Справа № 524/9492/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21.01.2014 року
м.Кременчук

Автозаводський районний суд м.
Кременчука Полтавської області в
складі:

головуючого судді - Андрієць Д.Д.

за участю секретаря - Маренич О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Кременчуці цивільну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Колекторське
агентство «Фактор» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Колекторське агентство
«Фактор» звернулося до
Автозаводського районного суду
м.Кременчука з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим,
що 12.04.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та
кредит» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 48/SF2-04-07, відповідно
до якого ОСОБА_1 було надано у кредит 8000
грн., зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 0,0001 %
та терміном користування до 12.04.2010 року.

З метою виконання зобов'язань за
вказаним договором, між ТОВ «Банк
«Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 було
укладено договір поруки № 48/SF2-Р від
12.04.2007 року, згідно умов якого остання
зобов'язалася відповідати перед
кредитором у повному обсязі за
своєчасне та повне виконання боржником
зобов'язань за кредитним договором №
48/SF2-04-07 від 12.04.2007 року.

Відповідно до умов Договору про
відступлення прав вимог № 1 від 25.12.2008
року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси
та кредит» та ТОВ «Колекторське
агентство «Фактор», первісний кредитор
передав, а новий кредитор набув право
вимагати від боржника реального та
належного виконання обов'язків за
кредитним договором № 48/SF2-04-07 від 12.04.2007
року.

ОСОБА_1 належним чином не виконав умови
кредитного договору, у зв'язку з чим
утворилась заборгованість у розмірі
19842,73 грн.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд стягнути солідарно
з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
№ 48/SF2-04-07 від 12.04.2007 року у розмірі 19842,73
грн.

Представник позивача ТОВ
«Колекторське агентство «Фактор» -
Вашеняк В.О. в судове засідання не
з'явився, направив суду клопотання про
розгляд справи без його участі. Позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просив задовольнити з підстав,
визначених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача, ОСОБА_2 -
ОСОБА_4 в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечувала,
вказуючи на те, що позивачем пропущено
строк позовної давності за даним
спором, оскільки строк дії кредитного
договору закінчився 12.04.2010 року.
Просила суд відмовити у задоволенні
позову.

Суд, вислухавши пояснення представника
відповідача, врахувавши письмові
заперечення відповідача ОСОБА_2,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані суду докази, приходить до
висновку про необхідність відмови в
задоволенні позовних вимог з наступних
підстав.

Судом достовірно встановлено, що 12.04.2007
року між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит»
в особі філії «Придніпровське
регіональне управління» ТОВ «Банк
«Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № 48/SF2-04-07,
відповідно до якого ОСОБА_1 було надано
у кредит 8000 грн., зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 0,0001
% та терміном користування до 12.04.2010
року.

Згідно п. 3.2 договору позичальник
зобов'язується щомісячно в термін з 1 по
10 число кожного місяця, здійснювати
погашення заборгованості за
кредитними ресурсами в розмірі 223 грн.
та нарахованими процентами, відповідно
до графіку зниження розміру
заборгованості (Додаток № 1, який є
невід'ємною частиною цього договору).
Останню сплату щомісячного платежу по
погашенню позичкової заборгованості
позичальник зобов'язується здійснити
не пізніше 12.04.2010 року.

З метою виконання зобов'язань за
вказаним договором, між ТОВ «Банк
«Фінанси та кредит» в особі філії
«Придніпровське регіональне
управління» ТОВ «Банк «Фінанси та
кредит» та ОСОБА_2 було укладено
договір поруки № 48/SF2-Р від 12.04.2007 року,
згідно умов якого ОСОБА_2 зобов'язалася
відповідати перед кредитором у повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
боржником зобов'язань за кредитним
договором № 48/SF2-04-07 від 12.04.2007 року.

Відповідно до умов Договору про
відступлення прав вимог № 1 від 25.12.2008
року, укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси
та кредит» та ТОВ «Колекторське
агентство «Фактор», первісний кредитор
передав, а новий кредитор набув право
вимагати від боржників реального та
належного виконання обов'язків за
кредитними договорами, зокрема за
кредитним договором № 48/SF2-04-07 від 12.04.2007
року, укладеним між «Банк «Фінанси та
кредит» та ОСОБА_1

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України
кредитодавець зобов'язується за
кредитним договором надати грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується
повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цьогоКодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Ст.549 ЦК України
передбачено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

У порушення умов договору, ОСОБА_1
свої зобов'язання належним чином не
виконав, в результаті чого утворилася
заборгованість, яка відповідно до
наданого позивачем розрахунку
становить 10703,54 грн., і складається: тіло
кредиту - 7108 грн.; відсотки та комісійні
доходи - 3535,54 грн. Також відповідно до п.
6.1 кредитного договору, позивач
нарахував пеню за пеню за несвоєчасне
повернення кредиту та відсотків в
розмірі 9399,20 грн.

За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі) у строк та в порядку,
що встановлені договором.

Ст.530 ЦК України визначено,
що, якщо у зобов'язанні встановлений
строк його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк.

Ст.ст.256, 257 ЦК України
визначено, що позовна давність це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України
передбачено, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила. За
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Оскільки кредитним
договором № 48/SF2-04-07 від 12.04.2007 року
встановлено кінцевий термін
повернення кредиту - 12.04.2010 року, то саме
з цієї дати почався перебіг строку
позовної давності. Позов про стягнення
заборгованості за цим договором подано
до суду ТОВ «Колекторське агентство
«Фактор» лише 15.10.2013 року, тобто поза
межами строку, встановленого ст.257 ЦК
України.

Згідно з положеннями ч.3, ч.4
ст.267 ЦК України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Представником відповідача -
ОСОБА_2 було заявлено клопотання про
застосування судом строку позовної
давності відповідно до вимог ст.267 ЦК
України.

Більш того, враховуючи
положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України
"Про захист прав споживачів", за якими у
спорах щодо споживчого кредитування,
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, позовна давність
за позовом про повернення споживчого
кредиту застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливає і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
наведені положення Закону України «Про
захист прав споживачів»
застосовуються й до додаткових вимог
банку.

Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
та у відповідності до положень п. 7 ч. 13
статті 11 Закону України "Про захист
прав споживачів» суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

У відповідності до
роз'яснень, викладених у п.11 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у
цивільній справі", установивши, що
строк для звернення з позовом
пропущено без поважної причини, суд
зазначає про відмову в позові з цих
підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зробленою до ухвалення рішення,
крім випадків, коли позов не доведено,
що є самостійною підставою для цього.

За таких обставин, проаналізувавши
норми чинного законодавства, оскільки
позивачем не надано жодного доказу на
підтвердження того, що ним пропущено з
поважних причин строк для звернення до
суду з позовом, суд приходить до
висновку про необхідність відмови ТОВ
«Колекторське агентство «Фактор» у
задоволенні позову у зв'язку з
пропуском ним строку позовної
давності.

Керуючись ст. ст. 10,11, 14, 57 - 60, 208, 209, 212 - 215,
218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Колекторське агентство «Фактор» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
через Автозаводський районний суд
міста Кременчука шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ: