Справа № 689/2282/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.12.2014 року
смт.Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд
Хмельницької області в складі:

головуючого-судді: Шевчик О.М.,

при секретарі - Фурман Н.Л.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача -
Ярмолинецької селищної ради - Стасюка
Р.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Ярмолинці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, Ярмолинецької селищної ради
про визнання незаконним та скасування
рішення сесії, визнання свідоцтва про
право власності недійсним, визнання
договору купівлі-продажу недійсним,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
відповідачів з вимогами про визнання
недійсними рішення виконавчого
комітету Ярмолинецької селищної ради
№97 від 14.09.1978 року, свідоцтва про право
особистої власності від 28.12.1978 року,
виданого на ім'я ОСОБА_6, договору
купівлі-продажу між ОСОБА_6 та ОСОБА_3
від 11.11.1980 року.

На обґрунтування своїх вимог позивач
зазначила, що являється одноособовим
власником будинку АДРЕСА_1. В січні 2014
року вона з листа Ярмолинецької
селищної ради дізналась, що в її
будинку зареєстрована відповідачка
ОСОБА_3 разом з членами своєї сім'ї. Під
час ознайомлення з інвентарною справою
вона дізналась про існування договору
купівлі-продажу 1/2 частини будинку
АДРЕСА_1 укладеного між її бабусею
ОСОБА_6 та відповідачкою ОСОБА_3 11.11.1980
року. Із тих же матеріалів їй стало
відомо про існування свідоцтва про
право особистої власності на житловий
будинок на ім'я ОСОБА_6, виданого
Ярмолинецькою селищною радою 28 грудня
1978 року на підставі рішення
виконавчого комітету Ярмолинецької
селищної ради №97 від 14 вересня 1978 року.

Позивач вважає, що вказаний договір та
свідоцтво є такими, що мають бути
визнаними судом недійсними, а рішення
виконкому є незаконним та підлягає
скасуванню, оскільки на момент
укладання оскаржуваного договору
частина будинку, яка була продана, мала
статус майна колгоспного двору і на час
укладання договору (11.11.1980 р.) членами
колгоспного двору були: її мати ОСОБА_7 (
голова ), бабуся ОСОБА_6 та позивачка.

Всупереч цьому договір купівлі-продажу
від 11.11.1980 року було вчинено без згоди
інших членів колгоспного двору, тобто
без згоди її матері та її згоди.

Крім того, позивач вказує, що її бабуся
ОСОБА_6 не могла підписати вказаний
договір через власну неосвідченість.

Крім того, позивач вказує, що свідоцтво
про право власності на житловий
будинок, яке видане виконкомом
Ярмолинецької селищної ради народних
депутатів 28 грудня 1978 року та яке
зберігається в інвентарній справі,
посадовими особами виконавчого
комітету не підписане, печаткою не
скріплене.

Позивач вказує, що у самому свідоцтві
зазначається, що воно видане на
підставі рішення виконавчого комітету
Ярмолинецької селищної ради народних
депутатів № 97 від 14 вересня 1978 року, яке
суперечить рішенню рішенню № 28 від 20
лютого 1975 року, яким право власності на
будинковолодіння АДРЕСА_1 визнано за
ОСОБА_7

До того ж позивачка вказує, що у рішенні
виконкому № 97 від 14.09.1978 року невірно
вказано дату смерті дідуся позивачки
ОСОБА_8

В судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали
повністю, просять їх задовольнити з
підстав, наведених у позові.

Відповідач ОСОБА_3, її представник та
представник відповідача Ярмолинецької
селищної ради просили відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, свідка,
спеціаліста, вивчивши матеріали справи
в межах наданих суду доказів, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
являється власником будинку АДРЕСА_1,
що підтверджується свідоцтвом про
право на спадщину за законом від 25.07.2003
року та інформаційною довідкою з
державного реєстру речових прав від
10.12.2014 року.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3
являється власником будинку АДРЕСА_1,
що підтверджується свідоцтвом про
право особистої власності від 19.06.1985
року та витягом з державного реєстру
речових прав від 18.12.2014 року.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належав
матері позивачки - ОСОБА_7 на підставі
свідоцтва про право особистої
власності на житловий будинок від
14.03.1975 року, яке видано на підставі
рішення виконавчого комітету
Ярмолинецької селищної ради від 20.02.1975
року №28.

За адресою АДРЕСА_1 розташовано
житловий будинок з надвірними
будівлями, а саме: глиновалькований
житловий будинок А-1, розмір житлової
площі 59,5 кв.м., цегляний сарай - Б,
дерев'яна вбиральня - В.

Дані обставини підтверджуються
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 25.07.2003 року, виданим на ім'я
ОСОБА_1, інвентарною справою № 1687,
поясненнями в судовому засіданні
відповідача ОСОБА_3, її представника,
представника відповідача - -
Ярмолинецької селищної ради,
поясненнями
спеціаліста-землевпорядника
Ярмолинецької селищної ради ОСОБА_10

11.11.1980 року відповідач ОСОБА_3 уклала з
ОСОБА_6 договір купівлі-продажу ?
житлового будинку АДРЕСА_1, яка
належала ОСОБА_6 на підставі свідоцтва
про право особистої власності на
житловий будинок від 28.12.1978 року, яке
видано на підставі рішення виконавчого
комітету Ярмолинецької селищної ради
від 14.09.1978 року №97.

Станом на час отримання свідоцтва про
право особистої власності на житловий
будинок від 28.12.1978 року та на час
укладення договору купівлі-продажу 1/2
частини будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 11.11.1980 року, за адресою АДРЕСА_1
було розташовано також
глиновалькований житловий будинок,
критий черепицею, загальною площею 29,8
кв.м. з надвірними будівлями, на який і
видано свідоцтво про право особистої
власності від 28.12.1978 року та який був
предметом договору купівлі-продажу 1/2
частини будинку між ОСОБА_6 та ОСОБА_3
від 11.11.1980 року.

Дані обставини підтверджуються
свідоцтвом про право особистої
власності на житловий будинок від
28.12.1978 року, виданим на ім'я ОСОБА_6,
інвентарною справою № 927, поясненнями в
судовому засіданні відповідача ОСОБА_3,
її представника, представника
відповідача - Ярмолинецької селищної
ради, поясненнями
сеціаліста-землевпорядника
Ярмолинецької селищної ради ОСОБА_10

Судом також встановлено, що на час
отримання позивачкою свідоцтва про
право на спадщину за законом від 25.07.2003
року та на час звернення її до суду з
даним позовом будинок за адресою
АДРЕСА_1, на ? якого ОСОБА_6 видано
свідоцтво про право особистої
власності на житловий будинок від
28.12.1978 року, - не існував і не існує на
даний час.

Дані обставини підтверджуються
поясненнями відповідачки ОСОБА_3, яка
пояснила, що 11.11.1980 року купила ? будинку
за адресою АДРЕСА_1 в ОСОБА_6, тоді ж вона
придбала і іншу частину (1/2) даного
будинку в іншого власника. Після чого
цей будинок був знесений і побудовано
новий житловий будинок, на який ОСОБА_3
видано свідоцтво про право особистої
власності від 19.06.1985 року, у якому
адреса нового будинку - АДРЕСА_1.
Відповідач також пояснила, що на час
купівлі старої хати (11.11.1980 року)
позивачка проживала у іншій хаті - тій,
яку успадкувала після смерті матері
ОСОБА_7

Як пояснила в судовому засіданні
свідок ОСОБА_11, яка являється дочкою
відповідачки ОСОБА_3.( 1981 року
народження) , вона пам'ятає, коли була
маленькою, то валили стару хату і її
туди не пускали, а також будували нову
хату; свідок пояснила, що старої хати не
існує давно.

Представник відповідача -
Ярмолинецької селищної ради просив в
позові відмовити та пояснив, що
будинок, який був предметом договору
купівлі-продажу від 11.11.1980 року між
ОСОБА_12 та ОСОБА_3 на даний час не існує,
що в той час виникла плутанина з
нумерацією будинків по АДРЕСА_1, тому
під одним номером - 8 на час видачі
свідоцтв про право особистої власності
від 28.12.1978 року та на час укладення
договору купівлі-продажу від 11.11.1980
року було два будинка - будинок, який
належав ОСОБА_7, успадкований
позивачкою та будинок, який придбала
ОСОБА_3, в тому числі ? за договором
купівлі-продажу від 11.11.1980 року між
ОСОБА_6 та ОСОБА_3

Дані пояснення повністю
підтверджуються поясненнями
відповідача ОСОБА_3, інвентарними
справами №927 та №1687, а також
поясненнями
спеціаліста-землевпорядника
Ярмолинецької селищної ради ОСОБА_10,
який пояснив, що працює на даній посаді
з 2003 року по даний час, за цей період
неодноразово виходив на місце за
адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Спеціаліст
також вказав, що старої глиняної хати
площею 29,8 кв.м. під АДРЕСА_1, яку купила
ОСОБА_3 11.11.1980 року - не існує, що на даний
час у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є окремі
земельні ділянки та окремі будинки,
хоча існує спір щодо межі.

Суд також вважає, що посилання
позивачки на те, що договір
купівлі-продажу від 11.11.1980 року було
вчинено її бабусею ОСОБА_6 без згоди
інших членів колгоспного двору, тобто
без згоди її матері та її згоди, є
безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 120 ЦК УРСР (у
редакції, що була чинною на час
виникнення правовідносин) майно
колгоспного двору належить його членам
на праві сумісної власності.

Згідно із ч.2 ст. 123 ЦК УРСР ( у редакції,
що була чинною на час виникнення
правовідносин) розмір частки члена
двору встановлюється виходячи з
рівності часток усіх членів двору,
включаючи неповнолітніх і
непрацездатних.

