Справа № 209/3577/14-ц
Провадження № 2/209/1407/14
05 листопада 2014 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області
головуючого судді Ковальової А.Б.
при секретарі Золотих Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою .-
Відповідач в судове засідання не з'явився, до судового розгляду справи заперечення проти позову від нього не надійшло.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, до судового розгляду справи надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, крім цього, в заяві зазначив, що свій позов по суті та за обставинами справи підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, і у випадку неявки відповідача, згодний на розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів, йому роз'яснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача.
Суд вважає за можливе розгляду справу за відсутності позивача згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України, відповідно до якої, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ст. 74, 76 ЦПК України смс - повідомленнями та повістками про виклик до суду, про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Судом досліджені письмові докази у справі:
- постанова Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 грудня 2013 року ( а.с. 6-7), якою підтверджується факт притягнення відповідача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за порушення п. 10.9 ПДР України та визнання його винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за участю його автомобіля та автомобіля позивача;
- копія паспорту позивача ( а.с. 8-11), якою підтверджується його особа громадянина України;
- протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 12), яким підтверджується фат складення протоколу щодо ОСОБА_2 в зв'язку з порушенням ним 07 грудня 2013 року ПДР України та скоєння ДТП;
- довідка ВДАІ м. Дніпродзержинська ( а.с. 13), якою підтверджується факт отримання автомобілем позивача механічних ушкоджень внаслідок ДТП, що сталося 07 грудня 2013 року;
- квитанції ( а.с. 14), якими підтверджується вартість витрат позивача щодо визначення вартості завданої йому матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля та повідомлення відповідача про проведення оцінки на загальну суму 890 грн.;
Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
Тому суд вважає, що вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, повністю встановлена Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Оскільки відповідач визнаний винним у скоєнні ДТП та пошкодження автомобіля позивача, сума завданої останньому матеріальної шкоди підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.
Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.
Відповідно до ст. 1187 ЦПК України джерелом підвищеної безпеки є діяльність, яка пов'язана з використанням, зберіганням або утримання транспортних засобів, яка створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної безпеки в силу права власності, повного господарського володіння, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Таким чином, суд вважає, що за шкоду, завдану ОСОБА_1, який є власником автомобіля ВАЗ 211011, державний знак НОМЕР_3, відповідач ОСОБА_2 повинний нести відповідальність, як особа, яка на відповідній правовій основі володіє автомобілем "Фіат", державний знак НОМЕР_4, так його вина у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою суду, яка не спростована прокурором, та підтверджена доказами, які досліджені судом у цьому судовому засіданні.
Тобто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 належить стягнути завдану матеріальну шкоду в розмірі 2772 грн.
Суд також вважає, що позивачу завдано і моральної шкоди, так як внаслідок ДТП позивач зазнав нервового стресу, пережив душевні страждання, не мав можливості деякий час використовувати автомобіль за призначенням, вимушений був витрачати свій час на ремонт автомобіля, визначення вартості завданої шкоди, пошуки відповідача, який зник з міста ДТП. Тому, на підставі того, що відповідач визнаний винним у скоєні ДТП, тобто визнаний винним у завданні матеріальної шкоди, він повинний відшкодувати і моральну шкоду, так як згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена особі відшкодовується особою при наявності її вини.
Визначення моральної шкоди визначається у ст. 23 ЦК України й у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування морального (немайнового) шкоди", Так, під моральною шкодою варто розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю осіб.
Оскільки відшкодування моральної шкоди є компенсацією за втрати немайнового характеру, він підлягає відшкодуванню одноразово.
При визначенні розміру й форми відшкодування моральної шкоди суд ураховує такі фактори, як глибину психологічного дискомфорту, значні порушення душевної рівноваги, тривалість страждань, які отримав позивач, позбавлення можливості користуватися певний час автомобілем, стрес, який він отримав внаслідок пошкодження автомобіля, а також ураховує вимоги розумності ості й справедливості. Тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути моральну шкоду в сумі 1000 грн.
Також належить зарахувати до суми, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача і витрати в сумі 890 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження, які були сплачені позивачем в зв'язку з встановленням суми матеріальної шкоди.
Суд також вважає, що належить стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 365,40 грн., так як відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с. 1, 2 - квитанції про сплату судових витрат).
Керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 59, 60, 61, 88, 209, 212 - 215, 218, 224- 226 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 2772 гривні, моральну шкоду в сумі 1000 гривень, витрати, пов'язані з проведенням незалежної оцінка вартості відновлювального ремонту автомобіля в сумі 890 гривень та сплачений судовий збір в сумі 365,40 гривень.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: А.Б. Ковальова