Справа № 175/1208/14-ц
Провадження № 2/175/460/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у сел. Ювілейному цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,третя особа: орган опіки та
піклування Дніпропетровської
райдержадміністрації в особі служби у
справах дітей про розірвання шлюбу та
визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про розірвання шлюбу та
визначення місця проживання дітей, в
якому просив розірвати шлюб між ним та
ОСОБА_2; місце проживання дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
визначити з ним, ОСОБА_1

В обґрунтування позову позивач вказав,
що з 09 жовтня 2003 року він перебуває в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від
якого вони мають двох дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. З
самого початку спільного проживання
подружнє життя складалося нормально,
але згодом відповідачка стала
відлучатися з дому на тривалий час,
залишаючи дітей на його матір. Як він
з'ясував, дружина є членом релігійної
організації «Духовний центр
«Відродження». На підставі цього у них
припинені шлюбні відносини.
Відповідачка без його згоди забрала
документи сина зі школи і віддала його
в СШ № 134 м. Дніпропетровська, а доньку
ОСОБА_4 в садочок не влаштувала і дитина
залишається дома сама, або зі
сторонніми людьми. Відповідачка дуже
часто залишає дітей самих, і навіть
вночі, що він вважає взагалі
небезпечним для малолітніх дітей. 29
листопада 2013 року він забрав дітей до
себе додому де вони зареєстровані, так
як відповідачки не було вдома більше
семи днів. Вважає, що його дружина не
здатна підтримувати нормальну
моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися
про побудову сімейних відносин між
собою та іншими членами сім'ї на
почуттях взаємної любові, дружби,
взаємодопомоги. Не виконує
відповідачка і свої обов'язки по
вихованню, утриманню та навчанню дітей,
наражає їх життя та моральний розвиток
на небезпеку, залишаючи їх або самих,
або на сторонніх людей. З кінця вересня
2013 року вони з відповідачкою
проживаємо окремо. Ведення спільного
господарства та сумісне проживання
припинено. На теперішній час ОСОБА_2 не
може виховувати та утримувати дітей, не
може забезпечити дітям належний догляд
та контроль. За його глибоким
переконанням подальшого сенсу
підтримувати сімейні відносини з
ОСОБА_2 немає. Спільні з відповідачкою
малолітні діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за
адресою: АДРЕСА_1 де вони народилися і
мають проживати з ним, він самостійно
має можливість їх виховувати та
утримувати. Він психічно здоровий, має
стабільний дохід, позитивні
характеристики, всі належні умови для
виховання та утримання дітей. З дітьми
добрі відносини, вони зважають на його
зауваження, з охотою з ним спілкуються.
Він має намір виховувати їх,
піклуватися про їх здоров'я, фізичний,
духовний та моральний розвиток;
допомогти дітям отримати повну
загальну середню освіту та підготувати
їх до самостійного життя. Після
розірвання шлюбу він має намір
залишити дітей з собою і утримувати та
виховувати їх, оскільки матеріальний
стан дозволяє йому забезпечити дітей
усім необхідним.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримали та просили задовольнити їх
у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник
за довіреністю ОСОБА_6 позовні вимоги
визнали частково, відповідачка не
заперечувала проти розірвання шлюбу,
однак просила визначити місце
проживання дітей з нею.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Дніпропетровської
райдержадміністрації в особі служби у
справах дітей за довіреністю Краснощок
О.О. позовні вимоги вважала
обґрунтованими та просила визначити
місце проживання дітей з батьком.

Вислухавши сторони, свідків, а також
думку неповнолітнього ОСОБА_3, вивчивши
матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 09
жовтня 2003 року перебувають у
зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується актовим записом № 10
від 09 жовтня 2003 року Виконавчого
комітету Балівської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області в свідоцтві
про одруження серії НОМЕР_1 (а.с.9). Від
шлюбу мають спільних дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9) та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

З жовтня 2013 року подружжя припинили
сімейно-шлюбні відносини, сім'я їх
розпалася.Сторони спільне
господарство не ведуть, спільного
сімейного бюджету не мають.

На підставі наведеного, суд вважає, що
вимоги позивача про розірвання шлюбу
обґрунтовані і підлягають задоволенню,
оскільки в судовому засіданні
встановлено, що сім'я сторін носить
формальний характер і подальше спільне
життя подружжя та збереження шлюбу
суперечить їх інтересам.

Відповідно до ст. 161 СК України, під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення, в тому числі
стан психічного здоров'я одного з
батьків, зловживання ним алкогольними
напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ст. 160, ч. 1 ст. 161 СК
України, якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом; місце проживання
дитини, яка не досягла десяти років,
визначається за згодою батьків.
Вирішуючи спори між батьками, які
проживають окремо про те, з ким із них і
хто саме з дітей залишається, суд,
виходячи з рівності прав та обов'язків
батька й матері щодо своїх дітей,
повинен ухвалити рішення, яке
відповідало б інтересам неповнолітніх.
При цьому суд ураховує, хто з батьків
виявляє більшу увагу до дітей і турботу
про них, їхній вік і прихильність до
кожного з батьків, особисті якості
батьків, можливість створення належних
умов для виховання, маючи на увазі, що
перевага в матеріально-побутовому
стані одного з батьків сама по собі не є
вирішальною умовою для передачі йому
дітей.

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі 6 проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

Сторони є батьками неповнолітніх
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується актовим записом № 10
від 25 серпня 2004 року Виконавчого
комітету Балівської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області в свідоцтві
про народження серії НОМЕР_2 (а.с.9) та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується актовим записом № 25
від 05 листопада 2008 року Виконавчого
комітету Балівської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області в свідоцтві
про народження серії НОМЕР_2 (а.с.10).

Сину сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час
розгляду справи виповнилося десять
років, він бажає проживати з матір'ю,
про що заявив в судовому засіданні.

Згідно висновку органу опіки та
піклування Дніпропетровської
райдержадміністрації в особі служби у
справах дітей від 27 грудня 2013 року
визнано доцільним проживання дітей з
батьком ОСОБА_1 (а.с.80-81). Однак, в
судовому засіданні встановлено, що
мати позитивно характеризується та
користується повагою в суспільстві,
має можливість забезпечити належні
умови виховання та проживання дітей ,
має самостійні доходи. На цей час діти
мешкають з матір'ю, забезпечені
належними умовами для проживання,
навчання, повсякденного відпочинку.
Також суд враховує як важливу
обставину стать дитини ОСОБА_4, її
довірливі відносини з мамою, враховує
потребу дівчинки саме в цьому віці (6
років - малолітній період) у підтримці
та увазі з боку матері. Також в
засіданні не здобуто будь-яких
належних доказів, які б дали суду
підстави для прийняття рішення щодо
розлучення дитини з матір'ю та
розлучення дітей один від одного. Суд
не бере до уваги твердження позивача
щодо можливості проживання дітей з
батьком, виходячи з того, що він більш
матеріально забезпечений та має власне
житло.

Таким чином, беручи до уваги
вищевикладене, жодних підстав щоб
забирати від матері сина та доньку суд
не вбачає і позивач їх в судовому
засіданні не навів,а тому позовні
вимоги ОСОБА_1 про визначення місця
проживання дітей з ним задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88 ЦПК України,
ст. ст. 105, 110, 112,160,161 СК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Шлюб, зареєстрований 9 жовтня 2003 року
виконкомом Балівської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, актовий
запис № 10, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які від
шлюбу мають неповнолітніх дітей -
ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 - вважати розірваним.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1
та ОСОБА_2 - не змінюються.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та
піклування Дніпропетровської
райдержадміністрації в особі служби у
справах дітей про визначення місця
проживання дітей - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя :
Озерянська Ж.М.