Відповідно до роз'яснень, що викладені
в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності",
спори щодо майна колишнього
колгоспного двору, яке було придбане до
15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за
нормами, що регулювали власність цього
двору, а саме:

а) право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні. Такими, що втратили
це право, вважаються працездатні члени
двору, які не менше трьох років підряд
до цієї дати не брали участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору (в цей строк не
включається час перебування на дійсній
строковій військовій службі,
навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору
визначається виходячи з рівності
часток усіх його членів, включаючи
неповнолітніх та непрацездатних.
Частку працездатного члена двору може
бути зменшено або відмовлено у її
виділенні при недовгочасному його
перебуванні у складі двору або
незначній участі працею чи коштами в
господарстві двору. Особам, які вибули
з членів двору, але не втратили права на
частку в його майні, вона визначається
виходячи з того майна двору, яке було на
час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення погосподарського
обліку в сільських радах визначався
Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими постановою Державного
комітету статистики СРСР від 12 травня
1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками,
затвердженими постановою Держкомстату
СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно із зазначеними Вказівками
суспільна група господарства
визначалась залежно від роду занять
голови господарства (сім'ї). Особи, які
працюють у колгоспі, але не є членами
колгоспу, відносяться до суспільної
групи робітників або службовців
залежно від займаної посади.

З погосподарських книг, оглянутих в
судовому засіданні, за 1986-1993 роки,
зокрема, станом на 15.04.1991 року за
адресою АДРЕСА_1, не вбачається що
суспільна група господарства
являється колгоспним двором, будь-яких
інших доказів протилежного позивачем
не надано.

Позивачем також не надано будь-яких
доказів того, чи були ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
сама позивачка членами колгоспу, чи
працювали вони в колгоспі, якщо так, то
в якому саме та в який період, чи
займали вони інші посади в колгоспі, не
будучи його членами тощо.

Крім того, відповідно до п.6 постанови
Пленуму ВСУ "Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності", право власності
на майно, яке належало колгоспному
двору і збереглося після припинення
його існування, мають ті члени двору,
котрі до 15 квітня 1991 року не втратили
права на частку в його майні.

Однак, судом встановлено, що будинок по
АДРЕСА_1, в смт.Ярмолинці, ? якого була
предметом договору купівлі-продажу від
11.11.1980 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, станом
на15 квітня 1991 року не зберігся.

Позивач також вказує, що її бабуся
ОСОБА_6 не могла підписати вказаний
договір через власну неосвідченість,
однак належних та допустимих доказів
цьому не надано, зокрема, позивачем та
її представником не заявлялося
клопотання про призначення
почеркознавчої експертизи.

Крім того, суд вважає необґрунтованим
вказані позивачем підстави
задоволення позову, зокрема:

1) те, що свідоцтво про право власності
на житловий будинок, яке видане
виконкомом Ярмолинецької селищної
ради народних депутатів 28 грудня 1978
року та яке зберігається в інвентарній
справі, посадовими особами виконавчого
комітету не підписане та не скріплене
печаткою;

2) те, що у рішенні виконкому № 97 від
14.09.1978 року невірно вказано дату смерті
дідуся позивачки ОСОБА_8

Суд вважає, що дані недоліки оформлення
документів не вплинули на права та
обов'язки, які з них випливають та на
юридичні факти, які посвідчують дані
документи.

Позивач у своїх поясненнях вказувала
також на те, що має місце порушення її
прав, оскільки відповідачка з членами
своєї сім'ї зареєстрована за її
адресою.

Однак, як вбачається з висновку за
матеріалами перевірки по зверненню
ОСОБА_1, - ОСОБА_3, ОСОБА_11 та ОСОБА_13 не
зареєстровані за адресою смт.Ярмониці,
АДРЕСА_1, згідно довідки Ярмолинецького
РС УДМС в Хмельницькій області, наданій
на запит суду від 09.10.2014 року,
відповідач ОСОБА_3 зареєстрована за
адресою смт.Ярмолинці, вул.АДРЕСА_1.
Дані обставини сторонами визнані і не
опорюються.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, однак
позивачем не надано доказів того, що її
право порушене, не визнається або
оспорюється відповідачами, за таких
обставин, суд вважає позов
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.120,123 ЦК УРСР 1963 р.,
ст.ст.60, 212-215 ЦПК України, п.6 постанови
Пленуму ВСУ від 22 грудня 1995 року № 20
"Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності",

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
Ярмолинецької селищної ради про
визнання недійсними рішення
виконавчого комітету Ярмолинецької
селищної ради №97 від 14.09.1978 року,
свідоцтва про право особистої
власності від 28.12.1978 року, виданого на
ім'я ОСОБА_6, договору купівлі-продажу
між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 від 11.11.1980 року -
відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга протягом 10 днів з дня його
проголошення, однак якщо учасники
процесу не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення - вони можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя:
О.М.Шевчик