АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/5265/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/356/14
Головуючий у 1-й інстанції Степура А.А.
Доповідач Акопян В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року м. Полтава Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого: Акопян В. І.

Суддів: Лобова О.А.Петренко В.М..

при секретарі Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м .Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Крюківського районного суду м.
Кременчука від 02 грудня 2013 року у
справі за позовом публічного
акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» до
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних
збитків

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, - Акопян В.І.

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 2
грудня 2013 року позовні вимоги ПАТ
«Автокраз» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Автокраз» в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди 972,17 грн. та в
повернення судового збору 229 грн.40 коп.

На рішення суду апеляційну скаргу
подав ОСОБА_1, прохає рішення суду
скасувати, ухвалити нове про відмову в
задоволенні позовних вимог,
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічного
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 був прийнятий на роботу водієм
по перегону автомобілів в ПАТ
«АвтоКрАЗ» по трудовому договору № 94
від 01.10.2012 року. Згідно наказу керівника
товариства № 004542 від 21.12.2012 року він був
направлений у відрядження в селище
Лікіно-Дульово Московської області
строком на п'ять діб з 23.12.2012 року по
27.12.2012 року.

Згідно платіжної відомості № 2596 від
26.12.2012 року відповідачу були видані
кошти на командировку, в тому числі і
добові, на загальну суму 5 255 грн.

Відповідно до п.17 розділу ІІІ
Інструкції про службові відрядження в
межах України та за кордон,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України від 13 березня 1998 року,
після повернення з відрядження
працівник зобов'язаний до закінчення
п'ятого банківського дня, наступного за
днем прибуття до місця постійної
роботи, надати звіт про використання
коштів, наданих на відрядження.Сума,
надміру витрачених коштів (залишку
коштів понад суму, витрачену згідно із
звітом про використання коштів,
наданих на відрядження) підлягає
поверненню працівником до каси та
зарахуванню на відповідний рахунок
підприємства, що їх надало.

Відповідач після повернення з
відрядження 27 грудня 2012 року надав
підприємству посвідчення про
відрядження з відмітною про прибуття
та вибуття з підприємства та звіт про
використаний аванс в сумі 3102 грн.83 коп.,
залишок склав 972 грн,17 грн.

Задовольняючи позов підприємства про
стягнення коштів з відповідача,
місцевий суд вірно послався на ст.ст. 130,
134 Кодексу законів про працю України,
які передбачають, що працівники несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації внаслідок порушення
накладених на них трудових обов'язків і
у випадках, коли майно та інші цінності
були одержані працівником під звіт за
разовою довіреністю або іншим разовим
документом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оскаржуючи
рішення суду першої інстанції,
послався лише на порушення його права
на участь в судовому засіданні, що він
написав заяву про розгляд справи в його
відсутність лише на судове засідання
призначене на 1 листопада 3013 року,
відклавши розгляд справи на 2 грудня 2013
року, суд не повідомив його про
перенесення розгляду справи, виніс
рішення в його відсутності. Підстав
порушення норм матеріального права
місцевим судом він в апеляційній
скарзі не зазначав. До апеляційної
скарги ОСОБА_1 не надав доказів, які б
спростовували висновки суду першої
інстанції.

Відповідно до п.3 ст.309 ЦПК України
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення суду, якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

В матеріалах справи відсутні докази
порушення місцевим судом норм
матеріального права, в апеляційній
скарзі відповідач не зазначив про
порушення судом норм матеріального
права.

Рішення місцевого суду відповідає
вимогам закону ,підстав для його
скасування чи зміни колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303 , 307, 308,315 ЦПК
України колегія суддів -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Крюківського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 02 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає
в законну силу з моменту її
проголошення, на неї може бути подана
касаційна скарга безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з часу набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду .

Головуючий /підписи/
В.І. Акопян

Судді апеляційного
О.А.Лобов

Суду В.М.Петренко

КОПІЯ

ВІРНО:__________________________________________________