АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1382/14
Головуючий в 1 інстанції - Колесніченко
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Кочкової Н.О.,

суддів -
Максюти Ж.І., Слоквенка Г.П.,

при секретарі -
Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 20
листопада 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого посилалась на те,
що з відповідачем перебувала у
зареєстрованому шлюбі з 05 червня 1982
року по 03 червня 2013 року, ними було
придбане майно: автомобіль ВАЗ 21150,
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2004 року
випуску та автомобіль FIAT 131 А,
реєстраційний номер НОМЕР_2, 1979 року
випуску, зареєстровані на ім'я
відповідача, які після розірвання
шлюбу відповідач залишив у себе.
Уточнивши позовні вимоги, просила суд
розділити вказане спільне майно
подружжя, виділивши вказані автомобіля
ОСОБА_2, стягнувши на свою користь
грошову компенсацію в сумі 17097,09 грн. та
припинивши право спільної сумісної
власності на ці автомобілі (а.с. 2-4, 111-112).

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 20
листопада 2013 року позов ОСОБА_1
задоволено. Поділено спільне сумісне
майно подружжя - автомобіль марки ВАЗ
21150, 2004 року випуску, державний номерний
знак НОМЕР_1, автомобіль марки Fiat 131 А, 1979
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_2; виділено ОСОБА_2 та визнано за
ним право особистої приватної
власності на обидва автомобілі;
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошову компенсацію вартості 1/2
частини автомобілів у загальній сумі
17097,09 грн. припинено право спільної
сумісної власності на вказані
автомобілі; стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий
збір в розмірі 229,40 грн. та витрати на
проведення автотоварознавчого
дослідження в сумі 850,00 грн. (а.с.115-117).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить змінити рішення суду, та
відмовити позивачці в частині
стягнення з нього компенсації за ?
частину автомобіля марки Fiat 131 А, 1979
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_2, та стягнути грошову
компенсацію за ? частину автомобіля
марки ВАЗ 21150, 2004 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1 в
розмірі 12 547, 10 грн. (а.с.122-124).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає
за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без
змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 05 червня 1982 року сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі, який розірваний
рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 03 червня
2013 року. За час перебування у шлюбі
сторони придбали автомобілі: ВАЗ 21150, 2004
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, та автомобіль Fiat 131 А, 1979 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_2.

Згідно з висновком автотоварознавчої
експертизи від 03 жовтня 2013 року ринкова
вартість автомобіля ВАЗ 21150, 2004 року
випуску, д/н НОМЕР_1, складає 25094,17 грн.,
автомобіля FIAT131 А, 1979 року випуску, д/н
НОМЕР_2, складає 9100,00 грн (а.с. 78-81).

Задовольняючі позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
майно, набуте подружжям під час шлюбу, є
їх спільним сумісним майном, а частки
рівними, відтак воно підлягає поділу
між ними. Однак враховуючи те, що
автомобілі як неподільні речі не
можуть бути реально поділені між
сторонами відповідно до їх часток,
фактично автомобілями користується
відповідач, тому суд правильно визнав
право власності на автомобілі за
ОСОБА_2 і стягнув на користь бувшої
дружини половину їх вартості у розмірі
17 097, 09 грн. припинивши право спільної
сумісної власності на вказані
автомобілі.

Вказаний висновок відповідає вимогам
закону та обставинам справи. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності. А згідно з
ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Згідно із п.22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями
69-72 СК та статтею 372 ЦК України. Згідно
із ст.. 183 ЦК України подільною є річ, яку
можна поділити без втрати її цільового
призначення; неподільною є річ, яку не
можна поділити без втрати її цільового
призначення.

За таких обставин висновок суду про
виділення спірних автомобілів
відповідачу та стягнення з нього
компенсації ? частині їх вартості на
користь позивачки, є правильним, а
посилання в апеляційній скарзі на те,
що автомобіль FIAT131 А, 1979 року випуску,
д/н НОМЕР_2 відчужений у період шлюбу, а
виручені кошти витрачені в інтересах
сім'ї, не приймаються до уваги,
оскільки вказані обставини не визнані
позивачкою, належних та допустимих
доказів на їх підтвердження - не надано,
а довіреність від 04 лютого 2012 року, якою
ОСОБА_2 уповноважує інших осіб
управляти і розпоряджатись
автомобілем FIAT131 А, - не свідчить про
відчуження автомобіля у встановленому
законом порядку. Наявність автомобілів
на час припинення шлюбних стосунків
підтверджується довідками ДАІ (а.с.13), а
розписка про передачу коштів - не
являється договором купівлі-продажу
автомобіля FIAT131 А.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не
спростовують правильність висновків
суду 1 інстанції, який у досить повному
обсязі з'ясував права та обов'язки
сторін, обставини справи, доводи сторін
перевірив і дав їм належну оцінку,
порушень норм матеріального чи
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
чи зміни рішення - не встановлено,
підстав для виходу за межі апеляційної
скарги - не вбачається, тому
апеляційний суд приходить до висновку,
що рішення суду відповідає вимогам ст.
213, 214 ЦПК України, і його слід залишити
без змін.

Керуючись ст.. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 20
листопада 2013 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: