Справа № 587/1982/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року Сумський районний суд
Сумської області під головуванням
судді Степаненка О.А., при секретарі
Токаревій В.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Суми
справу за позовом Департаменту
соціального захисту населення
Сумської обласної державної
адміністрації до ОСОБА_1 про
повернення предмету гуманітарної
допомоги,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з даним позовом
до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що 26
січня 2004 року інвалід війни 1 групи
ОСОБА_2 звернувся до управління праці
та соціального захисту населення
виконкому Охтирської міськради з
заявою про забезпечення його
автомобілем. Згідно з висновком
облМСЕК ОСОБА_2 встановлені медичні
показання для забезпечення
спецавтотранспортом з ручним
керуванням, двома руками, та водночас
наявні протипоказання до керування
ним. Заявник з 29.01.2004 року був взятий на
облік по забезпеченню автомобілем із
правом передачі керування ним. 12
березня 2004 року головним управлінням
праці та соціального захисту населення
Сумської обласної державної
адміністрації ( ГУПСЗН Сумської ОДА)
ОСОБА_2 видана довідка у тому, що він
дійсно перебуває на обліку з
пільгового забезпечення
спецавтотранспортом з правом передачі
керування. 25.06. 2004 року до ГУПСЗН
Сумської ОДА надійшла заява від
ОСОБА_2 з проханням надати дозвіл
ОСОБА_1 на транспортування та подальше
оформлення автомобіля, отримувачем
якого є ГУПСЗН Сумської ОДА, для
подальшої передачі інваліду війни 1
групи ОСОБА_2 Згідно з дарчою заявою від
30.06.2004 року ОСОБА_4, місце реєстрації -
АДРЕСА_1,- він дарує транспортний засіб
марки «Volvo» в якості благодійництва
ГУПСЗН Сумської ОДА для подальшої
передачі інваліду війни 1 групи ОСОБА_2
Після проведення відповідних процедур,
20.07. 2004 року наказом ГУПСЗН Сумської ОДА
наказано видати автомобіль марки «Volvo V
40», 1997 року випуску, у якості
гуманітарної допомоги інваліду війни 1
групи ОСОБА_2, який перебував на обліку
по забезпеченню спецавтотранспортом з
29.01. 2004 року; за наявності медичних
показань для забезпечення автомобілем
та наявності протипоказань до
керування ним, право керування
передано ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

29.04. 2009 року до головного управління
звернулася ОСОБА_5, дружина померлого
ОСОБА_2 з проханням видати дозвіл на
переоформлення даного автомобіля,
оскільки на день смерті ОСОБА_2 вона
була зареєстрована і проживала за
однією адресою з ним. 01.12.2011 року
головним управлінням ОСОБА_5 надано
дозвіл на відчуження гуманітарного
автомобіля за умови сплати податків та
зборів, за ставками, діючими на день
здійснення митного оформлення
автомобіля. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5
померла. Вказаний автомобіль
зберігається за місцем проживання
ОСОБА_1, на день подачі позовної заяви
автомобіль позивачу не повернутий,
перебуває у відповідача по справі
ОСОБА_1, відомостей про сплату податків
та зборів немає, тому відповідач
користується спіним автомобілем
незаконно. Посилаючись на ці обставини,
позивач просив зобов»язати ОСОБА_1
повернути спірний автомобіль,
стягнувши з відповідача судові
витрати.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, пославшись
на те, що ОСОБА_2 є його родичем ( рідний
брат відповідача ОСОБА_6 одружений з
дочкою ОСОБА_2), який потребував
сторонньої допомоги, був інвалідом 1
групи, автомобіль в якості пожертви
був переданий ОСОБА_4 ОСОБА_2, його сім'ї,
рідним та близьким. Відповідач
послався на те, що він також є інвалідом
2 групи, на даний час у зв'язку з
інвалідністю оформлені документи для
забезпечення автомобілем, він взятий
на облік в Департаменті соціального
захисту населення Сумської ОДА, тому
просив відмовити в задоволенні вимог
позивача, залишивши автомобіль в його,
відповідача, користуванні.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд вважає позов обґрунтованим
і таким, що підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 мав
статус інваліда Великої Вітчизняної
війни 1 групи і згідно з Законом України
«Про гуманітарну допомогу» мав право
на безкоштовне отримання автомобіля.

Згідно з дарчою заявою від 30.06.2004 року
ОСОБА_4, місце реєстрації - АДРЕСА_1, він
дарує транспортний засіб марки «Volvo» в
якості благодійництва ГУПСЗН Сумської
ОДА для подальшої передачі інваліду
війни 1 групи ОСОБА_2

Згідно рахунку-проформи від
30.06.2004 року ОСОБА_4, який проживає в
АДРЕСА_1, передав безкоштовно
автомобіль VOLVO V 40, 1997 року випуску,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в
якості гуманітарної допомоги
Головному управлінню праці та
соціального захисту населення
Сумської обласної державної
адміністрації для подальшої передачі
інваліду 1-ї групи ОСОБА_2

Відповідно до витягу з протоколу
засідання Комісії з питань
гуманітарної допомоги при Кабінеті
Міністрів України від 15.07.2004 року
№26/ГД-10193 затверджений перелік
легкових автомобілів, які визнані
гуманітарною допомогою (додаток №5), до
якого входить і автомобіль «Volvo», 1997
року випуску, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 ( ар.с. 145).

У відповідності з постановою Кабінету
Міністрів України від 08 вересня 1997 року
за № 999 "Про затвердження Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями",
на підставі наказу начальника
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Сумської облдержадміністрації від 20
липня 2004 року спірний автомобіль
наданий ОСОБА_2 з передачею права
керування автомобілем ОСОБА_1 -
відповідачу по справі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серія НОМЕР_2, виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану в м.
Охтирка Охтирського міськрайонного
управління юстиції Сумської області.

Після смерті ОСОБА_2, 29.04.2009 року,
дружина покійного ОСОБА_5 звернулася до
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Сумської облдержадміністрації щодо
надання дозволу на перереєстрацію
автомобіля VOLVO V 40, 1997 року випуску,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на її
ім'я.

На вказане звернення відповідачем була
надана відповідь №03-02/1474 від 14.05.2009
року, в якій зазначено, що автомобіль
видавався інваліду 1 групи ОСОБА_2
безоплатно на десятирічний строк,
визначений з дати видачі, із зняттям з
обліку. Автомобіль VOLVO V 40, 1997 року
випуску, знаходився в користуванні
ОСОБА_2 менше 10 років ( 4 роки 7 місяців),
тому в наданні дозволу на
перереєстрацію автомобіля на ім"я
ОСОБА_5 було відмовлено.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 9 грудня 2009
року задоволений позов ОСОБА_5 до
ГУПСЗН Сумської ОДА, Управління ДАІ в
Сумській області, визнано протиправною
відмову ГУПСЗН Сумської ОДА у видачі
ОСОБА_5 довідки для переоформлення
спірного автомобіля, зобов'язано
ГУПСЗН Сумської ОДА надати ОСОБА_5
дозвіл на переоформлення спірного
автомобіля, що належав покійному
ОСОБА_5( ар.с. 28-30).

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26 травня 2010
року задоволено апеляційну скаргу
ГУПСЗН Сумської ОДА, постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 9 грудня 2009 року скасовано і
постановлено нову постанову, якою
ОСОБА_5 відмовлено в задоволенні її
вимог.( ар.с. 57).

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 1 жовтня 2013 року касаційна
скарга ОСОБА_5 залишена буз
задоволення, а постанова Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 26 травня 2010 року - без змін.
(ар.с.64-66).

Статтею 11-1 Закону України «Про
гуманітарну допомогу» передбачено, що
після смерті інваліда автомобіль,
визнаний гуманітарною допомогою, яким
інвалід був забезпечений через органи
праці та соціального захисту
населення, і користувався менше 10
років, може бути переданий у власність
одному з членів сім'ї інваліда за
рішенням Комісії з питань гуманітарної
допомоги при Кабінеті Міністрів
України за умови сплати податків і
зборів за ставками, діючими на день
здійснення митного оформлення
автомобіля.

Відповідно до пункту 41 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 19 липня 2006 року
N999, (у редакції, чинній на час смерті
інваліда) автомобіль, отриманий
інвалідом як гуманітарна допомога,
після його смерті повертається
(вилучається) головному управлінню
соціального захисту і здається
підприємству, що здійснює заготівлю та
переробку металобрухту, або видається
в порядку черговості інваліду, який
перебуває на обліку.

Абзацами 1-5 пункту 16 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями
від 19 липня 2006 року N999, встановлено, що
після смерті інваліда автомобіль, яким
він був забезпечений головним
управлінням соціального захисту,
строк експлуатації якого більше ніж 10
років, залишається безоплатно члену
сім'ї, який на час смерті інваліда
проживав та був зареєстрований за
місцем постійного проживання і
реєстрації інваліда.

Автомобіль, строк експлуатації
якого менше ніж 10 років, після смерті
інваліда залишається у користуванні
його сім'ї, лише в разі якщо в ній є
інвалід, який: мав підстави для
забезпечення автомобілем на час
смерті інваліда або протягом не більше
6 місяців з дня його смерті; був
зареєстрований на час смерті
інваліда за місцем його реєстрації; не
має іншого автомобіля, у тому числі
отриманого через головне управління
соціального захисту або управління
виконавчої дирекції.

Член сім'ї померлого інваліда, який є
також інвалідом, має право повторно
стати на облік, але не раніше
закінчення строку експлуатації
автомобіля, отриманого за життя
інвалідом чи законним представником
недієздатного інваліда,
дитини-інваліда.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда,
який проживає та зареєстрований за
місцем проживання і реєстрації
інваліда, автомобіль, строк
експлуатації якого менше ніж 10 років,
залишається у разі сплати ним до
спеціального фонду державного бюджету
на рахунки, відкриті в органах
Державного казначейства, а членом сім'ї
померлого інваліда внаслідок
трудового каліцтва - на рахунки
відповідних управлінь виконавчої
дирекції вартості одержаного
автомобіля з урахуванням ступеня його
зношення та суми, сплаченої за нього
інвалідом.

В іншому разі автомобіль, строк
експлуатації якого менше ніж 10 років,
повертається (вилучається) головному,
районному управлінню соціального
захисту або управлінню виконавчої
дирекції у повному комплекті.

Отже, задовольняючи позов, суд виходить
з того, що автомобіль, отриманий ОСОБА_2
як гуманітарна допомога, утримується
відповідачем без достатніх правових
підстав і підлягає поверненню
Головному управлінню праці та
соціального захисту населення
Сумської обласної державної
адміністрації, оскільки на час смерті
ОСОБА_2, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1, діяв
Порядок забезпечення інвалідів
автомобілями, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 19 липня
2006 року N 999, відповідно до пункту 41
якого автомобіль, отриманий як
гуманітарна допомога, після смерті
інваліда повертається (вилучається)
головному управлінню соціального
захисту і здається підприємству, що
здійснює заготівлю та переробку
металобрухту, або видається в порядку
черговості інваліду, який перебуває на
обліку.

Таким чином, ураховуючи те, що права та
обов'язки у членів сім'ї інваліда щодо
спірного автомобіля виникли після
смерті інваліда, а не в момент
забезпечення інваліда автомобілем,
застосуванню до спірних правовідносин
підлягає Порядок від 19 липня 2006 року.

В судовому засіданні відповідач та
його представник послались на те, що
згідно з пунктом 37 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями
від 8 вересня 1997 року (у редакції, чинній
на час прийняття рішення про надання
спірного автомобіля ОСОБА_2) після
смерті інваліда автомобіль, яким він
був забезпечений безоплатно або на
пільгових умовах, залишається його
сім'ї та знімається з обліку в органах
соціального захисту населення.

Разом з тим, постановою Кабінету
Міністрів України від 19 липня 2006 року
Порядок від 8 вересня 1997 року був
визнаний таким, що втратив чинність.

У відповідності з правовою позицією,
викладеною Верховним Судом України у
рішенні, прийнятому за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1
ст. 355 ЦПК України, питання про
вилучення після смерті інваліда
автомобіля, отриманого ним як
гуманітарна допомога, має вирішуватись
на підставі нормативно-правових актів,
що були чинними на час смерті інваліда.

Права та обов'язки в членів сім'ї
інваліда стосовно автомобіля
виникають після смерті інваліда, а не в
момент забезпечення його автомобілем
(постанова Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 16
січня 2013 р. у справі № 6-153цс12).

У справі, що розглядається, таким
нормативно-правовим актом є Порядок
забезпечення інвалідів автомобілями,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 19 липня 2006 року N
999, відповідно до пункту 41 якого (у
редакції, чинній на час смерті
інваліда) автомобіль, отриманий
інвалідом як гуманітарна допомога,
після його смерті повертається
(вилучається) головному управлінню
соціального захисту і здається
підприємству, що здійснює заготівлю та
переробку металобрухту, або видається
в порядку черговості інваліду, який
перебуває на обліку.

Отже, ураховуючи те, що права та
обов'язки у членів сім'ї ОСОБА_2 щодо
спірного автомобіля виникли після
смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1), а не в
момент забезпечення його автомобілем (
20 липня 2004 року), застосуванню до
спірних правовідносин підлягає
Порядок забезпечення інвалідів
автомобілями від 19 липня 2006 року.

Та обставина, що на даний час ОСОБА_1 у
відповідності з додатком 1 до наказу
Департаменту соціального захисту
населення Сумської обласної державної
адміністрації від 15 січня 2014 року №
1-ОД взятий на облік інвалідів для
забезпечення автомобілями на
безоплатних та пільгових умовах ( ар.с.
137)не може бути підставою для відмови в
задоволенні позову, оскільки на момент
смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1) відповідач
не мав права на отримання спірного
автомобіля.

В даному випадку відповідач як особа,
що у відповідності з Законом України
«Про гуманітарну допомогу» має право
на забезпечення автомобілем, не
позбавлений права отримати автомобіль
в якості гуманітарної допомоги з
дотриманням процедури, визначеної
Порядком забезпечення інвалідів
автомобілями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 19 липня 2006 року N999.

Крім того, відповідач не позбавлений
права звернутися до суду з позовом про
визнання права власності
(користування) спірним автомобілем,
якщо вважає, що діями позивача
порушуються його права за охоронювані
законом інтереси.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 729, 730
Цивільного кодексу України, п.п.16, 41
Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 19 липня 2006 року N999, п. 37 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 вересня 1997 року,
Законом України « Про гуманітарну
допомогу», Законом України «Про
благодійну діяльність та благодійні
організації», суд

В И Р І Ш И В :

Зобов'язати ОСОБА_1 повернути
Департаменту соціального захисту
населення Сумської обласної державної
адміністрації автомобіль в повній
комплектності марки «Volvo», 1997 року
випуску, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, який був виданий в користування
ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя