У х в а л а

20 січня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючогоКафідової О.В.
суддів:Карпенко С.О., Савченко В.О.,
Ступак О.В., Парінової І.К.,
розглянувши заяву ОСОБА_5 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 вересня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Промсоюз» про стягнення безпідставно
утриманих із заробітної плати грошових
коштів, недорахованої та невиплаченої
суми заробітної плати за весь час
роботи, середнього заробітку за
затримку розрахунку при звільненні,
стягнення витрат на правову допомогу,

в с т а н о в и л а :

У червні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до
суду із зазначеним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Промсоюз» (далі - ТОВ «ВКФ «Промсоюз»),
посилаючись на те, що з 11
травня 2010 року по 14 червня 2012 року
працював у відповідача на посаді
електрослюсаря 3 розряду. 14 червня 2012
року на підставі наказу відповідача №
99-к його було звільнено з роботи за
власним бажанням.

Позивач вважає, що ТОВ «ВКФ «Промсоюз»
не оплачував позивачу роботу у вихідні
та святкові дні, наднормову роботу.
Крім того, на порушення вимог ст. 110 КЗпП
України позивачу жодного разу не було
надано розшифрованого розрахунку його
заробітної плати.

Також, у березні 2012 року із заробітної
плати позивача було незаконно
вирахувано 600 грн, як штрафні санкції.

Позивач зазначає, що він працював по 12
годин та 21-22 рази на місяць виходив на
роботу, тобто працював по 240-252 годин
щомісяця, але переробіток йому не
оплачували.

Крім того, позивач вважає, що
встановлена йому тарифна ставка не
відповідає вимогам трудового
законодавства, оскільки проведена
відповідачем з порушенням
міжкваліфікаційних (міжпосадових)
співвідношень розмірів тарифних
ставок (посадових окладів) та
встановленого розміру мінімальної
заробітної плати. Також позивач
зазначає, що відповідачем неправильно
проводилось нарахування преміальних.

Посилаючись на зазначені обставини та
враховуючи уточнення до позовної
заяви, позивач просив суд стягнути з
ТОВ «ВКФ «Промсоюз» на свою користь 600
грн безпідставно стягнутих грошових
коштів, 70 324 грн 24 коп. заборгованості по
заробітній платі, середній заробіток
за весь час затримки остаточного
розрахунку в розмірі 123 132 грн. та 300 грн
на відшкодування витрат за оформлення
довіреності представнику.

Рішенням Свердловського міського суду
Луганської області від 18 квітня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області від 18 червня 2013
року, позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «ВКФ «Промсоюз» на
користь ОСОБА_5 середній заробіток за
затримку розрахунку при звільненні у
розмірі 789 грн 20 коп., витрати на правову
допомогу в розмірі 1 грн 62 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Рішення в частині стягнення заробітної
плати, але не менше ніж за один місяць,
допущено до негайного виконання.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 вересня 2013
року касаційну скаргу ОСОБА_5
відхилено, рішенням Свердловського
міського суду Луганської області від
18 квітня 2013 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Луганської
області від 18 червня 2013 року залишено
без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_5 про перегляд зазначеної ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції зазначених
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на ухвалу
Верховного Суду України від 10 жовтня 2007
року та ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 березня та 24
липня 2013 року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року
№ 11 «Про судову практику
застосування статей 353-360 Цивільного
процесуального кодексу України»
постановлення касаційною інстанцією
ухвали про скасування рішення судів
нижчих інстанцій із передачею справи
на новий розгляд не означає
остаточного вирішення спору у справі
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті, тому
відповідні ухвали не можуть бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V
ЦПК України, і на них не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 355
ЦПК України.

Враховуючи, що ухвали Верховного Суду
України від 10 жовтня 2007 року та
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 липня 2013 року не є
остаточними, на них не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 355
ЦПК України.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 «Про судову практику
застосування статтями 353-360 ЦПК
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин.

Із доданої до заяви ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 березня 2013 року вбачаються
різні фактичні обставини у порівнянні
з правовідносинами, з приводу яких
ухвалено судове рішення, про перегляд
якого подається заява.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, то у допуску справи до
провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 359 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_5
до Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Промсоюз» про стягнення безпідставно
утриманих із заробітної плати грошових
коштів, недорахованої та невиплаченої
суми заробітної плати за весь час
роботи, середнього заробітку за
затримку розрахунку при звільненні,
стягнення витрат на правову допомогу,
за заявою ОСОБА_5 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 вересня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В.
Кафідова

Судді:

С.О. Карпенко

В.О. Савченко

О.В. Ступак

І.К. Парінова