Справа № 627/1099/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року
смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд
Харківської області в складі:

головуючого судді - Л.В. Вовк

з участю секретаря - О.С. Полешко,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - О.П.
Рашевського,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.
Краснокутськ цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Краснокутської
селищної ради Харківської області,
публічного акціонерного товариства
«Укргазвидобування» про визнання
права власності за набувальною
давністю, -

в с т а н о в и в :

В липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Краснокутської
селищної ради про визнання права
власності за набувальною давністю.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1
зазначив, що в 1998 році йому як
працівнику Краснокутського
нафтогазпромислу (далі -
Краснокутський НГП) надано для
проживання житловий будинок по
АДРЕСА_1. Будинок на даний час не
приватизовано та Краснокутський НГП
перейменовано в Краснокутський цех з
видобутку нафти, газу і конденсату,
який знаходиться в складі філії ГПУ
«Полтавагазвидобування» ПАТ
«Укргазвидобування». Позивач більше
десяти років відкрито, добросовісно
користується вказаним житлом, сплачує
комунальні послуги, однак своєчасно
приватизувати його не зміг та іншим
шляхом не може захистити своє
порушене право. Прохав визнати за ним
право приватної власності на вказаний
будинок за набувальною давністю.

Ухвалою суду від 3 жовтня 2014 року по
справі залучено співвідповідача -
публічне акціонерне товариство
«Укргазвидобування» (далі - ПАТ
«Укргазвидобування»).

Позивач у судовому засіданні позов
підтримав, прохав його задовольнити.

Представник відповідача
Краснокутської селищної ради у
судовому засіданні позов визнав, не
заперечував щодо його задоволення.

Представник співвідповідача ПАТ
«Укргазвидобування» до суду не
з'явився, подав заяву слухати справу у
його відсутність, позов не визнав,
прохав відмовити в позові.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
прийшов до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_1 працює в філії Газопромислового
управління «Полтавагазвидобування» з
04.12.1992 року по теперішній час на посаді
водія автотранспортних засобів
автоколони №6 Автотранспортного цеху.

Краснокутський нафтогазпромисел у
відповідності до наказу НАК «Нафтогаз
України» від 09.11.1998 року за № 68/234 «Про
реорганізацію АТ «Укргазпром»
переданий до ДК «Укргазвидобування»
НАК «Нафтогаз України» в складі філії
ГПУ «Харківгазвидобування».

Згідно наказу ГПУ
«Харківгазвидобування» від 31 травня 2010
року за № 134 «Про зміну назв
структурних підрозділів»
Краснокутський нафтогазовий промисел
перейменовано в Краснокутський цех з
видобутку нафти, газу і конденсату, а за
наказом ДК «Украгазвидобування» НАК
«Нафтогаз України» від 07.10.2010 року «Про
передачу Краснокутського ЦНГК»
вказаний промисел виведено зі складу
ГПУ «Харківгазвидобування» та
включено до ГПУ
«Полтавагазвидобування».

Відповідно до наказу Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
від 18 липня 2012 року за № 529 «Про
реорганізацію ДК «Укргазвидобування»
НАК «Нафтогаз України» діяльність
компанії припинено і перетворено на
ПАТ «Укргазвидобування».

За витягом з Положення про філію ГПУ
«Полтавагазвидобування» ПАТ
«Укргазвидобування», в її складі
знаходиться Краснокутський цех з
видобутку нафти, газу та конденсату.

Як вбачається з довідки РКП
«Краснокутське БТІ» від 19 серпня 2014
року, спірний житловий будинок по
АДРЕСА_1 Краснокутського району
Харківської області зареєстрований на
праві приватної власності за
Краснокутським НГП, на підставі
договору купівлі-продажу від 25 квітня
1996 року. Дата реєстрації 30 квітня 1996
року.

Позивач постійно проживає та
зареєстрований у вказаному житловому
будинку з жовтня 1998 року. Сплачує
комунальні послуги, про що свідчать
квитанції про оплату. До 2004 року
позивач сплачував квартирну плату
Краснокутському НГП за проживання в
будинку. Позивачу було достовірно
відомо, що він вселяється в житловий
будинок, який належав Краснокутському
ГНП.

Допитані по справі свідки ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 пояснили, що вони також
працювали в Краснокутському НГП та на
зборах профспілкового комітету було
прийнято рішення про купівлю будинків
для надання для проживання працівникам
НГП, в тому числі і ОСОБА_1. Позивачу
ОСОБА_1 дійсно був придбаний житловий
будинок та він в ньому проживає більше
10 років.

Звертаючись до суду позивач вказував
на те, що більше десяти років відкрито
користується та проживає у спірному
будинку, а тому просив визнати за ним
право власності на це нерухоме майно за
набувальною давністю.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 7 лютого 2014 року,
можливість пред'явлення до суду позову
про визнання права власності за
набувальною давністю випливає з
положень статтей 15, 16 ЦК України, а
також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з
якими захист цивільних прав
здійснюється судом шляхом визнання
права.

Відповідачем за позовом про визнання
права власності за набувальною
давністю є попередній власник майна
або його правонаступник. У разі якщо
попередній власник нерухомого майна не
був і не міг бути відомим давнісному
володільцю, то відповідачем є орган,
уповноважений управляти майном
відповідної територіальної громади.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності за
набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових
прав» особа, яка добросовісно

заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із
набуттям права власності за
набувальною давністю, потрібно
враховувати, зокрема, таке: - володіння
є добросовісним, якщо особа при
заволодінні чужим майном не знала і не
могла знати про відсутність у неї
підстав для набуття права власності; -
володіння визнається відкритим, якщо
особа не приховувала факт знаходження
майна в її володінні. Вжиття звичайних
заходів щодо забезпечення охорони
майна не свідчить про приховування
цього майна; - володіння визнається
безперервним, якщо воно не
переривалось протягом всього строку
набувальної давності. У разі втрати не
із своєї волі майна його давнісним
володільцем та повернення цього майна
протягом одного року або пред'явлення
протягом цього строку позову про його
витребування набувальна давність не
переривається (частина третя статті 344
ЦК). Не переривається набувальна
давність, якщо особа, яка заявляє про
давність володіння, є сингулярним чи
універсальним правонаступником,
оскільки в цьому разі вона може
приєднати до часу свого володіння
увесь час, протягом якого цим майном
володіла особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є (частина
друга статті 344 ЦК).

Задоволення судом вимог про визнання
за володільцем права власності на
нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК
України можливе лише за наявності
необхідних умов: добросовісності
заволодіння, відкритості,
безперервності, безтитульності
володіння.

За набувальною давністю може бути
отримано право власності на нерухоме
майно, яке не має власника, власник
якого невідомий або відмовився від
права власності на належне йому
нерухоме майно та майно, що придбане
добросовісним набувачем і у
витребуванні його власнику було
відмовлено.

Добросовісність як одна із загальних
засад цивільного судочинства означає
фактичну чесність суб'єктів у їх
поведінці, прагнення сумлінно
захистити цивільні права та
забезпечити виконання цивільних
обов'язків. При вирішенні спорів про
набувальну давність суд має врахувати
добросовісність саме на момент
передачі позивачу майна (речі), тобто на
початковий момент, який буде
включатися в повний строк давності
володіння, визначений законом. Позивач,
як незаконний володілець, протягом
всього часу володіння майном повинен
бути впевнений, що на це майно не
претендують інші особи, і він отримав
це майно з підстав, достатніх для того,
щоб мати право власності на нього.

Характерною ознакою для визнання права
власності на нерухомість за давністю
володіння згідно до ст. 344 ЦК України є
добросовісність, тобто володілець не
знав і не міг знати про те, що він
володіє чужою річчю.

Оцінюючи встановлені у справі
обставини, на які сторони посилались,
як на підставу своїх вимог та
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні, відповідно до
ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60 ЦПК України, суд
знаходить доведеним, що позивачу з
моменту вселення в спірний будинок
було відомо, що цей будинок має
власника і йому він на праві власності
не належить, що унеможливлює набуття
такого будинку у власність за давністю
володіння відповідно до правил,
встановлених статтею 344 ЦК України.

Крім того, співвідповідач по справі
представник ПАТ «Укргазвидобування»,
як власник будинку, не проти проживання
ОСОБА_1 у спірному будинку, але
категорично заперечує щодо визнання
права приватної власності за
позивачем, оскільки є законний власник
на спірний об'єкт нерухомого майна.

За таких підстав суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись ст. 344 ЦК України, ст.ст. 10, 11,
209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до Краснокутської селищної ради
Харківської області, ПАТ
«Укргазвидобування» про визнання
права власності за набувальною
давністю - в і д м о в и т и.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через
Краснокутський районний суд
Харківської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: Л. В. Вовк