Справа № (541/1656/14-ц
Номер провадження 2/541/749/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року.
Миргородський міськрайонний суд
Полтавської області в складі:
головуючого - судді Чернюк В.Д.,

при секретарі Олешко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миргороді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Полив'янської сільської ради
Миргородського району Полтавської
області про визнання права власності
на будинковолодіння та права на
земельну частку (пай) в порядку
спадкування за заповітом,-

в с т а н о
в и в :

В липні 2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до
Полив'янської сільської ради
Миргородського району Полтавської
області про визнання права власності
на будинковолодіння та права на
земельну частку (пай) в порядку
спадкування за заповітом, посилаючись
на те, що після смерті спадкодавця
ОСОБА_2, який залишив на її ім'я заповіт,
намагалася успадкувати відповідне
майно і право, однак нотаріусом їй
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину через відсутність
правовстановлюючих документів на
спадщину, на ім'я померлого
спадкодавця.

В судовому засіданні ОСОБА_1, так само,
як і її представник ОСОБА_3, що діє на
підставі відповідної довіреності / а.с.
55 /, заявлений позов підтримали, просили
задовольнити його. З пояснень
позивачки вбачається, що в ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_2, який за життя заповідав
їй все належне йому майно. Через
відсутність правовстановлюючих
документів на житловий будинок,
розташований по АДРЕСА_1 та на земельну
частку (пай) на ім'я померлого
спадкодавця, вона не може оформити
спадщину, оскільки їй в цьому
відмовлено постановою нотаріуса.

Відповідач - Полив'янська сільська рада
Миргородського району Полтавської
області заперечень проти заявленого
позову не висловила, так само, як не
заявила і про його визнання, направивши
до суду листи, за змістом яких справу
просила розглядати у відсутність її
представника / а.с. 43, 52 /.

Третя особа ОСОБА_2 заявлений позов
просив задовольнити, пояснивши, що він
є рідним сином померлого спадкодавця
ОСОБА_2 та, як спадкоємець першої черги
за законом, що мав право на обов'язкову
частку в спадщині, успадкував після
батька земельну ділянку на підставі
нотаріально посвідченого договору про
поділ спадкового майна.

Представник третьої особи від
Миргородської районної державної
адміністрації в судові засідання не
прибув. Від цього учасника процесу до
суду подано листа, за змістом якого
висловлено прохання про розгляд справи
у відсутність представника третьої
особи / а.с. 44 /.

Заслухавши пояснення позивачки,
третьої особи ОСОБА_2, дослідивши
письмові докази по справі та
проаналізувавши їх в сукупності,
оглянувши оригінали окремих
документів, суд приходить до висновку
про те, що у задоволенні заявленого
позову слід відмовити з наступних
обгрунтувань.

Як встановлено судом, за життя ОСОБА_2,
являючись мешканцем АДРЕСА_2, 14 березня
2014 року склав заповіт, який було
посвідчено секретарем Комишнянської
селищної ради Миргородського району в
смт. Комишня Миргородського району. За
цим заповітом він заповідав все своє
майно і все те, що йому буде належати на
день смерті та на що він матиме право за
законом, позивачці ОСОБА_1. Згаданий
заповіт є одностороннім правочином /
а.с. 6 /.

ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець ОСОБА_2
помер в м. Миргороді Полтавської
області, що підтверджується копією
свідоцтва про його смерть / а.с. 7 /,
внаслідок чого відкрилася спадщина.

Після смерті згаданого спадкодавця,
між позивачкою ОСОБА_1 та третьою
особою ОСОБА_2, як спадкоємцем першої
черги за законом, що мав право на
обов'язкову частку в спадщині, 14 травня
2014 року укладено нотаріально
посвідчений заповіт про поділ
спадкового майна / а.с. 15 /.

В подальшому позивачка звернулася до
органів нотаріату з заявою про видачу
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, проте постановою приватного
нотаріуса від 12 червня 2014 року їй було
відмовлено у видачі такого свідоцтва
по причині відсутності
правовстановлюючих документів на
спадкове майно на ім'я спадкодавця / а.с.
18 /.

Згідно з пунктом 1 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
посадовими особами виконавчих
комітетів сільських, селищних міських
рад народних депутатів України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 25 серпня 1994 року №
22/5, чинної на момент складення
спадкодавцем ОСОБА_2 відповідного
заповіту, у населених пунктах, де немає
державних нотаріусів, посадові особи
виконавчих комітетів сільських,
селищних міських рад народних
депутатів України у відповідності зі
статтю 37 Закону України „Про нотаріат"
мають право посвідчувати заповіти.

Статтею 7 Закону України "Про нотаріат"
визначено, що посадові особи
виконавчих комітетів, які вчиняють
нотаріальні дії, у своїй діяльності
керуються законами України,
постановами Верховної Ради України,
указами і розпорядженнями Президента
України, постановами і розпорядженнями
Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України, якою
мала керуватися відповідна службова
особа, що посвідчувала заповіт, заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складення.

Статтею 1248 ч. 2 ЦК України передбачено,
що нотаріус може на прохання особи
записати заповіт з її слів власноруч
або за допомогою загально прийнятих
технічних засобів. У цьому разі заповіт
має бути вголос прочитаний
заповідачем.

Як убачається з матеріалів справи / а.с.
6 /, та за наслідками огляду судом
першого примірника заповіту,
складеного ОСОБА_2 14 березня 2005 року,
витребуваного із справ Комишнянської
селищної ради Миргородського району /
а.с. 53, 54 /, такий заповіт виготовлено і
посвідчено секретарем згаданої
селищної ради на відповідному бланку з
використанням друкарської машинки,
тобто, цей заповіт заповідачем
власноручно не написаний.

Між тим, в супереч вимогам ст. 1247, ст. 1248
ч. 2 ЦК України у згаданому заповіті не
вказано час його складення (годину,
хвилини). Крім того, у згаданому
правочині відсутній запис про те, що
перед його підписанням, заповідач його
прочитав вголос.

За таких обставин слід прийти до
висновку про те, що заповіт, на підставі
якого позивачка ОСОБА_1 заявила свій
позов, не відповідає вимогам
законодавства щодо його форми та
посвідчення.

Відповідно до положень ст. 1257 ч. 1 ЦК
України заповіт, складений з
порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення є нікчемним. Статтею 215 ч. 2
ЦК України визначено, що недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Оскільки в ході розгляду справи
стороною позивачки, в супереч вимогам
ст. ст. 10, 60 ЦПК України та у строки,
імперативно встановлені ст. 27 ч. 2, ст. 131
ч. 1 ЦПК України, суду не надано жодного
належного і допустимого доказу того, що
вона є спадкоємцем першої черги,
зважаючи на наявність такого
спадкоємця - третьої особи ОСОБА_2,
ОСОБА_1 не має права на спадкування на
загальних підставах. З цих підстав у
задоволенні її позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 60, 62, 64, 208, 209, 214,
215 ЦПК України, ст. ст. 202, 203, 208, 215 ч. 2,
ст.ст. 1216 - 1222, 1223, 1247, 1257 ЦК України,
пунктом 1.4 Порядку вчинення
нотаріальних дій посадовими особами
органів місцевого самоврядування,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5,
суд ,-

в и р і ш и в
:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Полив'янської сільської ради
Миргородського району Полтавської
області про визнання права власності
на будинковолодіння та права на
земельну частку (пай) в порядку
спадкування за заповітом відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через Миргородський міськрайонний
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, в цей же
термін - з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду
Чернюк В.Д.