У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука
А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
на рішення Краснокутського районного
суду Харківської області від 25 лютого
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 27 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ
«Дельта Банк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 3 750 грн з яких: тіло кредиту - 600
грн, заборгованість за комісіями - 3 150
грн, а також судового збору у розмірі 229
грн 40 коп.

Позивач посилався на те, що сторони 13
травня 2008 року уклали кредитний
договір, згідно з умовами якого банк
відкрив відповідачу картковий рахунок
НОМЕР_1 у національній валюті - гривні,
видав платіжну картку і ПІН код до неї.
Згідно з п. 1.3 кредитного договору банк
відкрив держателю кредитну лінію на
загальну суму 30 тис. грн і встановив
ліміт в сумі 3 тис. грн. Банк самостійно
один раз на місяць мав право змінювати
розмір ліміту кредитної лінії в межах
кредитної лінії. Сторони домовилися, що
у даному випадку додаткові угоди не
укладаються.

Позивач зазначав, що станом на 25 грудня
2012 року відповідач не виконує умови
договору, у зв'язку з чим утворилась
заборгованість, яку просив стягнути на
корить банку.

Рішенням Краснокутського районного
суду Харківської області від 25
лютого 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 27 травня 2014 року, у
задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк»
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк»,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
правильно виходив з того, що згідно
наданих відповідачем квитанції про
повернення коштів отримана нею сума
повернута.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги,
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судами попередніх
інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
відхилити.

Рішення Краснокутського районного
суду Харківської області від 25
лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 27 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук
А.О. Маляренко А.В.