Провадження № 2/161/176/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

22 січня 2014 року Луцький міськрайонний
суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

при секретарі - Селюкові Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості
за договором купівлі-продажу
сільськогосподарської продукції,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися в суд з позовом до
відповідача ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості за договором
купівлі-продажу сільськогосподарської
продукції, свої вимоги обґрунтовуючи
тим, що 21.10.2011 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_7 було укладено договір
купівлі-продажу сільськогосподарської
продукції (картоплі). Відповідно до
умов якого, відповідач придбав
картоплю в різній кількості в
позивачів та зобов'язував оплатити
придбану продукцію протягом двох
тижнів, але не пізніше 05.11.2011 року. Даний
факт стверджується розпискою ОСОБА_7
від 21.10.2011 року. Аналогічний договір був
укладений між ОСОБА_7 та позивачами
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 В
підтвердження, відповідачем було
складено 03.11.2011 року ще одну розписку, в
якій зобов'язувався сплатити кошти за
отриману продукцію до 15.11.2011 року.
Вказують на те, що відповідач у
визначений строк зобов'язання не
виконав, кошти не повернув. Загальна
сума боргу відповідача перед
позивачами становить 28 439,40 грн. А тому,
просили суд стягнути з відповідача в
їхню користь суму заборгованості за
доворами купівлі-продажу
сільськогосподарської продукції, а
також понесені витрати по сплаті
судового збору.

ОСОБА_3 як позивач та представник
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
подав суду заяву про розгляд справи у
його відсутності. Вимоги позову
підтримав з викладених у позовній
заяві підстав. Просив позов
задовольнити. Проти ухвалення заочного
рішення у справі не заперечував.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи, відповідно до вимог ст.ст. 74-76
ЦПК України. Заяви про розгляд справи
за його відсутності відповідач не
подав.

Суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає вимогам
ст.224 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197
ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі,
суд приходить до висновку, що позов
підставний та підлягає до задоволення.

Статтями 11, 509 ЦК України установлено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають в
тому числі і з договорів та інших
правочинів.

Згідно зі ст. 655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2011 року
між позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_1 та
відповідачем ОСОБА_7 укладено договір
купівлі-продажу сільськогосподарської
продукції (картоплі), що
підтверджується наявною в матеріалах
справи розпискою (а.с.7). З даної
розписки вбачається, що відповідач
прийняв від позивача ОСОБА_2 7178 кг
картоплі, від позивача ОСОБА_1 - 6994 кг та
зобов'язувався оплатити отриману
продукцію протягом двох тижнів, а саме:
позивачу ОСОБА_2 сплатити - 5570 грн.,
позивачу ОСОБА_1 - 5430 грн. (а.с.7).

Кошти позивачу ОСОБА_2 були сплачені
частково в сумі 1500 грн., дана обставина
позивачем не заперечується. Щодо
сплати грошей ОСОБА_1, то зобов'язання
залишилось не виконаним в повному
об'ємі.

03 листопада 2011 року між відповідачем
ОСОБА_7 та позивачами ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 було укладено
аналогічний договір купівлі - продажу
сільськогосподарської продукції. На
забезпечення виконання зобов'язання
відповідачем складено розписку (а.с. 8),
з якої вбачається, що він отримав від
позивачів:

ОСОБА_3 13000 кг моркви та зобов'язувався
за неї сплатити 10400 грн, картоплі 3045 кг
на суму 2290 грн. та сплатити 750 грн. за
фасовку;

ОСОБА_4 2130 кг продукції на суму 1700 грн.;

ОСОБА_51070 кг продукції на суму 860 грн.;

ОСОБА_6 1661 кг продукції на суму 1330 грн.

Кошти за отриману
сільськогосподарську продукцію
відповідач ОСОБА_7 зобов'язувався
повернути до 15 листопада 2011 року. Проте
своїх зобов'язань не виконав.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Оскільки
розписки від 21.10.2011 року та 03.11.2011 року
підписані особисто відповідачем
ОСОБА_7, суд приходить до висновку, що в
даному випадку є дотриманою письмова
форма договору.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 692 ЦК України передбачено, що
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Як вбачається з матеріалів справи, на
час звернення до суду відповідач не
виконав взяті на себе зобов'язання,
грошові кошти позивачам не сплатив. А
тому, вимога про стягнення суми боргу
підлягає до задоволення.

Згідно ч. 3 ст. 692 ЦК України, у разі
прострочення оплати товару продавець
має право вимагати оплати товару та
сплати процентів за користування
чужими грошовими коштами.

Відповідно до ч.2 ст. 536 ЦК України
розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що відповідачем
прострочено виконання грошового
зобов'язання то на ньому лежить
обов'язок сплатити 3% річних від
прострочених сум за два повних роки
прострочки і розмір їх становить щодо
кожного із позивачів:

ОСОБА_1 - 5430грн. (основний борг)*3%*2
(кількість років) = 325,80 грн. Загальна
заборгованість становить 5755,80 грн.

ОСОБА_2 - 4070грн.*3%*2 = 244,20 грн.
Загальна заборгованість становить 4314,20
грн.

ОСОБА_3 - 13440грн.* 3%*2=806,40 грн.
Загальна заборгованість становить
14246,00 грн.

ОСОБА_4 - 1700грн.*3%*2=102,00 грн.
Загальна заборгованість становить 1802
грн.

ОСОБА_5 - 860грн.*3%*2=51,60 грн. Загальна
заборгованість становить 911,60 грн.

ОСОБА_6 - 1330грн.*3%*2=79,80 грн. Загальна
заборгованість становить 1409,80 грн.

Таким чином, проаналізувавши зібрані і
досліджені в судовому засіданні докази
в їх сукупності, суд приходить до
висновку, що слід стягнути з
відповідача в користь позивачів суму
боргу за договорами купівлі-продажу
сільськогосподарської продукції.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати, тому вимоги позивача ОСОБА_3
про відшкодування відповідачем
судових витрат підлягає до
задоволення, оскільки підтверджується
відповідною квитанцією.

Керуючись ст.ст.10, 11, 58, 59, 60, 61, 88, 154, 209, 215,
224 ЦПК України, на підставі ст.ст. 207, 509,
511, 526, 533, 536, 625, 655, 692 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_1 5755
(двадцять дев'ять тисяч триста
вісімдесят сім) гривень 80 копійок боргу
за договором купівлі - продажу
сільськогосподарської продукції.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_2 4314
(чотири тисячі триста чотирнадцять)
гривень 20 копійок боргу за договором
купівлі - продажу
сільськогосподарської продукції.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_3 14246
(чотирнадцять тисяч двісті сорок шість)
гривень боргу за договором купівлі -
продажу сільськогосподарської
продукції.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_4 1802
(одну тисячу вісімсот дві) гривні боргу
за договором купівлі - продажу
сільськогосподарської продукції.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_5 911
(дев'ятсот одинадцять) гривень 60
копійок боргу за договором купівлі -
продажу сільськогосподарської
продукції.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_6 1409
(одну тисячу чотириста дев'ять) гривень
80 копійок боргу за договором купівлі -
продажу сільськогосподарської
продукції.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_3 284
(двісті вісімдесят чотири) гривні 40
копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
Луцьким міськрайонним судом за
письмовою заявою відповідача, яку може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
шляхом подання апеляційної скарги
через Луцький міськрайонний суд в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
І.Б.
Плахтій