АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М. В.

cуддів: Бреславського О.Г.,Владичана А.І.

секретаря: Давня Я.А.

за участю: представника ОСОБА_1, представника ОСОБА_2, представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 правонаступником якої є ОСОБА_5 до ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, за апеляційною скаргою ОСОБА_7, ОСОБА_8, які діють в інтересах своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_6 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05 листопада 2013 року,-

встановила:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з зазначеним позовом.

Посилалась на те, що їй на праві приватної власності належав житловий будинок, розташований по вул. Центральній, 192 у с. Костичани, Новоселицького району Чернівецької області.

З 2000 року, після смерті її чоловіка ОСОБА_9, вона проживала у вказаному будинковолодінні одна.

На початку 2012 року батьки неповнолітньої ОСОБА_6 ОСОБА_7та ОСОБА_8 звернулися до неї з пропозицією, щоб вона передала належний їй на праві власності житловий будинок, а в заміну вони будуть забезпечувати її необхідним доглядом, харчуванням, на що вона погодилася і 24 травня 2012 року уклала з останніми у приватного нотаріуса Новоселицького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_10 договір, тексту якого не читала.

Після укладення вказаного договору ОСОБА_8 та ОСОБА_7 сумлінно виконували свої обовязки, а з 2013 року припинили забезпечувати її

__________________________________________________________________

22ц-835/2014 р. Головуючий у 1 інстанції Дутка М.С.

Категорія 19/20 доповідач Савчук М.В.

харчування і доглядом.

Оскільки, вона є особою похилого віку та постійно потребує сторонньої допомоги змушена була звернутися до інших своїх родичів з проханням про догляд за нею. У звязку з чим почала збирати документи, необхідні для розірвання старого договору довічного утримання та укладення нового з іншими особами. У процесі чого їй стало відомо, що фактично між нею та неповнолітньою ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу будинку по вул. Центральній,192 у с. Костичани Новоселицького району, Чернівецької області, згоду на оформлення якого вона не давала та кошти не отримала.

На підставі викладеного, просила визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку №192 по вул. Центральній у с. Костичани Новоселицького району Чернівецької області, який укладений 24 травня 2012 року між нею та ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_10, Новоселицького районного нотаріального округу Чернівецької області. Вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05 листопада 2013 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими спорудами від 24 травня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6Д, посвідченого приватним нотаріусом Новоселицького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_10 зареєстровано у реєстрі за № 513. Вирішено питання щодо судових витрат.

У апеляційній скарзі ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які діють в інтересах своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_6 просять рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05 листопада 2013 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Вважають, що суд першої інстанції ухвалив рішення з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В процесі розгляду справи стало відомо , що позивачка ОСОБА_4 померла.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 09 липня 2014 року провадження по справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника померлої позивачки ОСОБА_4

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 15 жовтня 2014 року залучено до участі у справі правонаступника померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в якості позивача.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні договору купівлі-продажу ОСОБА_4 помилялась відносно природи та істотних умов договору, волевиявлення ОСОБА_4 не було направлено на здійснення відчуження майна.

Мотивовано такі висновки суду першої інстанції відсутністю у ОСОБА_4 іншого житла, потребою у сторонньому догляді на час укладення оспорюваного правочину. Такій догляд у вигляді забезпеченням харчуванням, обробляння земельної ділянки, придбанням необхідних речей надавали законні представники неповнолітньої ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до укладання договору і після укладання до 2013 року, після вони припинили свої зобовязання. На виконання договору купівлі-продажу ОСОБА_4 кошти не отримала від покупця.

Такі висновки суду першої інстанції стверджуються матеріалами справи.

Встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за згадою своїх законних представників батька ОСОБА_11 та матері ОСОБА_7 укладено договір купівлі- продажу житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Центральній, 192 у с. Костичани, Новоселицького району Чернівецької області, посвідчений приватним нотаріусом приватного нотаріуса Новоселицького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_10 24 травня 2012 року.

Статтею 229 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов»язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Під помилкою слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною істотних умов угоди, що вплинуло на її волевиявлення.

Отже, правочин, який вчинено під впливом помилки, є недійсним оскільки волевиявлення особи не відповідає її справжньому наміру.

ОСОБА_4 звертаючись до суду з позовом, посилалась на те, що вважала, що укладає договір довічного утримання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 народилась 02 квітня 1941 року і померла 08.03.2014 року.

Так, похилий вік ОСОБА_4 та стан здоров»я свідчать про потребу останньої у сторонньому догляді та неправильному сприйняттю стороною істотних умов угоди.

Доводи апелянта стосовно недоведеності, що така помилка дійсно мала місце, спростовуються матеріалами справи.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Представник відповідачки мати ОСОБА_7 під час судового розгляду зазначила, що ОСОБА_4 запропонувала залишити їм господарство за умови, що вони батьки неповнолітньої будуть здійснювати за нею догляд. Такий догляд вони надавали до укладення договору і після укладення.Також підтвердила,що при укладенні оспорюваного договору кошти на виконання договору купівлі-продажу ОСОБА_4 не передавала.

Таким чином представником неповнолітньої відповідачки визнано, що обставинами, які спонукали ОСОБА_4 укласти оспорюваний правочин, було похилий вік та стан здоров»я позивачки.

Встановлено, що після укладення оспорюваного правочину ОСОБА_4 продовжувала проживати до дня смерті за вказаною адресою. Земельна ділянка за вказаною адресою приватизована ОСОБА_4 та належить їй на праві власності.

З матеріалів справи вбачається, що однією з підстав звернення до суду з позовом є виникнення конфлікту між сторонами, а саме з підстав,що батьки неповнолітньої припинили догляд ОСОБА_4

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України у п.19 постанови від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсними» помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_4 ознайомилась із змістом договору купівлі-продажу будинку і без заперечень підписала. Так, в судовому засіданні встановлено з пояснень сторін, що ОСОБА_4 була хворою особою похилого віку і потребувала стороннього догляду і такій догляд їй надавали батьки неповнолітньої відповідачки.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_4 укладаючи оспорюваний договір купівлі-продажу помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, зокрема, щодо юридичної природи правочину, прав та обов'язків сторін за цим договором, оскільки вважав такий правочини договором довічного утримання і кошти за договором купівлі-продажу не отримала від покупця.

Незважаючи на те, що суд першої інстанції невірно зазначив, що оспорюваний договір купівлі-продажу є удаваним правочином,колегія суддів вважає, що вказане не може бути підставою для скасування справедливого і по суті правильного рішення суду лише з одних формальних міркувань, оскільки встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст.235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Таким чином, за удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою оформляють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. Таких обставин судом першої інстанції не встановлено.

Згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Предметом позову ОСОБА_4, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої остання просила ухвалити судове рішення, є визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Обставинами, якими ОСОБА_4 обґрунтувала такі вимоги, зазначила волевиявлення на виникнення правовідносин з договору довічного утримання, необізнаність, помилка про природу оспорюваного правочину на час вчинення,безгрошовість договору купівлі-продажу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно з'ясував обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу для своїх вимог і заперечень, правильно застосував закон, що регулює спірні правовідносини, та дійшов правильного висновку про відмову у позові. Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апелянта про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які діють в інтересах своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_6 Дмитрівнивідхилити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді: