Ухвала

іменем україни

15 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Дем'яносова
М.В., Коротуна В.М.,

Попович О.В.,
Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні заяву
ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_4,
про виправлення описки в ухвалі
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
індексу інфляції та трьох процентів
річних,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 26 квітня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
15 серпня 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про часткове задоволення
позову. Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») на
користь ОСОБА_3 середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні в сумі 38 193 грн 23 коп. за
період з 23 травня 2012 року до 04 лютого
2013 року. У задоволенні решти
вимог відмовлено.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 вересня 2013
року у відкритті касаційного
провадження в указаній справі за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду м. Києва від 15 серпня
2013 року відмовлено на підставі п. 5 ч. 4
ст. 328 ЦПК України.

Постановою Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 21
травня 2014 року заяву ОСОБА_3 у порядку
глави 3 розділу V ЦПК
України задоволено частково, ухвалу
судді Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 вересня 2013
року скасовано, справу направлено на
новий касаційний розгляд до суду
касаційної інстанції.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 червня 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.
Рішення апеляційного суду м. Києва від
15 серпня 2013 року в частині вирішення
вимог позову про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
(компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати) скасовано, справу в цій
частині направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

У липні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від ОСОБА_3 в особі представника
ОСОБА_4 надійшла заява про виправлення
описки в ухвалі колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 червня 2014 року.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 219 ЦПК України суд
може з власної ініціативи або за заявою
осіб, які беруть участь у справі,
виправити допущені у судовому рішенні
описки чи арифметичні помилки. Заява
про виправлення описок чи арифметичних
помилок у судовому рішенні
розглядається протягом десяти днів з
дня її надходження.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи заяви, колегія суддів дійшла
висновку, що в задоволенні заяви
необхідно відмовити з огляду на
наступне.

Скасовуючи ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 вересня 2013 року і
направляючи справу на новий розгляд до
суду касаційної інстанції, Верховний
Суд України у постанові від 21 травня 2014
року встановив, що існує неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, а саме: ч. 2 ст. 625 ЦК
України та ст. 34 Закону України «Про
оплату праці».

Що стосується ч. 2 ст. 625 ЦК України, то
Верховний Суд України дійшов висновку,
що передбачені п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України
підстави для перегляду судового
рішення в цій частині відсутні,
оскільки суди дійшли правильного
висновку про те, що положення ч. 2 ст. 625
ЦК України не застосовуються до
трудових правовідносин, оскільки вони
врегульовані положеннями трудового
законодавства, та обґрунтовано
вважали, що з рішення суду про
стягнення на користь позивачки
середнього заробітку за час затримки
розрахунку зобов'язальні
правовідносини не виникають.

Що стосується застосування ст. 34 Закону
України «Про оплату праці», то
Верховний Суд України дійшов висновку,
що суд зазначені положення
матеріального закону при вирішенні
спору у частині компенсації заробітної
плати не врахував і дійшов
передчасного висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог у цій
частині, встановивши, що присуджена за
рішенням суду сума заробітної плати за
роботу у вихідні дні виплачена
позивачці із затримкою.

Скасовуючи частково рішення
апеляційного суду м. Києва від
15 серпня 2013 року і направляючи
справу на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції, суд касаційної
інстанції в ухвалі від 25 червня
2014 року виходив із викладеної
Верховним Судом України у постанові
від 21 травня 2014 року у справі № 6-43цс14
правової позиції щодо застосування ст.
34 Закону України «Про оплату праці» при
вирішенні позовних вимог про стягнення
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати.

Колегія суддів дійшла висновку, що при
постановленні ухвали від 25
червня 2014 року Вищим спеціалізованим
судом України з розгляду цивільних і
кримінальних справ не допущено описок
чи арифметичних помилок, а наведені у
заяві аргументи не є підставою для
застосування ч. ч. 1, 2 ст. 219
ЦПК України.

Керуючись ст. 219 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

У задоволенні заяви ОСОБА_3, поданої
представником, - ОСОБА_4, про
виправлення описки в ухвалі колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 червня 2014 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

О.В. Попович

О.В. Ступак