Провадження № 2/521/666/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року Малиновський районний
суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді
Коблової О.Д.

при секретарі -
Москальовій Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Одеської міської ради про переведення
прав та обов'язків покупця, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м.
Одеси звернувся ОСОБА_1 із позовною
заявою до ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, визнання
права власності на нежилі підвальні
приміщення під АДРЕСА_1

Уточнивши позовні вимоги, та
звернувшись також й до Одеської
міської ради, позивач просив перевести
права та обов'язки покупця за договором
купівлі-продажу від 25.02.2011 року
нежилих підвальних приміщень під
АДРЕСА_1 зазначаючи, що між позивачем
та ОСОБА_2 у 2011 році виникла усна
домовленість щодо придбання за кошти
позивача, на ім'я ОСОБА_2 у Одеської
міської ради нежилих підвальних
приміщень під АДРЕСА_1 За змістом
домовленості, ОСОБА_2 повинен був
укласти договір купівлі-продажу з
Одеською міською радою з приводу
зазначених приміщень, після чого,
відчужити зазначені приміщення на ім'я
позивача. Зазначена домовленість була
обумовлена тим, що зазначені
приміщення перебували у власності
територіальної громади, а процедура
відчуження зазначених приміщень
значно складніше та займає додатковий
час у порівняні з процедурою
оформлення нерухомого майна
приватного фонду. Небажання витрачати
час, та повна довіра ОСОБА_2 обумовила
виникнення зазначеної домовленості, у
зв'язку з чим, позивач передав грошову
суму в розмірі 671254,80 гривень.

Позивач зазначає, що 25.02.2011 року між
ОСОБА_2 та Одеською міської радою був
укладений договір купівлі-продажу,
згідно якого, ОСОБА_2 купив
індивідуально визначене майно
комунальної власності у вигляді
нежилих підвальних приміщень під
АДРЕСА_1 та в цілому складаються з
нежилих приміщень підвалу, загальною
площею 82,2 кв.м. та нежилих приміщень
підвалу, загальною площею 197,5 кв.м.,
відображених у технічних паспортах.
Зазначені приміщення належали
виконавчому комітету Одеської міської
ради на підставі рішення виконавчого
комітету Одеської міської ради від
01.11.2007 року за № 1197. Відчуження об'єкта
комунальної власності здійснювалось
згідно з рішенням Одеської міської
ради від 09.10.2008 року № 3430-V «Про перелік
об'єктів комунальної власності
територіальної громади м. Одеси, що
підлягають приватизації та відчуженню
у 2008 році, та внесення змін до рішень
Одеської міської ради» від 09.04.2009 року.

Оскільки ОСОБА_2 порушив умови
домовленості, не виконав зобов'язання
перед позивачем у повному обсязі,
позивач просить перевести права та
обов'язки покупця за договором
купівлі-продажу від 25.02.2011 року та
визнати за ним право власності на
вказані приміщення.

Представник позивача у судове
засідання з'явився. Позовні вимоги
підтримав та просив суд задовольнити
їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
з'явився. Позовні вимоги позивача не
визнає.

Представник Одеської міської ради. У
судове засідання з'явився. З позовними
вимогами позивача не згодний,
посилаючись на те, що вважає їх
безпідставними, необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволеню.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що у задоволені позову слід
відмовити.

Судом встановлено, що 25.02.2011 року між
ОСОБА_2 та Одеською міської радою був
укладений договір купівлі-продажу,
згідно якого, ОСОБА_2 купив
індивідуально визначене майно
комунальної власності у вигляді
нежилих підвальних приміщень під
АДРЕСА_1 та в цілому складаються з
нежилих приміщень підвалу, загальною
площею 82,2 кв.м. та нежилих приміщень
підвалу, загальною площею 197,5 кв.м.,
відображених у паспортах. Зазначені
приміщення належали виконавчому
комітету Одеської міської ради на
підставі рішення виконавчого комітету
Одеської міської ради від 01.11.2007 року за
№ 1197. Відчуження об'єкта комунальної
власності здійснювалось згідно з
рішенням Одеської міської ради від
09.10.2008 року № 3430-V «Про перелік об'єктів
комунальної власності територіальної
громади м. Одеси, що підлягають
приватизації та відчуженню у 2008 році,
та внесення змін до рішень Одеської
міської ради» від 09.04.2009 року.

Разом з тим, судом встановлено, що 03.10.2011
року між позивачем та ОСОБА_2 був
укладений договір купівлі-продажу
зазначеного приміщення, згідно умов
якого, ОСОБА_1 купив, а ОСОБА_2 продав
нежилі підвальні приміщення під
АДРЕСА_1 за що сплатив грошову суму в
розмірі 671254,80 гривень. Вказаний
договір був укладений у простій
письмовій формі. Факт підписання
вказаного договору не заперечувався
відповідачем, однак при цьому
заперечувався факт його дійсності з
огляду на передбачений законодавством
обов'язок нотаріального посвідчення та
державної реєстрації вказаного
договору.

Але у судом встановлено, що під час
здійснення даних дій, відповідач
ОСОБА_2 не набув права власності на
вищевказане спірне майно, отже не мав
права на відчуження даного майна, у
ході чого можна прийти до висновку про
незаконність його набуття.

Отже с цих підстав не може бути
визнаний правомірним, укладений між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договір
купівлі-продажу, оскільки він був
укладений особами, що не мали права на
відчуження спірного майна, що є
безумовною підставою для визнання
договору недійсним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 658 ЦК України, право
продажу товару, крім випадків
примусового продажу та інших випадків,
встановлених законом, належить
власникові товару. Якщо продавець
товару не є його власником, покупець
набуває право власності лише у випадку,
якщо власник не має права вимагати його
повернення.

Таким чином, на момент укладення
договору купівлі-продажу ОСОБА_2 не був
власником спірного майна. Відтак
ОСОБА_2 не мав законних підстав для
укладення договору купівлі-продажу.

Крім того, судом встановлено, що 07.12.2011
р. рішенням Господарського суду
Одеської області по справі № 24-28/17-3614-2011
було задоволено позов Одеської міської
ради, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача Департамент
комунальної власності Одеської
міської ради до відповідача - фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 про
розірвання договору купівлі-продажу
нежитлових приміщень АДРЕСА_1 та
стягнення 13491,15 гривень. Дане рішення
вступило в законну силу та ніким не
оскаржувалось.

Відповідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

На підставі викладеного, суд вважає за
необхідне відмовити у задоволені
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Одеської міської ради про переведення
прав та обов'язків покупця, так як вони
являються безпідставними та не
підтверджені будь-якими доказами з
боку ОСОБА_1, які б підтвердили
зазначені факти та висловлене не було
доведено у судовому засіданні

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 214 - 216 ЦПК
України, ст. 16, 392 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Одеської міської ради про переведення
прав та обов'язків покупця - відмовити в
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10-денний строк з дня
його проголошення.

Суддя
О.Д. Коблова