Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Парінової І.К.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
Чаплинської селищної ради
Чаплинського району Херсонської
області, ОСОБА_4 про визнання права
власності на земельну ділянку в
порядку спадкування, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення Чаплинського
районного суду Херсонської області від
01 липня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Херсонської області від 18 березня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
його рідний брат ОСОБА_6 Після
його смерті відкрилась спадщина на
земельну ділянку площею 6,3966 га, яка
розташована на території Чаплинської
селищної ради Чаплинського району
Херсонської області. ОСОБА_3 зазначає,
що мати спадкодавця відмовилась від
спадкового майна на його користь, інших
спадкоємців немає. Однак він не може
отримати правовстановлюючі документи
на спадщину, оскільки відсутній
оригінал державного акту на право
власності на земельну ділянку, який 16
лютого 2001 року виданий на ім'я
спадкодавця. Ураховуючи викладене,
ОСОБА_3 просив задовольнити його
позовні вимоги і визнати за ним право
власності в порядку спадкування за
законом на земельну ділянку площею 6,3966
га, яка розташована на території
Чаплинської селищної ради
Чаплинського району Херсонської
області.

Рішенням Чаплинського районного суду
Херсонської області від 01
липня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 18 березня 2014 року, позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано за
ОСОБА_3 право власності на земельну
ділянку площею 6, 3966 га, що розташована
на території Чаплинської селищної ради
Чаплинського району Херсонської
області, власником якої був ОСОБА_6,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Касаційна скарга заявника підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 і
визнаючи за ним право власності на
земельну ділянку в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_6, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки спадкоємець першої черги за
законом - мати спадкодавця ОСОБА_4, не
бажає приймати спадщину, відмовилася
від свого права, то право на
спадкування має спадкоємець другої
черги - рідний брат спадкодавця ОСОБА_3
Оскільки нотаріус відмовив ОСОБА_3 в
оформленні права на спадщину, то таке
право підлягає визнанню в судовому
порядку.

Відхиляючи апеляційну скаргу ОСОБА_5 і
залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд дійшов
висновку, що підстави для скасування
оскаржуваного судового рішення
відсутні, оскільки права ОСОБА_5
ухваленим судовим рішенням не
порушуються.

Проте з такими висновками судів першої
та апеляційної інстанцій погодитися не
можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Установлено, що ОСОБА_5 і ОСОБА_7
перебували у зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу від 03 жовтня 1980 року
(а.с. 32).

21 квітня 2004 року ОСОБА_6 склав заповіт,
згідно з умовами якого заповів ОСОБА_7
належну на підставі державного акту на
право приватної власності на землю від
16 лютого 2001 року земельну ділянку
площею 6,3966 га, яка розташована на
території Чаплинської селищної ради
Чаплинського району Херсонської
області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7

Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо
спадкоємець за заповітом або за
законом помер після відкриття спадщини
і не встиг її прийняти, право на
прийняття належної йому частки
спадщини, крім права на прийняття
обов'язкової частки у спадщині,
переходить до його спадкоємців
(спадкова трансмісія). Право на
прийняття спадщини у цьому випадку
здійснюється на загальних підставах
протягом строку, що залишився. Якщо
строк, що залишився, менший як три
місяці, він подовжується до трьох
місяців.

У першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки
(ст.1261 ЦК України).

Відхиляючи апеляційну скаргу ОСОБА_5 і
зазначаючи, що її права ухваленим
судовим рішенням не порушуються, суд
апеляційної інстанції не звернув
уваги, що в матеріалах справи відсутні
дані про скасування чи визнання
недійсним заповіту від 21 квітня 2004
року, у зв'язку з чим він є чинним, і
ОСОБА_5 як дружина померлого спадкоємця
за заповітом має право на прийняття
належної ОСОБА_7 частки спадщини
(спадкова трансмісія), вона входить до
кола спадкоємців, у зв'язку з чим наявні
підставі для залучення її до участі у
справі.

У силу положень статей 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК
України спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її. Спадкоємець, який
бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини. Для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини. Якщо спадкоємець протягом
строку, встановленого ст. 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. За позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на
зазначені норми матеріального права
уваги не звернув, не з'ясував чи
звертався ОСОБА_3 до нотаріуса із
заявою про прийняття спадщини, в який
строк це було зроблено, а в разі
пропуску встановленого строку не
роз'яснив позивачу його права на
звернення до суду з позовом про
встановлення додаткового строку для
прийняття спадщини, не з'ясував чи
заводилась нотаріусом спадкова справа
після смерті спадкодавця ОСОБА_6, не
встановив кола спадкоємців, також не
з'ясував чи потрібно було йому
звертатися до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини або ж на день
відкриття спадщини він проживав
постійно із спадкодавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України й ч. 1
ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Отже, особа має право звернутися до
суду за захистом своїх прав лише в разі
їх порушення.

Звертаючись до суду із позовом і
обґрунтовуючи свої вимоги
ОСОБА_3 зазначав, що він не може
отримати правовстановлюючі документи
на спадщину, оскільки відсутні
документи, які б підтверджували право
спадкодавця на спадщину, при цьому суд
першої інстанції не з'ясував внаслідок
чиїх неправомірних дій порушуються
права позивача, чи є відмова нотаріуса
у вчиненні нотаріальної дії, а також у
який спосіб права ОСОБА_3 на оформлення
права на спадщину підлягають захисту.

Крім того, суд першої інстанції
всупереч вимогам статей 10, 33, 130 ЦПК
України не вирішив питання про склад
осіб, які повинні бути залучені до
участі у справі, не роз'яснив права на
заміну та залучення відповідачів, а
також наслідки невчинення таких
процесуальних дій.

Отже, суд першої інстанції не встановив
характеру спірних правовідносин, не
визначився з правовою нормою, яка
підлягає застосуванню, не встановив
коло спадкоємців, не з'ясував всі
обставини справи, не дослідив всі
докази та не надав їм оцінки, що
призвело до ухвалення незаконного
судового рішення.

З'ясування цих обставин має суттєве
значення для правильного вирішення
спору.

Апеляційний суд на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права уваги не звернув
і помилково залишив рішення суду без
змін.

Оскільки судами допущені порушення
норм процесуального права, що
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, то
оскаржувані судові рішення на підставі
ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Чаплинського районного суду
Херсонської області від 01
липня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Херсонської області від 18
березня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька

В.М.
Колодійчук

І.К.
Парінова

І.М.
Фаловська