УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2,
подану адвокатом ОСОБА_3, на рішення
Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 04 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 13 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма імені
Суворова», третя особа - ОСОБА_4, про
оскарження правомірності дій та
зобов'язання роботодавця щодо допуску
працівника до попереднього місця
роботи і стягнення середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

Рішенням Новоселицького районного
суду Чернівецької області від
04 жовтня 2013 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 13 листопада
2013 року апеляційні скарги ОСОБА_2
та його представника ОСОБА_3
відхилено, рішення Новоселицького
районного суду Чернівецької області
від 04 жовтня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і ухвалити нове
рішення про задоволення позовних вимог
у повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог, правильно встановили
характер правовідносин сторін у справі
та застосували до цих правовідносин
норми матеріального права, які їх
регулюють, вирішили спір з урахуванням
меж заявлених позовних вимог, виходячи
з конкретних обставин справи, на
підставі наданих сторонами доказів та
з дотриманням норм процесуального
права.

Суд касаційної інстанції перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами при розгляді
справи були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2, подану
адвокатом ОСОБА_3, на рішення
Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 04 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 13
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма імені
Суворова», третя особа - ОСОБА_4, про
оскарження правомірності дій та
зобов'язання роботодавця щодо допуску
працівника до попереднього місця
роботи і стягнення середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу,
відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і
кримінальних справ
Л.М. Мазур