Ухвала

іменем україни

16 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука
В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 Аліш-огли,
треті особи: Кирилівська селищна рада
Якимівського району Запорізької
області, ОСОБА_7, приватний нотаріус
ОСОБА_8, про розірвання інвестиційних
договорів, стягнення коштів, визнання
недійсними інвестиційних договорів, за
зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6
Аліш-огли до ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя
особа - приватний нотаріус ОСОБА_8, про
розірвання інвестиційних договорів та
стягнення суми боргу і моральної шкоди,
за касаційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Якимівського районного суду
Запорізької області від 22 квітня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 25 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду із
вищевказаним позовом, в якому
посилалася на те, що спірні
інвестиційні договори підлягають
розірванню в судовому порядку,
оскільки відповідач допускає
порушення їхніх умов, що робить
неможливим їх виконання у строк.

Крім цього, 7 лютого 2013 року позивач
доповнила свої позовні вимоги та
просила визнати оспорювані
інвестиційні угоди недійсними з тих
підстав, що вони укладені з порушенням
вимог законодавства, зокрема Закону
України «Про інвестиційну діяльність»,
умови договорів не відповідають
вимогам нормативних актів у сфері
будівництва.

У травні 2011 року ОСОБА_9, яка діє в
інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6 Аліш-огли
звернулися із зустрічним позовом, в
якому посилалися на те, що оспорювані
договори необхідно визнати недійсними
з тих підстав, що вони вчинені під
впливом обману, відшкодувати моральну
шкоду, стягнути завдані збитки.

Крім цього, у жовтні 2011 року та в січні
2012 року доповнили позовні вимоги про
те, що спірні угоди необхідно розірвати
в судовому порядку.

Рішенням Якимівського районного суду
Запорізької області від 23
квітня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 25 червня 2014 року первісний
позов задоволено частково, а саме:
визнано недійсним з моменту укладення
інвестиційний договір від 18 березня 2010
року, укладений між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, визнано недійсним з моменту
укладення договір від 01
червня 2010 року про внесення змін № 1 до
інвестиційного договору від 18 березня
2010 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
визнано недійсним з моменту укладення
інвестиційний договір від 21 липня 2010
року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а
в решті вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
ухвалити нове рішення про задоволення
позову, мотивуючи свої доводи
порушенням судами норм матеріального
та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи у
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги
за первісним позовом суди виходили із
того, що оспорювані інвестиційні
договори, укладені між ОСОБА_4
та ОСОБА_5 вчинені з порушенням вимог
закону, а саме частин 1, 3 ст. 215 ЦК
України та ч. 1 ст. 203 ЦК України та
Закону України «Про інвестиційну
діяльність».

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову суди дійшли до висновку про
безпідставність та необґрунтованість
заявлених позовних вимог в частині
визнання недійсними оспорюваних
договорів з підстав того, що вони
укладені під впливом обману, жодних
доказів в силу статей 57-66 ЦПК України
відповідач ані суду першої, ані суду
апеляційної інстанції не надав.

Такі висновки судів є правильними та
такими, що узгоджуються з вимогами
закону та встановленими судами
обставинами.

Доводи касаційної скарги не впливають
на законність та обґрунтованість
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій.

Згідно зі статтею 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами обох інстанцій при розгляді
справи дотримано вимоги закону, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне касаційну скаргу відхилити,
а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Якимівського районного суду
Запорізької області від 22 квітня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 25 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська