У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Ситнік О.М., розглянувши
касаційну скаргу

ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду
Одеської області від 05 грудня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, у
якому зазначала, що 10 серпня 2008 року між
нею та ОСОБА_4 був укладений договір
позики, згідно з яким вона передала
останньому 30 тис. доларів США, що
еквівалентно 119 895 грн. строком на три
роки. Позика надавалася для придбання
машиномісця у паркінгу по АДРЕСА_1 у
м. Одесі та згідно з договором у разі
невиконання зобов'язань з повернення
позики, позичальник мав передати
машиномісце позикодавцю.

10 серпня 2011 року ОСОБА_4 частково
повернув суму боргу у розмірі 15 тис.
доларів США, строк погашення позики
було продовжено до 01 березня 2012 року.

Оскільки у період укладення договору
позики ОСОБА_4 перебував у шлюбі з
ОСОБА_2, просила стягнути з
відповідачів заборгованість у розмірі
по 59 947 грн. 50 коп. з кожного

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 23 квітня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_6 заборгованість за
договором позики у розмірі 59 947 грн.
50 коп. У задоволенні позовних вимог до
ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 05 грудня 2013 року
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 23 квітня 2013 року у
частині відмови у позові до ОСОБА_2
скасовано, позов у цій частині
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2. на
користь ОСОБА_6 заборгованість за
договором позики у розмірі 59 947 грн.
50 коп. Вирішено питання про розподіл
судових витрат. У іншій частині рішення
суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно,
всебічно досліджено і оцінено
обставини у справі, надані сторонами
докази, правильно визначено юридичну
природу спірних правовідносин та
закон, який їх регулює.

Апеляційний суд обґрунтовано
задовольнив позов повністю відповідно
до вимог ч. 4 ст. 65 СК України, ст. ст. 541,
1049 ЦК України, оскільки рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
від 28 серпня 2012 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 15 травня 2013 року,
машиномісце АДРЕСА_1 у м. Одесі визнано
спільною частковою власністю ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 та визнано за кожним з них право
власності на Ѕ частину машиномісця, що
підтверджує те, що отримані від
позивачки грошові кошти були витрачені
ОСОБА_4 у інтересах сім'ї.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків суду не
впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік