слюсарем-ремонтником в цей
період, постійно зайнятим на ремонті
металургійного обладнання
безпосередньо у цехах металургійних у
місцях, де основні працівники мають
право на пільгове пенсійне
забезпечення за вказаним списком, та з
18 березня 1990 року по 19 квітня
1990 року працював в обжимному цеху ПАТ
«АМК» нагрівальником металу, а також з
29 липня 1991 року по 29 березня
2007 року у ПАТ «АМК»
слюсарем-ремонтником постійно
зайнятим на ремонті металургійного
обладнання безпосередньо у цехах
металургійних у місцях, де основні
працівники мають право на пільгове
пенсійне забезпечення за Списком № 1, а
також до періоду 29 липня 1991 року по
29 березня 2007 року, коли позивач
працював у ПАТ «АМК»
слюсарем-ремонтником врахувати до
спеціального стажу оплачувану
відпустку та святкові дні.

Відповідач частково виконав вимоги
ОСОБА_3 та надав нову довідку про
підтвердження спеціального стажу, який
дає право на пенсію на пільгових умовах
за Списком № 1, де зазначено період, що
зараховується до спеціального стажу та
становить вже 08 років 11 місяців 07 днів.

Проте, відповідач відмовив позивачу у
видачі довідки про підтвердження
спеціального стажу за період роботи з 10
лютого 1983 року по 07 листопада 1989 року,
посилаючись на те, що у даний період
роботи діяли Списки, затверджені Радою
Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №
1173, де посада, на якій працював позивач,
відносилася до Списку № 2, а до Списку №
1 стала відноситися тільки після 21
серпня 1992 року.

В зв'язку з цим просив видати
відповідну довідку. Крім цього, позивач
вважає, що йому завдано моральної
шкоди, розмір якої він оцінює 2500 грн. та
просив стягнути з відповідача судові
витрати.

Рішенням Алчевського міського суду
Луганської області від 25 грудня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 19 лютого 2014 року, позов задоволено
частково, а саме зобов'язано ПАТ «АМК»
видати ОСОБА_3 уточнюючу довідку про
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній, якою
підтвердити його стаж роботи за
вказаний період для призначення пенсії
за віком на пільгових умовах за Списком
№ 1 виробництв, робіт, професій, посад,
показників, зайнятість в яких дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 11
березня 1994 року № 162, та вказати, що:
«Період роботи з 10 лютого 1983 року по 07
листопада 1989 року, що становить 06 років
08 місяців 27 днів,
зараховується до спеціального стажу за
списком № 1» без будь-якої додаткової
інформації про облік відпрацьованого
часу» та стягнуто з ПАТ «АМК» на
користь ОСОБА_3 витрати на правову
допомогу в розмірі 2500 грн. В решті вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в
м. Алчевську, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
в задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд, у
відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК
України, має право скасувати рішення
суду першої інстанції і ухвалити
рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням установленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду було зумовлено
поважними причинами.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий
суд, із висновками якого погодився і
суд апеляційної інстанції, виходив із
того, що професія ОСОБА_3
віднесена до Списку № 1, затвердженого
постановою Ради Міністрів СРСР
від 26 січня 1991 року № 10 (зі змінами та
доповненнями, внесеними постановою
Кабінету Міністрів України від
09 серпня 1991 року № 591).

При цьому суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що відповідачем
неправомірно не враховано до
пільгового стажу роботи ОСОБА_3
слюсарем-ремонтником у період роботи з
10 лютого 1983 року по 07
листопада 1989 року, оскільки атестацією
робочих місць та умов праці
підтверджено особливу шкідливість і
особливо тяжкі умови праці позивача на
цій посаді, за умовами праці, яка
відповідала посаді слюсаря-ремонтника,
що міститься у Переліку посад,
передбачених Списком № 1, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 09 серпня 1991 року № 591. Враховуючи
зазначене, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що відповідач повинен
був діяти за правилами Порядку № 383,
оскільки, якщо під час отримання стажу
відповідна робота не передбачалася
чинними на той час Списками, а у
подальшому її віднесено до категорії
шкідливих (наступними редакціями
Списків), такий стаж дає право на
пільгову пенсію.

Разом з тим, такі
висновки суду апеляційної інстанції є
передчасними з огляду на таке.

Судами встановлено, що
ОСОБА_3 працював на підприємстві
відповідача на посаді
слюсаря-ремонтника з 10 лютого 1983 року
по 07 листопада 1989 року та з
29 липня 1991 року по 29 березня 2007 року як
постійно зайнятий на ремонті
металургійного обладнання
безпосередньо у цехах металургійних у
місцях, де основні працівники мають
право на пільгове пенсійне
забезпечення по Списку № 1, не був
включений у довідку для призначення
пільгової пенсії.

Згідно з уточнюючою
довідкою ПАТ «АМК» про підтвердження
наявного трудового стражу для
призначення пенсії за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній від 23 жовтня 2013 року,
ОСОБА_3 з 29 липня 1991 року по 29 березня 2007
року працював на посаді слюсаря
ремонтника, постійно зайнятим ремонтом
металургійного обладнання
безпосередньо у цехах металургійних у
місцях, де основні працівники мають
право на пільгове пенсійне
забезпечення за Списком № 1.

Відповідно до вимог ст.
13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» право на пенсію за віком
на пільгових умовах мають працівники,
зайняті повний робочий день на роботах
із особливо шкідливими і особливо
важкими та із шкідливими і важкими
умовами праці, за Списками № 1, 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженими Кабінетом
Міністрів України і за результатами
атестації робочих місць.

Згідно з п. 3 Наказу
Міністерства праці і соціальної
політики України від 18 листопада 2005
року № 383 «Про затвердження Порядку
застосування Списків № 1 та № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при підрахунку стажу
роботи, який надає право на пенсію за
віком на пільгових умовах» (далі -
Наказ), при визначенні права на пенсію
на пільгових умовах застосовуються
Списки, діючі на період роботи особи.

Відповідно до
вищезазначеного Наказу до 01 січня 1992
року при визначенні права на пенсію на
пільгових умовах діяли Списки
виробництв, затверджені Радою
Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №
1173, відповідно до яких професія
«слюсар-ремонтник» в розділі IV
«Металургійне виробництво» визначена
за Списком № 2.

Залишаючи рішення
місцевого суду без змін, суд
апеляційної інстанції зазначених
доводів апеляційної скарги не врахував
та не надав правової оцінки
вищезазначеному Наказу.

Зобов'язуючи
підприємство надати довідку із
зазначенням пільгового характеру
роботи позивача за Списком № 1, суди не
звернули уваги, що дана довідка
призначена для подальшого надання її
відповідним органам Пенсійного фонду,
які в свою чергу визначають наявність
підстав і права особи на пенсію на
пільгових умовах.

За таких обставин, суд
не дав оцінки позовній вимозі про те, чи
є в нього повноваження зобов'язувати
підприємство надати довідку про
пільговий характер роботи на
підприємстві саме за Списком № 1 за
вказаний період, враховуючи
заперечення відповідача. Крім цього,
суд безпідставно в резолютивній
частині судового рішення зобов'язав
відповідача надати саме конкретно
визначені відомості.

Оскільки судом
апеляційної інстанції недоліків,
допущених судом першої інстанції, у
повній мірі не усунуто, допущено
порушення норм процесуального права,
не встановлені у повному обсязі
фактичні обставини справи та не
застосовано закон, який регулює спірні
правовідносини, ухвала суду
апеляційної інстанції не може
залишатися без змін, а тому підлягає
скасуванню із направленням справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції з підстав, визначених ст. 338
ЦПК України.

Відповідно до вимог Закону України
«Про здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням антитерористичної
операції» справа підлягає направленню
на новий розгляд до апеляційного суду
Харківської області.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м. Алчевську Луганської області
задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 19 лютого 2014 року скасувати,
а справу направити на новий розгляд до
апеляційного суду Харківської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька

В.М.
Колодійчук

І.К.
Парінова

І.М.
Фаловська