УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 124/757/14-ц

30.01.2014 року
м. Сімферополь

Суддя Центрального районного суду м.
Сімферополя Гулевич Ю.Г розглянувши
матеріал за позовною заявою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Залізничного районного суду
м. Сімферополя АРК про визнання дій
неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулись з позовом до Залізничного
районного суду м. Сімферополя АРК про
визнання дій неправомірними.

Вимоги мотивовані тим, що14.06.2011
року постановою прокуратури
Залізничного району м. Сімферополя
було порушено кримінальну справу за ч.1
ст. 165 КК України за фактом несплати
ОСОБА_1 аліментів за рішенням
Нижнегірського районногосуду АРК від
29.10.2008 року.

На адресу відповідача 22.02.2012 року
позивачем на вказану постанову про
порушення кримінальної справи подано
скаргу, однак, відповідач, в порушення
ст. 236-7 КПК України (в редакції 1960 р.)
постановою від 29.02.2012 року відмовив у
відкритті провадження.

На адресу відповідача 2.04.2012 року
позивачем подано скаргу на постанову
прокуратури Залізничного району м.
Сімферополя про порушення
кримінальної справи, однак, відповідач,
в порушення ст. 236-7 КПК України (в
редакції 1960 р.) постановою від 05.04.2012
року відмовив у відкритті провадження.

На адресу відповідача поступила
скарга від 3.08.2012 року на вказану
постанову прокуратури Залізничного
району м. Сімферополя про порушення
кримінальної справи, відповідач
постановою від 7.08.2012 року відкрив
провадження по справі.

Однак, далі відповідач всупереч
процесуальному закону замість
об,єднання скарг постановою від 14.08.2012
року виділив скаргу на постанову
старшого слідчого Василенко від 9.08.2012
року в окреме провадження.

Постановою відповідача від
14.09.2012 року частково задоволена скарга
від 3.08.2012 року, однак, після набрання
чинності постановою від 14.09.2012 року
вона не була звенута до виконання,
після звернення до відповідача
постанову суду до виконання було
направлено тільки 5.08.2013 року.

Також вказує на те, що
відповідач не реагував на захист
судом права спільної часткової
власності позивачів- автомобіля ОКА та
всупереч нормам ЦПК України відкрив
провадження ухвалою від 21.112012 року.

За період з 24.10.2012 року по 21.11.2012
року у позивачів безпідставно, під
виглядом стягнення аліментів було
відчужено спільне майно -автомобілі
ОКА та КАЛИНА.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно з п.2 ст.16 ЦК України,
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення;7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 12 червня 2009 р. № 6 "Про
деякі питання, що виникають у судовій
практиці при прийнятті до провадження
адміністративних судів та розгляді
ними адміністративних позовів до судів
і суддів" судам роз'яснено, що у
розумінні положень частини першої
статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті
17, частини третьої статті 50 Кодексу
адміністративного судочинства України
суди та судді при розгляді ними
цивільних, господарських,
кримінальних, адміністративних справ
та справ про адміністративні
правопорушення не є суб'єктами владних
повноважень, які здійснюють владні
управлінські функції, і не можуть бути
відповідачами у справах про оскарження
їх рішень, дій чи бездіяльності,
вчинених у зв'язку з розглядом судових
справ.

Отже, зазначеними положеннями
Конституції України визначено, що
рішення суду і відповідно до цього дії
або бездіяльність судів у питаннях
здійснення правосуддя, пов'язаних з
підготовкою, розглядом справ у судових
інстанціях тощо, можуть оскаржуватись
у порядку, передбаченому
процесуальними законами, а не шляхом
оскарження їх дій (чи відшкодування
моральної шкоди одночасно з
оскарженням таких дій) до іншого суду,
оскільки це порушуватиме принцип
незалежності судів і заборону
втручання у вирішення справи належним
судом.

У зв'язку із викладеним розгляд
судом позовних вимог, незалежно від їх
викладення та змісту, предметом яких є,
по суті, оскарження процесуальних дій
судді (суду), пов'язаних із розглядом
справи (від стадії відкриття
провадження у справі до розгляду по
суті, перегляду судових рішень у
передбачених процесуальним законом
порядках і їх виконання), нормами ЦПК
України чи іншими законами України не
передбачено.

Таким чином, у відкритті
провадження у такій справі слід
відмовити на підставі пункту 1 частини
другої статті 122 ЦПК України.

Відповідно до п.1) ч.2 ст.122 ЦПК
України, суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Керуючись ст.122 ч.2.п.1 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті
провадження за позовною заявою
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Залізничного
районного суду м. Сімферополя АРК про
визнання дій неправомірними.

Апеляційна скарга може бути
подана протягом 5 днів з дня
проголошення.

Суддя:
Ю. Г. Гулевич