Ухвала

іменем україни

22 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Горелкіної Н.А.,

суддів:
Євграфової Є.П.,
Журавель В.І.,

Завгородньої
І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа - Виконавчий
комітет Ужгородської міської ради, про
виділ частки у спільній власності; за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, третя особа - Виконавчий
комітет Ужгородської міської ради, про
виділ частки у спільній частковій
власності; за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа -
Виконавчий комітет Ужгородської
міської ради, про виділ частки у
спільній частковій власності, поділ
частки у спільній власності, виділення
майна в натурі та визнання права
власності у спільній частковій
власності, за касаційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 24 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської
області від 14 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Виконавчий
комітет Ужгородської міської ради, про
виділ частки у спільній власності,
посилаючись на те, що нею та ОСОБА_4,
ОСОБА_5 не досягнуто згоди щодо порядку
використання спільним майном. Вона, як
співвласник будинку АДРЕСА_1,
протиправно обмежена в реалізації
свого права власності, оскільки ОСОБА_5
чинить перешкоди в користуванні
належною їй частиною в спільному майні.
Просила виділити в натурі частину
підвального приміщення площею 17,1 кв. м
та приміщення першого поверху площею
88,5 кв. м, визнавши за нею право
особистої власності на ці приміщення.

ОСОБА_4 заявила зустрічний позов до
ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа - Виконавчий
комітет Ужгородської міської ради, про
виділ частки у спільній частковій
власності, зазначаючи, що між
співвласниками вищевказаної будівлі
існує спір щодо користування належним
їй на праві спільної часткової
власності майном. Просила виділити їй
в натурі частину підвального
приміщення площею 17,1 кв. м та
приміщення першого поверху площею 88,5
кв. м, визнавши за нею право особистої
власності на ці приміщення.

ОСОБА_5 звернулася до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа - Виконавчий комітет
Ужгородської міської ради, про виділ
частки у спільній частковій власності,
поділ частки у спільній власності,
виділення майна в натурі та визнання
права власності у спільній частковій
власності, мотивуючи тим, що відповідно
до договору купівлі-продажу нерухомого
майна разом з відповідачами набула
право спільної часткової власності на
спірний житловий будинок з надвірними
спорудами. З метою розміщення у
вказаній будівлі навчального центру
«Лік» за домовленістю сторін вона
вчинила всі необхідні дії з
організації та фінансування
переведення житлової будівлі у
нежитлову та її реконструкції з
добудовою третього поверху. Просила
виділи у натурі приміщення першого та
другого поверхів спірного об'єкта
нерухомості.

Після проведення у справі судової
будівельно-технічної експертизи з
питання можливості виділу часток та до
початку судового розгляду сторонами
були змінені позовні вимоги.

Зокрема, ОСОБА_5 просила поділити
частки на спірне майно загальною
площею 341 кв. м, виділивши в натурі та
визначивши її право власності на 339/341
частини у спільній частковій
власності, ОСОБА_4 - на 1/341 частини,
ОСОБА_3 - на 1/341 частини у спільній
частковій власності.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у спільній заяві про
зміну предмета первісного та
зустрічного позовів (а. с. 137-138) просили
виділити у спільну часткову власність
в рівних частках - по Ѕ наступні
приміщення: 16 - кабінет,
сходи першого поверху, коридор та 4
кабінети, вбиральню та підсобку
другого поверху, сходи, два приміщення,
котельню третього поверху, сходи.

Наведені вимоги прийняті судом до
розгляду.

Після проведення у справі
будівельно-технічної експертизи з
питання визначення ринкової вартості
майна ОСОБА_4 та ОСОБА_3, як позивачі (а.
с. 19, т. 2) просили (заява від 17 лютого 2014
року) згідно із запропонованим
експертом варіантом поділу будинку
виділити в натурі ОСОБА_5 1/3 частини
будівлі, а саме: сходи (6,4 кв. м), чотири
приміщення (1,6 кв. м, 6,2 кв. м, 11 кв. м та 17,1
кв. м) цокольного поверху будівлі,
приймальню (20 кв. м), кабінет (18,5 кв. м),
вбиральню (2,7 кв. м), кабінет (12,9 кв. м),
коридор (10,2 кв. м) першого поверху, що
разом становить 106,6 кв. м. Виділити в
натурі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 2/3 частини
будинку АДРЕСА_1, а саме: кабінет (13,9 кв.
м), сходи (10,3 кв. м) першого поверху,
коридор (12,2 кв. м), чотири кабінети (15,2
кв. м, 18 кв. м, 21,3 кв. м, 9,1 кв. м), вбиральню
(2 кв. м), підсобку (3,7 кв. м) другого
поверху, сходи (10,1 кв. м), два приміщення
(75,9 кв. м, 8,5 кв. м), котельню (4,8 кв. м)
сходи (9,7 кв. м) третього поверху, що
разом становить 214,7 кв. м, та визнати за
ними право спільної часткової
власності на вказані приміщення в
рівних частках - по Ѕ кожній.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 24
лютого 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 14 травня 2014
року, позови ОСОБА_3 та ОСОБА_4
задоволено.

Виділено в натурі ОСОБА_5 1/3 частини
будинку АДРЕСА_1, а саме: сходи (6,4 кв. м),
чотири приміщення (1,6 кв. м, 6,2 кв. м, 11 кв.
м та 17,1 кв. м) цокольного поверху
будівлі, приймальню (20 кв. м), кабінет (18,5
кв. м), вбиральню (2,7 кв. м), кабінет (12,9 кв.
м), коридор (10,2 кв. м) першого поверху, що
разом становить 106,6 кв. м.

Виділено в натурі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 2/3
частини будинку АДРЕСА_1, а саме:
кабінет (13,9 кв. м), сходи (10,3 кв. м)
першого поверху, коридор (12,2 кв. м),
чотири кабінети (15,2 кв. м, 18 кв. м, 21,3 кв.
м, 9,1 кв. м), вбиральню (2 кв. м), підсобку
(3,7 кв. м) другого поверху, сходи (10,1 кв.
м), два приміщення (75,9 кв. м, 8,5 кв. м),
котельню (4,8 кв. м), сходи (9,7 кв. м)
третього поверху, що разом становить
214,7 кв. м, та визнано за ними право
спільної часткової власності на
вказані приміщення в рівних частках -
по Ѕ кожній.

Приміщення цокольного поверху (20,5 кв. м)
залишено в спільному користуванні
співвласників.

Проведення будівельних робіт з
реалізації поділу майна, а саме:
влаштування сходової клітини з
цокольного на перший поверх,
закладання дверних та віконних отворів
покладено солідарно на ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5
просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, справу передати
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Судом установлено, що згідно зі
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно від 27 лютого 2009 року
навчальний центр після реконструкції з
надбудовою власної будівлі,
розташований по АДРЕСА_1, належить
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на праві
спільної часткової власності по 1/3
частини кожній. Згідно з
інвентаризаційною справою № 5784кп «БТІ
м. Ужгород» спільне майно
співвласників вказаного будинку
складається з підвальних приміщень
загальною площею 62, 8 кв. м, першого
поверху площею 88, 5 кв. м, другого
поверху площею 91, 6 кв. м та третього
поверху площею 98,9 кв. м. Загальна площа -
341, 8 кв. м.

Суд, задовольняючи позови ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 і відмовляючи у задоволенні
позову ОСОБА_5, виходив із положень ст.
ст. 370, 372 ЦК України щодо поділу майна,
що є у спільній сумісній власності,
рівності часток співвласників у праві
спільної сумісної власності на майно
та висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 72
про можливість поділу будинку.

Апеляційний суд, залишаючи рішення
суду першої інстанції без змін,
зазначав, що суд першої інстанції
помилково посилався при вирішенні
спору на ст. 372 ЦК України, яка регулює
право спільної сумісної власності,
оскільки дані правовідносини
регулюються ст. 356 ЦК України.

Відповідно до ст. 356 ЦК України
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю. Суб'єктами права спільної
часткової власності можуть бути
фізичні особи, юридичні особи, держава,
територіальні громади.

Разом із тим кожен співвласник має
право вимагати від інших передання
йому у володіння та користування
конкретної частини спільного майна, що
відповідає його частці у праві
власності (ч. 3 ст. 358 ЦК України).

Оскільки норму законодавства, якою
врегульовано встановлені
правовідносини, як це передбачено п. 4 ч.
1 ст. 214 ЦПК України, має визначити суд,
переглядаючи рішення суду першої
інстанції та зазначаючи про помилку у
застосуванні норми матеріального
права, апеляційний суд зазначив, що
наведене порушення не є суттєвою
обставиною, яка тягнула б за собою як
наслідок скасування рішення.

Що стосується поданої спільної заяви
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про зміну предмета
первісного та зустрічного позовів,
апеляційний суд зазначив, що об'єднання
позовних вимог двома
співвідповідачами (за позовом ОСОБА_5.)
не можна вважати порушенням
процесуальних норм, оскільки вимоги
співвідповідачі є однорідними, а норми
процесуального закону не містять
заборони на вчинення таких дій.

Висновки апеляційного суду є законними
і обґрунтованими, підстав для
скасування ухвалених у справі рішень
не вбачається.

Прийняття до розгляду судом першої
інстанції спільних вимог ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 не є порушенням норм
процесуального права, яке унеможливило
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення спору, та підставою
відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України для
скасування ухвалених судових рішень та
направлення справи на новий розгляд.

Фактичні обставин, що мають значення
для правильного вирішення спору,
судами встановлені повно, норми
матеріального права з урахуванням
виправлення помилки суду першої
інстанції апеляційним судом
застосовані правильно.

Інші доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують.

Відповідно до ст. 337 суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу,
якщо визнає, що рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 24
лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Закарпатської області від 14
травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді: Є.П.
Євграфова

В.І.
Журавель

І.М.
Завгородня

Ю.Г.
Іваненко