Справа № 2-2920/12 Головуючий у І
інстанції Ковальчук Л.М.Провадження №
22-ц/780/6459/14 Доповідач у 2 інстанції
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Лащенка В.Д., Малорода
О.І.,

за участю секретаря Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 30 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області, відділу
Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області, реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
про визнання рішень сільської ради та
державних актів на право власності на
земельні ділянки недійсними, визнання
частково недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом, скасування
державної реєстрації земельних
ділянок,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з вказаним позовом, який
обґрунтовувала наступним:

Позивач є власником земельної ділянки
площею 0,3755 га, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, яка належить їй на
підставі державного акту на право
приватної власності від 30 березня 2002
року. 14 лютого 2011 року вона звернулась
до ТОВ «Земля і право» із заявою про
встановлення (відновлення) в натурі (на
місцевості) межі земельних ділянок для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд та для ведення особистого
селянського господарства. У ході
виготовлення технічної документації
було виявлено, що на її земельну
ділянку накладаються сусідні ділянки,
що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_3 та належать відповідно ОСОБА_3
та ОСОБА_4

З урахуванням уточнення позовних вимог
позивач просила визнати недійсним та
скасувати:

Також позивач просила скасувати
державну реєстрацію земельних ділянок
відповідачів.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 30
грудня 2013 року у задоволенні позову
було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, позивач подала апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, неповноту та неправильність
встановлення обставин, що мають
значення для справи, просила рішення
суду першої інстанції скасувати і
ухвалити нове, яким задовольнити у
позовну заяву в повному обсязі.
Обґрунтувала скаргу тим, що висновки
суду першої інстанції не ґрунтуються
на положеннях закону, матеріали справи
містять достатні докази накладення
спірних ділянок на її ділянку, а
оскільки вона отримала у власність
землю значно раніше відповідачів, це
означає, що саме ділянки відповідачів
накладаються на її землю, а не навпаки.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення з таких
підстав:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів прийшла до висновку, що рішення
суду не відповідає зазначеним вище
вимогам.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції своє рішення обґрунтовував
тим, що позивачем не було належним
чином доведено той факт, що саме
земельні ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4
накладаються на її земельну ділянку, а
також тим, що ОСОБА_2, приватизувавши
належну їй земельну ділянку та
отримавши державний акт на право
власності на неї, не встановила на
місцевості її меж. Саме це, за висновком
суду першої інстанції, обґрунтовує
відсутність підстав для задоволення
позову. В той же час колегія суддів
апеляційного суду не може погодитися з
такими висновками суду першої
інстанції.

Статтею 41 Конституції України
проголошено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом. Громадяни для
задоволення своїх потреб можуть
користуватися об'єктами права
державної та комунальної власності
відповідно до закону. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним. Аналогічні положення
містяться і в інших нормах права,
зокрема ст.321 ЦК України.

В ході розгляду справи було належним
чином встановлено, що позивач є
власником земельної ділянки загальною
площею 0,3775 га (0,2356га - для ведення
особистого підсобного господарства та
0,141 га - для будівництва і
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Право
власності позивача на вказану ділянку
підтверджується державним актом на
право приватної власності на землю
серії III-КВ №089305, виданого 30 березня 2002
року на підставі рішення виконкому
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради №701 від 30 листопада 2001
року та зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за №1792. На
даний час зазначений акт ніким не
оскаржувався, не скасовувався та є
чинним.

В ході розгляду справи також було
встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 та
матір'ю відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_8
було розділено земельну ділянку, що
перебувала у їх спільному
користуванні, внаслідок чого за ОСОБА_3
було закріплено земельну ділянку
площею 0,2000 га за адресою: АДРЕСА_2, а за
ОСОБА_8 було закріплено земельну
ділянку площею 0,1487 га за адресою:
АДРЕСА_3. Земельну ділянку площею 0,0057га
було визначено як двір загального
користування, що вбачається із
підписаної ОСОБА_8, ОСОБА_3 та
землевпорядником
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради відповідної схеми.

