Справа № 436/2221/13ц
Провадження № 22ц/782/4979/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року, січня місяця, 20-го дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Луганської
області у складі

головуючого судді: Яресько А.В.,

суддів: Борисова Є.А., Луганської В.М.,

при секретарі: Веселові С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 30 жовтня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок зіткнення
транспортних засобів,-

встановила:

У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду із позовом, у якому просив
стягнути з ОСОБА_1, як винуватця ДТП - на
свою користь 23 096,71 грн. у якості
матеріальної шкоди та 230,97 грн. у якості
судових витрат.

Рішенням Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 30 жовтня 2013 року
позовні вимоги було задоволено, було
стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача
матеріальні збитки, спричинені
дорожньо-транспортною пригодою у сумі
23096 грн. 71 коп., витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору у сумі 230 грн. 97
коп.

Відповідач не погодився із винесеним
рішенням суду та надав на нього
апеляційну скаргу, у якій просив суд
скасувати рішення Кам'янобрідського
районного суду м. Луганська від 30
жовтня 2013 року та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права і
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Колегія суддів, вислухавши доповідача,
дослідивши матеріали справи та наявні
у ній докази, обговоривши доводи
апеляційної скарги, письмових
заперечень проти неї, приходить до
наступного.

Статтею 303 ЦПК України визначено, що під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

При винесенні рішення про задоволення
позову судом першої інстанції було
встановлено, що згідно копії свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_1 позивач є власником автомобілю -
„Мерседес". Згідно постанови
Кам'янобрідського районного суду м.
Луганська від 12.08.2013 р. ОСОБА_1 визнаний
винним у скоєнні правопорушення,
передбаченого ст. 124, ст. 130 КУпАП та на
нього накладено стягнення у вигляді 1
року 6 місяців позбавлення права
керування всіма видами транспортних
засобів. Задовольняючи позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги є визнаними
відповідачем - вони є обґрунтованими та
доведеними у судовому засіданні. А тому
із відповідача на користь позивача
підлягають стягненню матеріальні
збитки, спричинені ДТП.

Колегія суддів погоджується в цілому
із такими висновками суду першої
інстанції, адже як вбачається з
матеріалів справи відповідач визнав
позовні вимоги - надавши суду письмову
заяву про це (а.с. 42), не заперечував у
судовому засіданні відповідач і
обґрунтованості розміру заявлених
вимог про стягнення завданої шкоди, не
спростовував у суді першої інстанції і
висновків авто товарознавчого
дослідження №105-13 (а.с. 5- 29) та наведених
у ньому обрахунків суми розміру шкоди.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
адже суд першої інстанції достатньо
повно та всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі та надані
сторонами, в їх сукупності, всі докази,
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України
та правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює, навів свої висновки у рішенні
з тих питань, що підлягали вирішенню,
дав належну оцінку доводам позивача, що
були наведені ним у позові. Відповідно
до правил ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Твердження апелянта у апеляції про те,
що визнання ним у суді першої інстанції
вимог за позовом суперечило закону - є
надуманим, немає підстав вважати що
його визнання позову не було вільним,
при цьому він як відповідач визнавав і
розмір завданої його діями шкоди, не
заперечував проти встановленого
характеру та обсягу пошкоджень,
вартості робіт по їх відновленню та
переліку деталей, що підлягають заміні
- погоджувався відшкодовувати завдану
шкоду саме у розмірі 23096 грн 76 копійок -
це вказано у його письмовій заяві до
суду , не надавав суду інших
розрахунків, що давали б підстави для
критичного сприйняття судом наведених
у автотоварознавчому дослідженні
№105-13 висновків та розрахунків. З
журналу судового засідання вбачається
що судом роз'яснялись сторонам
процесуальні права. (а.с. 43-44), між тим
відповідачем не заявлялось клопотання
щодо призначення судової експертизи.

Проте, колегія суддів бере до уваги і
ту обставину, що судом не було звернуто
уваги на те, що стягувана рішенням суду
шкода була визначена фахівцем із
врахуванням вартості нових деталей
автомашини, що підлягали встановленню
замість пошкоджених. а саме таких, як
дверка передня ліва, її холдінг та
накладка, облицювання порогу, диск
переднього лівого колеса (а.с. 12), між
тим, у п. 9 Постанові Пленуму Верховного
суду України «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» є визначеним, що
«постановлюючи рішення про стягнення
на користь потерпілого відшкодування
вартості майна, що не може
використовуватись за призначенням, але
має певну цінність, суд одночасно
повинен обговорити питання про
передачу цього майна після
відшкодування збитків особі,
відповідальній за шкоду. Якщо для
відновлення попереднього стану речі,
що мала певну зношеність (наприклад,
автомобіля), були використані нові
вузли, деталі, комплектуючі частини
іншої модифікації, що випускаються
взамін знятих з виробництва однорідних
виробів, особа, відповідальна за шкоду,
не вправі вимагати врахування
зношеності майна або меншої вартості
пошкоджених частин попередньої
модифікації».

Тобто, суд першої інстанції,
постановлюючи рішення про стягнення на
користь потерпілого відшкодування
вартості майна, що не може
використовуватись за призначенням, але
має певну цінність - не повною мірою
виконав покладений на нього обов'язок
та помилково не обговорив питання про
передачу цього майна після
відшкодування збитків особі,
відповідальній за шкоду - через це
оскаржуване рішення підлягає зміні,
адже «дверка передня ліва, її холдінг
та накладка, облицювання порогу, диск
переднього лівого колеса» (а.с. 12)
будуть мати певну цінність і після їх
демонтажу. Зважаючи на вищевикладене
вказані обставини є підставами для
зміни рішення суду та ухвалення нового.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 315 ЦПК
України , колегія суддів -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 30 жовтня 2013 року
змінити, доповнивши його покладенням
на ОСОБА_2 зобов'язання повернути
ОСОБА_1 після відшкодування останнім
матеріальної шкоди за зазначеним
рішенням суду зношені запчастини
автомобіля, що будуть замінені на нові
деталі: дверка передня ліва, її холдінг
та накладка, облицювання порогу, диск
переднього лівого колеса.

У іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили негайно
з моменту її проголошення, може бути
оскаржено шляхом подання касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
проголошення безпосередньо до суду
касаційної інстанції: Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: ________________ Судді: _________________