Номер провадження 2/754/5318/14
РІШЕННЯ

Іменем України

23.12.2014 року Деснянський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Зотько Т.А.

при секретарі Малинці
А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення
додаткового строку, достатнього для
подання заяви про прийняття спадщини
за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визначення
додаткового строку, достатнього для
подання заяви про прийняття спадщини
за заповітом, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх з відповідачкою
батько - ОСОБА_4, якому на праві
власності належала однокімнатна
квартира АДРЕСА_1 та яку згідно
складеного 05.12.2003 року заповіту, батько
залишив саме їй. Позивач зазначила, що у
зв'язку неприязними відносинами, що
склались між нею та відповідачкою, вона
з червня 2012 року була позбавлена
можливості навідувати хворого батька,
спілкувалась тільки з матір'ю за
телефоном, яка про смерть батька
повідомила її тільки 5 серпня 2014 року.
Після звернення до приватного
нотаріуса ОСОБА_5 з заявою про
прийняття спадщини за заповітом, вона
дізналась, що з заявою звернулась також
і відповідач. При цьому, 12.08.2014 року
приватним нотаріусом ОСОБА_5 їй було
відмовлено у вчиненні нотаріальної дії
з підстав пропуску строку подання
заяви про прийняття спадщини за
заповітом, а тому позивач вважає, що
строк для прийняття спадщини нею
пропущений з поважних причин і
вимушена звертатись до суду з вказаною
заявою.

Позивач та її представники -
ОСОБА_6, ОСОБА_7 у судовому засіданні
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі, просили суд про їх
задоволення, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві.

Відповідач та її представники - ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 позовні вимоги не
визнали у повному обсязі, заперечували
проти задоволення їх судом,
посилаючись на те, що ОСОБА_1 не бажала
доглядати хворого батька після
нещасного випадку, що стався в червні
2012 року, вона його не навідувала,
незважаючи на те, що мала у власності
квартиру у тому ж будинку, де проживав і
померлий, лише періодично за телефоном
спілкувалась з матір'ю. Відповідач та
її представники зазначили, що причини
поважності пропуску строку на
прийняття спадщини, зазначені
позивачем не є поважними, оскільки
твердження про чинення їй перешкод у
спілкуванні з батьком та здійснення на
її адресу погроз є надуманими фактами
самою позивачем, а причиною пропуску
строку на прийняття спадщини позивачем
є невиконання з її боку вимог ст.ст.202-203
СК України, суть яких полягає в
утриманні та догляді дітьми своїх
батьків, що не може бути визнано
поважною.

Заслухавши пояснення сторін по справі
та їх представників, дослідивши
письмові докази, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1, ч.2 ст.15 ЦК
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
Цивільно процесуального кодексу
України, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_4 (а.с.6). який є батьком
позивача - ОСОБА_1 та відповідача -
ОСОБА_2 (а.с.8, 60 - копії свідоцтв про
народження).

Відповідно до ст.1261 ЦК України,
спадкоємцями першої черги після
смерті ОСОБА_4 були: його доньки:
позивач - ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2.

Згідно з вимогами ст.1235 ЦК України,
спадкоємицею за заповітом після
смерті ОСОБА_4 була позивач - ОСОБА_1.

Як вбачається з копії спадкової справи
ОСОБА_2 подала заяву про прийняття
спадщини, яка залишилась після смерті
ОСОБА_4, одночасно зазначивши, що
спадкоємицею за законом крім неї є
позивач ОСОБА_1, точне місце проживання
якої їй не відоме.

Судом встановлено, що померлому
ОСОБА_4 на праві власності належала
однокімнатна квартира АДРЕСА_1 (а.с.69).

Згідно вимог ч.3 ст.1272 ЦК України за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні данні,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці данні
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як
свідків, показань свідків, письмових
доказів, речових доказів, зокрема
звуко-і відеозаписів, висновків
експертів.

Згідно з вимогами ст.58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Відповідно до пояснень позивача та її
представників у зв'язку неприязними
відносинами, що склались між нею та
відповідачкою, вона з червня 2012 року
була позбавлена можливості навідувати
хворого батька, спілкувалась тільки з
матір'ю за телефоном, яка про смерть
батька повідомила її тільки 5 серпня 2014
року, зазначені обставини підтверджені
в ході розгляду справи судом, наданими
копіями звернень до Деснянського РУ ГУ
МВС України в м.Києві від 04.08.2013 року,
05.09.2013 року, копіями листів-повідомлень
про проведення перевірок, копіями
матеріалів з кримінального
провадження №0011485 від 09.08.2013 року,
а також поясненнями, наданими в
судовому засіданні відповідачем, яка
зазначила суду, що позивач не була
позбавлена можливості навідувати
батька в той час, як вона та її чоловік
були на роботі, а також що про смерть
батька вона позивача не повідомляла,
оскільки не вважає себе зобов'язаною
повідомляти, позивач сама мала про це
дізнатись, якби навідувала померлого.
При цьому відповідач зазначила, що на
похоронах батька були присутніми вона
з матір'ю, її чоловік та його родичі, ані
родичів померлого батька, ані будь-яких
інших своїх родичів, вони не
сповіщували.

Крім того, суд приймає до уваги також
заяву відповідача ОСОБА_2, що міститься
в матеріалах спадкової справи, в якій
особисто відповідачем зазначено, що
спадкоємицею за законом крім неї є
позивач ОСОБА_1, точне місце проживання
якої їй не відоме, що також призвело до
позбавлення позивача можливості бути
своєчасно сповіщеною про смерть батька
та відкриття спадщини з боку нотаріуса.

При цьому, суд не приймає, як підставу
для відмови позивачу у задоволенні її
заяви твердження відповідача та її
представників - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
про те, що причиною пропуску строку на
прийняття спадщини позивачем є
невиконання з її боку вимог ст.ст.202-203
СК України, суть яких полягає в
утриманні та догляді дітьми своїх
батьків, т.я. зазначені обставини не
містять інформації щодо предмета
доказування та не є підставами для
відмови у задоволенні заяви позивача.

Доказів, що підтверджували б
обізнаність ОСОБА_1 про дату смерті
батька - спадкодавця ОСОБА_4, суду не
надано.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що неповідомленння та
відповідно необізнаність ОСОБА_1 про
смерть батька, не свідчить про юридичну
необізнаність позивача щодо строку та
порядку прийняття спадщини чи про
необізнаність про наявність
спадкового майна, і не може бути
розцінена судом як неповажна причина
пропуску строку для прийняття
спадщини, а лишень підтверджує
наявність неприязних відносить між
сторонами по справі, що, як наслідок
призвело до пропущення позивачем
строку для прийняття спадщини.

Суд визнає зазначені обставини, як
поважні причини пропуску позивачем
строку для подання заяви про прийняття
спадщини за заповітом та визначає їй
додатковий строк для подання вказаної
заяви.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.10, 15, 57, 58, 60, 212 - 215 ЦПК
України, ст.ст.1235, 1261, 1272 ч.3 ЦК України,
суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску
строку для прийняття спадщини ОСОБА_1
після смерті її батька - ОСОБА_4 та
визначити їй додатковий строк для
подання заяви про прийняття спадщини
терміном в один місяць після вступу в
законну силу судового рішення.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
Деснянський районний суд м.Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подачі
апеляційної скарги.

Суддя Деснянського

районного суду м. Києва
Т.А.Зотько