22 січня 2008 року відповідачу ОСОБА_3
відповідно до рішення 8 сесії 24
скликання
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради від 22 травня 2003 року №5/15
було видано державний акт серії ЯЕ
№973011 на право власності на земельну
ділянку площею 0,2000га, кадастровий
номер :01:036:0061, з цільовим
призначенням - для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
зареєстрований у книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №72.

22 січня 2008 року ОСОБА_8 відповідно до
рішення 5 сесії 5 скликання
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради від 23 листопада 2006 року
№15/1 було видано державний акт серії ЯЕ
№973012 на право власності на земельну
ділянку площею 0,1487 га, кадастровий
номер :01:036:0060, з цільовим
призначенням - для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
зареєстрований у книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №75.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 померла. Її син
ОСОБА_4 успадкував зазначену земельну
ділянку, 04 лютого 2009 року йому на неї
було видано державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№690069, зареєстрований у книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 12.

14 лютого 2011 року позивач звернулась до
ТОВ «Земля і Право» із заявою про
встановлення (відновлення) на
місцевості меж належної їй земельної
ділянки. Заява була виконана,
зазначеним товариством було
встановлено (відновлено) в натурі межі
земельних ділянок позивача для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд та для ведення особистого
господарства.

09 березня 2011 року управління
Держкомзему в Києво-Святошинському
районі Київської області надало ТОВ
«Земля і Право» відповідь за №2682,
згідно з якою при визначенні
кадастрового номера на земельну
ділянку позивача було виявлено
технічну помилку, а саме: земельна
ділянка ОСОБА_2 накладається на
земельні ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4

19 січня 2012 року позивачем,
представником ТОВ «Земля і Право»,
головою земельної комісії та
землевпорядником
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради було складено Акт
виїзду земельної комісії та про
встановлення в натурі (на місцевості)
меж земельних ділянок, відповідно до
якого було встановлено, що суміжні
землевласники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не
погоджували з позивачем межі своїх
ділянок під час процедури
приватизації; межі земельних ділянок
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 «накладаються» на
межі земельної ділянки позивача на
площу відповідно 0,0272 га та 0,0174га.

11 червня 2010 року земельну ділянку
ОСОБА_4 площею 0,1487 га на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_9
та зареєстрованого за реєстровим № 2947
придбали ОСОБА_5 та ОСОБА_6

У відповідності до ч.1 ст.116 ЗК України (у
редакції, діючій на дату прийняття
спірного рішень сільської ради від 23
листопада 2006 року) громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування, а
також державних органів приватизації
щодо земельних ділянок, на яких
розташовані об'єкти, які підлягають
приватизації, в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом.

Частинами 1, 2 ст.118 ЗК України (станом на
дату прийняття спірних рішень
сільської ради) передбачено, що
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.
Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Відповідно до ст.155 ЗК України
проголошено, що у разі видання органом
місцевого самоврядування акта, яким
порушуються права щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною особі земельною ділянкою,
такий акт визнається недійсним.

На час розгляду справи апеляційним
судом державний акт, який посвідчує
право власності позивача на земельну
ділянку, та рішення сільської ради, на
підставі якого цей державний акт було
видано, не скасовувалися і не
визнавалися недійсними чи незаконними.
За таких умов колегія суддів констатує,
що позивач є законним власником
земельної ділянки площею 0,3775 га. При
цьому той факт, що позивачем не
виносилися межі її ділянки на
місцевість в натурі, жодним чином не
позбавляє її такого права власності, як
і не позбавляє права на захист своєї
власності.

Жодних даних з приводу того, що будь-яка
частина вказаної земельної ділянки
позивача у неї вилучалася, матеріали
справи не містять.

Факт накладення земельних ділянок
відповідачів на ділянку позивача
підтверджується технічною
документацією, виготовленою ТОВ
„Земля та право", актом виїзду
земельної комісії та встановлення в
натурі (на місцевості) меж земельних
ділянок від 19.10.2012 року, довідкою
управління Держкомзему у
Києво-Святошинському районі Київської
області за №2682 від 09.03.2011 року, рішенням
державного кадастрового реєстратора
управління Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області за №РВ-013 від 02.12.2013 року
про відмову ОСОБА_2 у внесенні
відомостей до Державного земельного
кадастру у зв'язку з тим, що на її
ділянку накладаються ділянки
відповідачів (із зазначенням їх
кадастрових номерів). Враховуючи
встановлений ст. 10 ЦПК України принцип
змагальності сторін та зважаючи на те,
що відповідачами на спростування факту
накладення їх земельних ділянок на
ділянку позивача не було надано
жодного допустимого доказу, колегія
суддів приходить до висновку про
доведеність зазначеної вище обставини.

Факт накладення земельних ділянок
відповідачів на землю позивача, як і
факт отримання позивачем та оформлення
права власності на землю задовго до
прийняття сільською радою рішень про
надання земельних ділянок
відповідачам, свідчить про те, що при
прийнятті зазначених рішень сільською
радою фактично було передано у
власність відповідачів частину
земельної ділянки, що на той час вже
належала позивачу. За таких умов
розпорядження сільською радою
частиною земельної ділянки позивача не
може вважатися законним.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що
Петропавлівсько-Борщагівською
сільською радою було незаконно
передано частину належної позивачу
земельної ділянки у власність
відповідачу ОСОБА_3 та спадкодавиці
ОСОБА_4, яким в подальшому було одержано
державні акти на право власності на ці
земельні ділянки. За таких умов рішення
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області 8 сесії 24
скликання від 22 травня 2003 року №5/15, в
частині, яка стосується передачі у
власність ОСОБА_3 земельної ділянки, та
рішення Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області 5 сесії 5
скликання від 23 листопада 2006 року №15/1,
в частині, що стосується передачі у
власність ОСОБА_8 земельної ділянки, є
недійсними та підлягають скасуванню.

Оскільки вищевказані рішення
сільської ради були правовою підставою
для виготовлення та видачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_8 державних актів на право
власності на земельні ділянки, ці
державні акти також є недійсними.

У зв'язку із визнанням недійсними
рішення сільської ради про надання
ОСОБА_8 землі у власність та державного
акта на право власності на неї, у ОСОБА_8
на час смерті не виникло права
власності на всю цю земельну ділянку, а
тому видане ОСОБА_4 Першою Київською
обласною державною нотаріальною
конторою 20 серпня 2008 року свідоцтво
про право на спадщину за законом після
ОСОБА_8 також є недійсним та підлягає
скасуванню у частині, що стосується
спірної земельної ділянки.

В той же час не підлягають до
задоволення вимоги щодо скасування
державної реєстрації земельних
ділянок з кадастровим №:01:036:0060 і
№:01:036:0061, оскільки вони не
відповідають встановленим цивільним
законодавством способам захисту
порушених прав.

Згідно до ст. 309 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія
суддів приходить до висновку, що
зазначені порушення закону призвели до
неправильного вирішення справи, а тому
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Апеляційну скаргу
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 30
грудня 2013 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов ОСОБА_2
задовольнити частково. Визнати
недійсними та скасувати державний акт
на право власності на земельну ділянку
площею 0,2000 га, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, виданий на ім'я ОСОБА_3
22 січня 2008 року.

Визнати недійсним та скасувати рішення
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області 8 сесії 24
скликання від 22 травня 2003 року №5/15, на
підставі якого виданий вищевказаний
державний акт в частині, яка стосується
ОСОБА_3

Визнати недійсним та скасувати
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,1487га., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3,
виданий на ім'я ОСОБА_8 22 січня 2008 року.

Визнати недійсним та скасувати рішення
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради Києво - Святошинського
району Київської області 5 сесії 5
скликання від 23 листопада 2006 року №15/1,
на підставі якого ОСОБА_8 виданий
вищевказаний державний акт в

частині, що стосується ОСОБА_8

Визнати недійсним та скасувати
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,1487га., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3,
виданий на ім'я ОСОБА_4 04 лютого 2009 року.

Визнати частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом після
померлої ОСОБА_8, видане Першою
Київською обласною державною
нотаріальною конторою 20 серпня 2008 року,
а саме: в частині, яка стосується
земельної ділянки, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_3.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: