Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/5551/14 Головуючий у 1 інстанції: Дмитрієва М.М.
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, який в ході судового розгляду уточнила.

У позові зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народилась дитина - донька ОСОБА_5 Рішенням Комунарського районного суду від 23.05.2014 року відповідача визнано батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач у добровільному порядку не допомагає дитині, позивачка не має джерел доходу, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі - 1032 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дати подання позовної заяви та до досягнення нею повноліття; стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 600 грн. до досягнення дитиною 3-річного віку, а саме до 21 лютого 2016 року; стягнути з відповідача аліменти за минулий час на утримання дочки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі - 972 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період з 21 лютого 2013 року по 26 червня 2014 року.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 350 грн., починаючи з дати подачі позову до суду, з 01.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про стягнення на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі - 1032 грн. та на її утримання аліменти у розмірі 600 грн. до досягнення дитиною 3-річного віку. В іншій частині рішення не оскаржене.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника апелянта та представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачки народилась дитина - донька ОСОБА_5. Рішенням Комунарського районного суду від 23.05.2014 року відповідача ОСОБА_4 визнано батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим внесені зміни до актового запису про народження дитини та видано повторно свідоцтво про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, де зазначено у графі батько -ОСОБА_4 (а.с. 39).

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 2, 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст.ст. 183,184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. До підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

У роз'ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та ст. 182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн. щомісячно, суд першої інстанції правильно виходив із положень ст. ст. 182, 183, 184 СК України, оскільки відповідач не працює, не має регулярного заробітку, має неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 та непрацездатного батька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів відповідає реальному рівню доходів відповідача.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Відповідач ОСОБА_4 зареєстрований і проживає за іншою адресою разом з неповнолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 та непрацездатним батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. В суді першої інстанції відповідач пояснив, що він не працює, його щомісячний дохід складає 700- 800грн., нерухомості та водних транспортних засобів не має.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачкою не надано суду будь яких доказів про матеріальний стан відповідача, про отримання ним доходів від підприємницької діяльності, про наявність нерухомого майна та транспортних засобів.

Доводи апеляційної скарги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1032 грн. з відповідача, який не має постійного місця роботи та стабільного заробітку, безпідставні. Позивачкою не доведено, що такий розмір аліментів буде відповідати реальному рівню доходів відповідача.

Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць з 1 січня для дітей віком до 6 років складає 1032грн. , але це не свідчить про те, що саме зазначена сума аліментів повинна бути стягнута з відповідача. Зі змісту ст. 180 СК України слідує, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Тобто, прожитковий мінімум для дитини у розмірі 1032 грн. повинні забезпечити в рівній мірі батько та мати.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивачки в розмірі 600 грн. щомісячно, суд виходив з того, що в позовній заяві ОСОБА_3 посилається на ст. ст. 75 - 80 СК України, якими передбачено право на аліменти одного із подружжя. Із матеріалів справи вбачається, що сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували.

Згідно з ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Проте, позивачкою такі позовні вимоги не заявлялися, тому суд погоджується з висновками суду про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому підлягає залишенню без змін.

Вказане судове рішення не позбавляє позивачку можливості звернення до суду з вимогами про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дочкою трирічного віку відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2014 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: