Дата документу 20.01.2014
Провадження № 2/334/768/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року
Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого-судді - Лисенко
Л.І.,

при секретарі - Піка
А.А.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжя цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Запорізької міської ради про усунення
перешкод у користуванні, володінні та
розпорядженні житлом, шляхом зняття
арешту,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з
позовом про зняття арешту з будинку
АДРЕСА_1, який належить їй на підставі
свідоцтва від 19.09.1992 року про право
власності та свідоцтва про право
спадкування від 19.09.1992 року, виданого
Другою Запорізькою державною
нотаріальною конторою, вказавши в
заяві, що 9.08.1965 року вона разом з
чоловіком ОСОБА_2 за договором
купівлі-продажу придбала будинок
АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 Договір було
посвідчено Другою Запорізькою
державною нотаріальною конторою. З 1965
року вони проживають у вищевказаному
будинку.

На теперішній час вона має намір
розпорядитися своєю власністю, але
згідно витягу із Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна від 15.10.2013 року на
будинок накладена заборона від 13.10.1962
року на підставі повідомлення заводу
залізобетонних конструкцій на майно
ОСОБА_3.

Позивачка просить усунути
перешкоди у користуванні власністю та
розпорядженням житловим будинком за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом зняття
заборони на відчуження, накладеної
12.10.1962 року на підставі повідомлення
заводу залізобетонних конструкцій від
11.10.1962 року на майно ОСОБА_3.

Представник Запорізької міської
ради в судове засідання не з'явився,
просить розглянути справу за їх
відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні
встановлено, що 9.08.1965 року позивачка
ОСОБА_1 разом з чоловіком ОСОБА_2 за
договором купівлі-продажу придбала
будинок АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 Договір було
посвідчено Другою Запорізькою
державною нотаріальною конторою. З 1965
року вони проживали у вищевказаному
будинку. Після смерті чоловіка ОСОБА_2
вона переоформила документи, отримала
свідоцтва від 19.09.1992 року про право
власності на 1/2 частину будинку, як
переживши дружина та свідоцтва про
право на спадкування на 1/2частину від
19.09.1992 року, виданого Другою
Запорізькою державною нотаріальною
конторою (а.с.6,7).

Згідно витягу із Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна від 15.10.2013 року на будинок
накладена заборона від 13.10.1962 року на
підставі повідомлення заводу
залізобетонних конструкцій на майно
ОСОБА_3.

На теперішній час жоден із
існуючих у м. Запоріжжі заводів
залізобетонних конструкцій або
виробів не має відомостей про заборону
на відчуження жилого будинку по
АДРЕСА_1 про що письмово повідомив
позивача (а.с.11,13-15).

Згідно до ст..391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Згідно до вимог ст.60 Закону
України «Про виконавче провадження»
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про звільнення майна з-під
арешту.

Судом встановлено, що арешт
накладено на майно ОСОБА_3, будинок на
протязі більш ніж 50 років належить
ОСОБА_1, тому, суд вважає вимоги
позивачки законними, обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Керуючись ст.10,60, 209-210,212 ЦПК
України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Зняти арешт з
будинку АДРЕСА_1, який належить на праві
власності ОСОБА_1, накладений на
підставі повідомлення заводу
залізобетонних конструкцій від 11.10.1962
року, як помилково накладений.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
протягом 10 днів.

Суддя:
Лисенко Л. І.