Справа № 524/2633/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2014 року. Автозаводський районний
суд м. Кременчука, Полтавської області
в складі:

головуючого судді - Предоляк О.С.

при секретарі - Коваль Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кременчуці
справу за заявою державного
виконавця Автозаводського відділу
державної виконавчої служби
Кременчуцького міського управління
юстиції ОСОБА_1 про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Автозаводського
виконавець відділу державної
виконавчої служби Кременчуцького
міського управління юстиції звернувся
до суду з поданням про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника ОСОБА_2.

Зазначає, що на виконанні в
Автозаводському відділі державної
виконавчої служби Кременчуцького
міського управління юстиції перебуває
виконавчий лист № 524/2633/13 від 08.07.2013,
виданий Автозаводським районним судом
м. Кременчука судом, про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк»
в сумі 39810, 61 грн.

Державним виконавцем вжито
наступні заходи примусового виконання
рішень, а саме: 16.06.2014р. винесено
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору та витрат на
проведення виконавчих дій. Копії
постанови направлені на адресу
боржника. З метою перевірки майнового
стану боржника направлено запити до
реєструючих органів.

На даний час, рішення суду не
виконано, в матеріалах виконавчого
провадження відсутні будь-які докази
по сплаті боржником боргу.

Державний виконавець Демидченко Л.В.,
посилаючись на вказані обставини,
просить встановити боржнику тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України до виконання ним своїх
зобов'язань.

Суд, вислухавши пояснення, вивчивши
матеріали подання, встановив наступне.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону "Про
виконавче провадження" державний
виконавець під час здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

На думку суду особа, яка має невиконані
зобов'язання, не може вважатися винною
в ухиленні, поки не буде доведено
протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язання.

Законом передбачено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявність факту невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання.

Саме невиконання боржником самостійно
зобов'язань протягом строку, про що
вказує державний виконавець в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

Державний виконавець не надав
суду доказів щодо ухилення ОСОБА_2
від виконання покладених на нього
зобов'язань.

Крім того, в матеріалах
подання відсутні відомості про те, що
ОСОБА_2 має паспорт громадянки України
для виїзду за кордон, а тому, згідно
приписів ст.ст.5, 6 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в"їзду в
Україну громадян України", відсутні
підстави для його обмеження у праві
виїзду за межі України.

За таких обставин суд не має
достатніх підстав для тимчасового
обмеження боржника у праві виїзду за
кордон, а тому подання державного
виконавця Автозаводського відділу
державної виконавчої служби
Кременчуцького міського управління
юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження
у праві виїзду за межі України
боржника ОСОБА_2 не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. 122, 13О, 131, 156, 377-1 ЦПК
України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного
виконавця Автозаводського відділу
державної виконавчої служби
Кременчуцького міського управління
юстиції ОСОБА_1 про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: