Справа № 242/2812/14-ц
Провадження № 2/242/848/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 листопада 2014 року Селидівський
міський суд Донецької області у складі
головуючого судді Моцного О.С., при
секретарі Відоновій О.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Селидове цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа:
Виконком Селидівської міської ради,
про визнання права користування жилим
приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 27.08.2014 року звернулася
до суду з позовною заявою до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
користування жилим приміщенням, в якій
зазначила, що вона є наймачем квартири,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за
даною адресою, але тривалий час не
проживає за даною адресою, на
відповідача ОСОБА_3 в 2009 році був
відкритий особовий рахунок, натомість
останній взагалі ніколи не проживав у
спірній квартирі. В листопаді 2003 року з
дозволу наймача житлового приміщення
ОСОБА_2 позивач вселився у вищевказану
квартиру, як член сім'ї наймачів, з
метою в подальшому оформити право
власності за усною згодою
відповідачів. В свою чергу позивач
здала до державного фонду належну їй на
праві власності квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_2
Відповідач ОСОБА_2 невдовзі
відправився за кордон на
працевлаштування, не вселивши належним
чином позивача до квартири. Позивач
тривалий час проживає в даній квартирі,
здійснює догляд за нею, поточний ремонт
та сплачує комунальні послуги. При
постановці на облік у реєстрації
ОСОБА_1 відмовляють, посилаючись на те,
що згідно ст. 65 ЖК України при вселені у
жиле приміщення необхідна письмова
згода усіх членів та наймача. Просила
суд визнати за нею право на
користування житловим приміщенням,
квартирою, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про день та час розгляду справи
повідомлений належним чином, надав
суду заяву з клопотанням слухати
справи у його відсутність та
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі. Проти винесення заочного
рішення по справі не заперечував.

Відповідачі ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився. Про день слухання справи
повідомлений належним чином.

Відповідачі ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився. Згідно актового запису про
смерть № 371 від 29.11.2013 року
ОСОБА_3. помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Представник третьої особи Виконкому
Селидівської міської ради у судове
засідання не з'явився, надав суду
клопотання про слухання справи за його
відсутності та прийняти рішення на
розсуд суду.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у
випадку неявки до судового засідання
відповідача, належним чином
повідомленого та такого, що не
повідомив про причини неявки, суд може
прийняти заочне рішення на підставі
доказів, що маються в справі, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Суд вважає, можливим розглянути справу
з постановленням заочного рішення в
порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали справ,
вивчивши законодавство, що регулює
спірні правовідносини встановив
наступне.

Відповідно ордеру на службове
приміщення № 98, виданого на підставі
рішення виконкому Селидівської
міської ради № 407 від 23.10.1991 року,
наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 є
ОСОБА_2.

Згідно довідки Бюро технічної
інвентаризації № 670 від 15.11.2010 року, за
ОСОБА_1 житловий будинок чи
приватизована квартира в м. Селидове не
значиться.

Відповідно до договору № 28034403 про
користування електричною енергією,
ОСОБА_1 є споживачем електричних послуг
та здійснює оплату за їх споживання за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до договору від 11.05.2011 року
про надання послуг з технічного
обслуговування абонентського
пристрою, ОСОБА_1 є абонентом послуг та
здійснює оплату за їх споживання за
адресою: АДРЕСА_1.

Згідно акту на періодичну повірку
вентиляційних каналів в житлових
будинках від 25.11.2013 року, користувачем
квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача
обґрунтованим та такими, що підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Згідно вимогам ст. 64 ЖК України, члени
сім'ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору. До
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач і члени
його сім'ї.

Відповідно до ст. 65 ЖК України, наймач
вправі в установленому законом порядку
за письмовою згодою всіх членів сім'ї,
які проживають з ним, вселити в займане
ним жиле приміщення свою дружину,
дітей, батьків, а також інших осіб. На
вселення до батьків їх неповнолітніх
дітей зазначеної згоди не потрібно.
Особи, що вселилися в жиле приміщення
як члени сім'ї наймача, набувають
рівного з іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами, наймачем
та членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.04.1985 року
№ 2 (зі змінами, внесеними постановами
від 10 березня 1989 року № 2, від 25.12.1992 року
№ 13 та від 25.05.1998 року № 15),
вирішуючи спори про право користування
жилим приміщенням осіб, які вселилися
до наймача, суд повинен з'ясувати, чи
дотриманий встановлений порядок при їх
вселенні, зокрема: чи була письмова
згода на це всіх членів сім'ї наймача,
чи прописані вони в даному жилому
приміщенні, чи було це приміщення
постійним місцем їх проживання, чи вели
вони з наймачем спільне господарство,
тривалість часу їх проживання, чи не
обумовлювався угодою між цими особами,
наймачем і членами сім'ї, що проживають
з ним, певний порядок користування
жилим приміщенням. При цьому, як
роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.15 постанови від 1 листопада
1996 р. N 9 ( v0009700-96 ) «Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя», наявність чи відсутність
прописки сама по собі не може бути
підставою для визнання права
користування жилим приміщенням за
особою, яка там проживала чи вселилась
туди як член сім'ї наймача (власника)
приміщення, або ж для відмови їй у
цьому. Однак відсутність письмової
згоди членів сім'ї наймача на вселення
сама по собі не свідчить про те, що
особи, які вселилися, не набули права
користування жилим приміщенням, якщо
за обставинами справи безспірно
встановлено, що вони висловлювали таку
згоду.

Судом установлено, що у квартирі за
адресою: АДРЕСА_1 з 1991 року
зареєстрований ОСОБА_2 та інші члени
його сім'ї, які з 2009 року вибули з
квартири. ( а. с. 11).

Таким чином, зібрані у справі докази та
їх належна оцінка вказують на
наявність підстав для задоволення
позову ОСОБА_1 та визнання її членом
сім'ї ОСОБА_2, як наймача квартири за
адресою: АДРЕСА_1, оскільки за
обставинами справи безспірно
встановлено, що наймач квартири дав
згоду на реєстрацію позивача, не
заперечувала проти його вселення та
проживання в даному жилому приміщенні,
де ОСОБА_1 стала постійно проживати,
вела господарство, здійснювала витрати
по утриманню даної квартири.

Крім того, згідно ч. 1 статті 106 ЖК
України, повнолітній член сім'ї наймача
вправі за згодою наймача та інших
членів сім'ї, які проживають разом з
ним, вимагати визнання його наймачем за
раніше укладеним договором найму
жилого приміщення замість
попереднього наймача. Таке ж право у
разі смерті наймача або втрати ним
права на жиле приміщення належить
будь-якому членові сім'ї наймача.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК України, у
разі вибуття наймача та членів його
сім'ї на постійне проживання до іншого
населеного пункту або в інше жиле
приміщення в тому ж населеному пункті
договір найму жилого приміщення
вважається розірваним з дня вибуття.
Якщо з жилого приміщення вибуває не вся
сім'я, то договір найму жилого
приміщення не розривається, а член
сім'ї, який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

Отже, суд вважає, що оскільки наймач
жилого приміщення, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 вибув до іншого
постійного місця проживання, у члена
його сім'ї ОСОБА_1 є право вимагати
визнання її наймачем.

Судом встановлено, що згідно актового
запису про смерть № 371 від 29.11.2013 року,
виданого відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Селидівського міського управління
юстиції Донецької області відповідач
по справі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В зв'язку, з чим вирішуючи позовні
вимоги позивача до ОСОБА_3, суд вважає,
що в цій частині слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 84, 85 ЖК України, керуючись ст. ст.
10,11, 205, 209, 212, 214-215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права користування жилим
приміщенням - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на
користування житловим приміщенням
приміщення, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про визнання права користування жилим
приміщенням - відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Селидівський
міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. У разі якщо судове
рішення було постановлено без участі
особи, яка його оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя