У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Готри Т.Ю., Джуги С.Д.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Мукачівської міської ради та Мукачівського міського комунального підприємства «Ремонтно-будівельне управління» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Мукачівської міської ради та Мукачівського міського комунального підприємства «Ремонтно-будівельне управління» (далі по тексту - ММКП «РБУ») про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Позовну вимогу обґрунтовував тим, що він з 05.09.2003 року працював на посаді директора КП «Міська служба пасажирських перевезень».

Згідно розпорядження Мукачівського міського голови від 11.09.2012 року за №43 його було звільнено з посади за згодою сторін, на підставі ч.1 ст. 36 КЗпП України.

Так як після звільнення з ним не було проведено повного розрахунку, зокрема за період з червня по вересень 2012 року, він звернувся з листом до Мукачівської міськради щодо проведення розрахунку. На даний лист його було повідомлено, що питання порушене у його заяві, не відноситься до компетенції Мукачівської міської ради.

Вважає, що такими діями відповідач порушує його трудові права щодо оплати праці, а тому просив суд стягнути з Мукачівської міської ради на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 5126,26 грн.

В процесі розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути з Мукачівської міської ради 7323,22 грн. заборгованості по заробітній платі.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02 жовтня 2014 року в задоволенні даного позову відмовлено

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з Мукачівської міської ради заборгованості по заробітній платі в сумі 7323,22 грн. В обґрунтування скарги посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до контракту укладеного з виконавчим комітетом Мукачівської міської ради 01.03.2011 року, ОСОБА_3 був призначений на посаду керівника (директора) КП «Міська служба пасажирських перевезень». Термін дії даного контракту визначено до 01.03.2012 року (а.с.26-33).

23.12.2011 року Мукачівською міською радою прийнято рішення №437 «Про реорганізацію комунальних підприємств» відповідно до якого вирішено реорганізувати КП «Міська служба пасажирських перевезень» шляхом приєднання до ММКП «РБУ», яке визнано правонаступником всіх майнових та немайнових прав та обов'язків КП «Міська служба пасажирських перевезень» відповідно до передавального акту. Створено комісію з припинення діяльності КП «Міська служба пасажирських перевезень», до складу якої ввійшов також і позивач ОСОБА_3, як керівник КП «Міська служба пасажирських перевезень» (а.с.59).

31.05.2012 року даною комісією складено передавальний акт, що підписаний всіма членами комісії в тому числі й позивачем. Додатком №2 до даного передавального акту визначено кредиторську заборгованість реорганізовуваного підприємства, в тому числі перед позивачем сумі 7615,14 грн. (а.с.61-63).

Розпорядженням Мукачівського міського голови від 11.09.2012 року звільнено ОСОБА_3 з посади директора КП «Міська служба пасажирських перевезень» на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України (а.с.49).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими, позивачем не надано доказів виконання ним обов'язків директора підприємства в період з 31.05.2012 року по 11.09.2012 року. Крім того суд вважав, що Мукачівська міська рада є неналежним відповідачем.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що Мукачівська міська рада не є належним відповідачем по даній справі виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно ч.4 ст.24 КЗпП України трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи.

Згідно ч.4 ст. 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується.

Як стверджено матеріалами справи після закінчення строкового трудового договору 01.03.2012 р. ОСОБА_3 був допущений до роботи продовжував обіймати займану посаду і по період з 01.03. по 31.05.2012 року йому нараховувалась заробітна плата яка була внесена в Передавальний акт як заборгованість по заробітній платі. В подальшому ОСОБА_3 11.09.2012 звільнено з посади директора КП «Міська служба пасажирських перевезень» на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України (а.с.49) оскільки в цей же день внесено відповідну запис в реєстр про ліквідацію підприємства КП «Міська служба пасажирських перевезень» .

З приводу Передавального акту від 31.05.2012 року на який посилався суд в своєму рішення в обґрунтування безпідставності позовних вимог, колегія суддів констатує, що даним актом, виходячи з дати його укладення, визначено кредиторську заборгованість підприємства перед позивачем за період по 31 травня 2012 року включно, і ця сума, як визнано самим позивачем йому була виплачена.

Разом з тим, по даній справі ОСОБА_3 ставить питання щодо стягнення заробітної плати за період з 01.06.2012 року по день звільнення, і цей період не охоплюється Передавальним актом, а відтак такий не може бути свідченням відсутності заборгованості перед ОСОБА_3 по заробітній платі.

За встановлених обставин, вирішуючи питання хто є належним відповідачем по даній справ,і колегія суддів виходить з наступного.

Статтями 21, 116, 117 КЗпП України передбачено, що обов'язок виплати заробітної плати працівнику лежить на власнику чи уповноваженому ним органу.

Як роз'яснено в п.27 Постанови Пленуму ВСУ від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір.

В даному випадку трудовий договір (контракт) було укладено ОСОБА_3 саме з виконкомом Мукачівської міської ради, який вказаний в ньому як уповноважений представник власника, - Мукачівської міської ради.

За змістом ст. 1, ч.2 ст.2, ст.5 ст.11, ст. 41 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. В районні в містах ради утворюють свої виконавчі органи та обирають голову ради, який одночасно є і головою її виконавчого комітету.

Тобто Мукачівська міська рада та виконком Мукачівської міської ради хоч і створюють єдину систему місцевого самоврядування, про те є різними юридичними особами із різною компетенцією та функціональною діяльністю, хоч як зазначено в Законі, їх і представляє одна особа - голова ради, який є одночасно і головою виконавчого комітету. Про що додатково свідчить і витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до яких Мукачівська міськрада має свій реєстровий запис та код ЕДРПОУ, а виконавчий комітет Мукачівської міської ради свій реєстровий запис та свій код ЕДРПОУ.

За таких обставин суд першої інстанції, з врахуванням того, що трудовий контракт з ОСОБА_3 був укладений саме з виконком Мукачівської міськради, прийшов вірного висновку, із таким погоджується колегія суддів, що Мукачівська міська рада в даному випадку не є належним позивачем по справі.

Відповідно до закріпленого в ст. 11 ЦПК України диспозитивності цивільного судочинства та за змістом ч.1 ст. 33 ЦПК України, що залучення судом до участі у справі особи як співвідповідача можливе лише як результат вирішення судом клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом. Встановивши, що позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд першої інстанції за відсутності відповідного клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем обґрунтовано ухвалив рішення про відмову у позові до неналежного відповідача - Мукачівської міської ради.

За змістом ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань

Керуючись ст.ст.21, 24, КЗпП України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 жовтня 2014 року яким у позові ОСОБА_3 до Мукачівської міської ради та Мукачівського міського комунального підприємства «Ремонтно-будівельне управління» про стягнення заборгованості по заробітній платі, відмовлено - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, після чого протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач: Судді: