"07" листопада 2014 р.
Рівненський міський суд у складі :
головуючого - судді Кучиної Н.Г.
при секретарі Цимбалюк А.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ЗАТ "Рівненський
ливарний завод" про стягнення
компенсації за невикористану
відпустку, середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільнення та
Позивач звернувся в суд із позовом до
ЗАТ "Рівненський ливарний завод" про
стягнення компенсації за
невикористану відпустку, середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільнення та моральної шкоди, в
обґрунтуванні позову посилається на
те, що вона перебувала у трудових
відносинах з ЗАТ «Рівненський ливарний
завод» до 25.03.2013 року, що
підтверджується копією трудової
25.03.2013 року її було звільнено за п. 1 ст. 40
КЗпП України. При звільненні,
підприємством в порушення норм чинного
законодавства України, не було
виплачено позивачу грошову
компенсацію за всі невикористані дні
коп. Крім того, просить суд стягнути із
відповідача середній заробіток за
період затримки розрахунку з 26.03.2013
Вважає, що діями ЗАТ «Рівненський
ливарний завод» було завдано їй
моральних страждань, а тому стягненню
підлягає і моральна шкода в розмірі
Позивач в судове засідання не з'явився,
про час і місце судового засідання
повідомлявся належним чином, подав
заяву про розгляд справи у її
відсутність, позовні вимоги підтримує
в поівному обсязі, просить позов
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання повідомлявся
належним чином, про що свідчать наявні
в справі судові повідомлення, причину
неявки, суду не повідомив. Зі згоди
позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224ЦПК
Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1
перебувала у трудових відносинах з ЗАТ
«Рівненський ливарний завод» до 25.03.2013
року, що підтверджується копією
трудової книжки (а.с. 5).
З оглягутого в судовому засіданні
листа від 21.08.2014р. вбачається, що 25.03.2013
року її було звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП
України. 21 серпня 2014 року позивач
звернулася на підприємство з проханням
видати їй довідку про заборговану
заробітну плату, а саме компенсацію за
невикористану відпустку. Згідно
розрахункового листка за березень
місяць 2013 року, компенсація за
грн. 02 коп, (а.с. 11).
Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду із захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.
Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 9 від 06.11.1992
року «Про практику розгляду судами
трудових спорів» в усіх випадках
звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП провадиться
з наданням гарантій, пільг і
компенсацій, передбачених главою ІІІ- А
Згідно вимог ч.1 ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
Відповідно до ст.47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в ст. 116
Непроведення з вини власника або
уповноваженого ним органу розрахунку з
працівником у зазначені строки є
підставою для звернення працівника до
суду з вимогою про стягнення
компенсації за невикористані дні
Згідно ст.83 КЗпП України та ст.24 ЗУ «Про
відпустки» передбачено, що у разі
звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі не використані ним дні щорічної
відпустки, а також додаткової
відпустки працівникам, які мають
З розрахункового листа від 01.2013р.
вбачається, що компенсація за всі не
використані дні щорічної відпустки
Отже судом встановлено, що при
звільненні, підприємством в порушення
норм чинного законодавства України не
було виплачено ОСОБА_1 грошову
компенсацію за всі не використані дні
Відповідно до позовних вимог позивач
також просить суд стягнути середній
заробіток за час затримки розрахунку
за період з 26 березня 2013 року по 30
Відповідно до роз'яснень, наведених у
п.20 постанови Пленуму Верховного Суду
України №13 від 24 грудня 1999 року «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці»,
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, коли ж він у цей день не був
на роботі, - наступного дня після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, суд на підставі ст.117
КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при
непроведенні його до розгляду справи -
по день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.
Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в стаття 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
Згідно з рішенням Конституційного суду
України від 22.02.2012 року №4-рп/2012
невиплата звільненому працівникові
всіх сум, що належать йому від
роботодавця, є триваючим
правопорушенням, а отже працівник може
визначити остаточний обсяг своїх вимог
лише на момент припинення такого
правопорушення, яким є день фактичного
Середній заробіток розраховується
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№100 «Про затвердження Порядку
обчислення середньої заробітної
плати». Відповідно до абз.3 п.2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженою вказаною постановою,
середньомісячна заробітна плата
визначається за загальними правилами
обчислення середнього заробітку,
виходячи з виплат за останні два
календарні місяці роботи, що передують
події, з якою пов'язана відповідна
Згідно розрахунку: 2008 грн. 46 коп.
(заробітна плата за лютий) та 1649 грн. 05
коп. (за січень), 30(17 робочих днів у січні
та 13 робочих днів у лютому) 121 грн. 92 коп.
Період затримки розрахунку складає з
26.03.2013р. по 30.09.2014р. Середній заробіток
за період затримки розрахунку при
За встановлених по справі обставин суд
визнає обґрунтованими та доведеними
позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення на
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні на підставі ст.117 КЗпП
України. При цьому суд враховує, що
відповідачем не оспорюється розмір
суми середнього заробітку,
розрахований позивачем.
За таких обставин суд приходить до
переконання, що позов в частині
стягнення з ЗАТ «Рівненський ливарний
завод» на користь позивача грошову
компенсацію за всі не використані дні
коп. та середній заробіток за період
затримки розрахунку з 26.03.2013 року по
В частині позовних вимог, щодо
стягнення моральної шкоди в сумі 1000
грн. слід відмовити, оскільки
відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України
моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Відповідно до п.п.3, 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди " від 31
березня 1995 року №4 моральна шкода може
полягати у порушенні права власності, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми при настанні інших негативних
наслідків, крім того у кожній справі
суду необхідно з'ясовувати характер
правовідносин сторін та чи допускає
відповідне законодавство
відшкодування моральної шкоди при
даному виді правовідносин.

Відшкодування моральної шкоди служить
виключно меті захисту немайнових прав,
які є абсолютними, невідчужуваними і не
можуть бути предметом зобов'язання,
таким чином, вимога позивача про
відшкодування моральної шкоди є
безпідставною.

В судовому засіданні позивачем
належними і допустимими доказами не
доведено, що їй було завдано моральної
шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України,
якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної частини
вимог. Оскільки позивач звільнена від
сплати судового збору на підставі п.1 ч.1
ст. 5 Закону України «Про судовий збір»,
з відповідача слід стягнути в прибуток
держави 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 11, 58, 60, 82, 88, 212-215, 225, 294, 296, 297 ЦПК
України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ЗАТ "Рівненський
ливарний завод" про стягнення
компенсації за невикористану
відпустку, середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільнення та
моральної шкоди - задоволити частково.

Стягнути із закритого акціонерного
товариства «Рівненський ливарний
завод» на користь ОСОБА_1 (НОМЕР_1)
грошову компенсацію за всі
невикористані дні щорічної відпустки
у розмірі 11 122 (одинадцять тисяч сто
двадцять дві) грн. 02 коп., середній
заробіток за період затримки
розрахунку з 26.03.2013 року по 30.09.2014 року у
розмірі 46207 (сорок шість тисяч двісті
сім) грн. 68 коп.

Стягнути із закритого акціонерного
товариства «Рівненський ливарний
завод» на користь держави 243,60 грн.
судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Суддя:
Кучина Н.Г.