АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1601/9434/12
Номер провадження 22-ц/786/2366/14
Головуючий у 1-й інстанції Середа А. В.
Доповідач Пилипчук Л. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого: судді Пилипчук Л.І.,

суддів: Кривчун Т.О., Дряниці Ю.В.

при секретарі: Філоненко О.В.,

за участю: представника позивачки
ОСОБА_1 - ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
його представника - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Полтаві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 10 червня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про поділ майна подружжя,-

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_1 звернулася
в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя та, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просила
виділити їй ? частину майна, що належить
на праві спільної сумісної власності, а
саме: квартиру АДРЕСА_1, вартістю 638 873
грн. та приміщення вбудованого
магазину промислових товарів,
розташованого за адресою: АДРЕСА_3,
вартістю 246 932 грн. Відповідачу ОСОБА_3
просила виділити ? частину майна, що
належить на праві спільної сумісної
власності, а саме: приміщення
вбудованого магазину промислових
товарів за адресою: АДРЕСА_2, вартістю 783
341 грн., частину будівель та споруд
продбази за адресою: АДРЕСА_4, вартістю
235 986 грн.; об'єкт незавершеного
будівництва з господарськими
будівлями, розташованого за адресою:
АДРЕСА_5, вартістю 124 025 грн. Також
просила стягнути з відповідача на її
користь 257 547 грн. компенсації різниці
вартості отриманих часток майна.

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 подав
зустрічний позов до ОСОБА_1 про поділ
майна подружжя. З урахуванням уточнень
просив визнати спільним майном
подружжя об'єкт незавершеного
будівництва з господарськими
будівлями, розташований за адресою:
АДРЕСА_5, та земельну ділянку площею 1000
кв.м., розташовану за вказаною адресою з
цільовим призначенням - для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд, та розділити, залишивши у
власності обох по ? частині. На інші
об'єкти нерухомості, заявлені до
розподілу позивачкою, просив визнати
право власності за ним, оскільки вони є
його особистою власністю.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської облаті
від 10.06.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя -
задоволено частково.

Зутрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
поділ майна подружжя - задоволено
частково.

Поділено набуте ОСОБА_3 та ОСОБА_1 під
час шлюбу майно, що є спільною сумісною
власністю подружжя - об'єкт
незавершеного будівництва з
господарськими будівлями за адресою:
АДРЕСА_5 та земельну ділянку площею 1000
кв.м по АДРЕСА_5, кадастровий
№:06:001:0266, цільове призначення
якої: для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка).

Передано ОСОБА_1 та визнано за нею право
власності на ? частини об'єкту
незавершеного будівництва з
господарськими будівлями за адресою:
АДРЕСА_5.

Передано ОСОБА_3 та визнано за ним
право власності на ? частини об'єкту
незавершеного будівництва з
господарськими будівлями за адресою:
АДРЕСА_5.

Передано ОСОБА_1 та визнано за нею
право власності на ? частини земельної
ділянки, прощею 1000 кв.м по АДРЕСА_5,
кадастровий № :06:001:0266, цільове
призначення якої: для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
гоподарський будівель і споруд
(присадибна ділянка).

Передано ОСОБА_3 та визнано за ним
право власності на ? частини земельної
ділянки, площею 1000 кв.м по АДРЕСА_5,
кадастровий № :06:001:0266, цільове
призначення якої: для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
гоподарський будівель і споруд
(присадибна ділянка).

Визнано особистою приватною власністю
ОСОБА_3 наступне нерухоме майно:

квартиру АДРЕСА_1;

приміщення вбудованого магазину
промислових товарів за адресою
АДРЕСА_3;

приміщення вбудованого магазину
промислових товарів по АДРЕСА_2;

частину будівель та споруд промбази,
розташованих по АДРЕСА_4, що в цілому
складається із складу літ «Б»,
приміщень № 8 та № 3, складу літ «Б1».

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовлено.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 -
відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 214,60
грн. сплаченого ним судового збору.

В апеляційному порядку рішення
оскаржила ОСОБА_1 Посилаючись на
недоведеність обставин, які мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими та на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального права,
просила рішення скасувати та ухвалити
нове. Поділити все заявлене нею до
розподілу спільне майно, набуте під час
шлюбу, виділивши їй на ? частину:
квартиру АДРЕСА_1 та приміщення
вбудованого магазину промислових
товарів за адресою: АДРЕСА_3, а ОСОБА_3 -
приміщення вбудованого магазину
промислових товарів за адресою
АДРЕСА_2, частину будівель та споруд
продбази за адресою: АДРЕСА_4, об'єкт
незавершеного будівництва з
господарськими будівлями за адресою:
АДРЕСА_5. Стягнути з відповідача на її
користь грошову компенсацію 257 547 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які брали участь у розгляді
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1
з 12.03.1999 року перебували в
зареєстрованому шлюбі, який розірвано
рішенням Автозаводського районного
суду м.Кременчука від 17.05.2011 року. /а.с.6,8/

Згідно договору купівлі-продажу від 05
червня 2001 року, посвідченого приватним
нотаріусом Кременчуцького міського
нотаріального округу ОСОБА_7 за р.№4645,
ОСОБА_3 придбав квартиру АДРЕСА_1.
Вартість квартири за вказаним
договором складала 18 338 грн. Вказана
квартира переобладнана у приміщення
вбудованого магазину промислових
товарів та на підставі рішення
виконкому Кременчуцької міської ради
Полтавської області від 20.06.2003р. №625 на
ім'я ОСОБА_3 видано свідоцтво про право
власності від 03.10.2003 року. /а.с.56, 13 т.1/

Відповідно до договору
купівлі-продажу від 11 листопада 2003
року, посвідченого приватним
нотаріусом Кременчуцького міського
нотаріального округу ОСОБА_7 по р.№11606,
ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_8 приміщення
вбудованого магазину промислових
товарів за адресою:АДРЕСА_3. Продаж
вчинено за 17 760 грн. /а.с.14 т.1/

24 квітня 2007 року, за згодою
ОСОБА_1, між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 укладено
договір купівлі-продажу, згідно якого
ОСОБА_3 купив об'єкт незавершеного
будівництва з господарськими
будівлями за адресою:АДРЕСА_5, та
земельну ділянку площею 1000 кв.м. за цією
ж адресою, кадастровий №:06:001:0266 ,
цільове призначення: для будівництва і
облсуговування жилого будинку,
господарських будівель і
споруд(присадибна ділянка). Загальна
вартість вказаного нерухомого майна
становила 54 117,00 грн. /а.с.15 т.1/

На підставі договору
купівлі-продажу від 14. листопада 2008
року, посвідчего приватним нотаріусом
Кременчуцького міського нотаріального
округу ОСОБА_10 по р.№8916, ОСОБА_3 за
згодою ОСОБА_1 купив в ОСОБА_12 квартиру
АДРЕСА_1. Вартість квартири становила 783
000 грн. /а.с.11, 57 т.1/

07 квітня 2009 року між ОСОБА_13 та
ОСОБА_3 укладено договір
купівлі-продажу частини будівель і
споруд промбази за адресою: АДРЕСА_4, що
в цілому складається зі складу літ «Б»,
приміщень №8 та №3 , складу літ «Б1»,
вартістю 83 734 грн. Вказаний право чин
також вчинений за згоди дружини
покупця - ОСОБА_1 /а.с.12, 60/

Отже, всі вказані об'єкти
нерухомості придбані ОСОБА_3 в період
зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_1

Частково задовольняючи первісний
та зустрічний позови, суд першої
інстанції виходив з того, що джерелом
коштів на придбання спірного майна, за
виключенням об'єкту незавершеного
будівництва з господарськими
будівлями за адресою: АДРЕСА_5 та
земельної ділянки за цією ж адресою, є
кошти, одержані відповідачем від
своїх батьків за договорами позики
згідно розписок від 11.11.2003 року на суму
17 760грн., від 14.11.2008р. - на суму 78 300грн, від
05.06.2001р. та від 07.04.2009р. відповідно на
суму 18 338 грн. та 83 374 грн., тому вказані
об'єкти нерухомості є особистою
власністю ОСОБА_3

З таким висновком колегія суддів
не погоджується, оскільки він не
відповідає фактичним обставинам
справи та прийнятий з порушенням норм
процесуального та матеріального права.

Відповідно до ст.60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Аналогічні норми передбачені
ст.22 КпШС України, який діяв на час
придбання частини спірного майна.

Згідно зі ст.63 СК України дружина
та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
правах спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

У разі поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором.

Відповідно до ч. 2 ст.65 СК України (
ч.2 ст.23 КпШтС) під час укладення
договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою одного
з подружжя.

Майно, набуте подружжям за час
шлюбу, є їхньою спільною сумісною
власністю, якщо інше не встановлено
договором або законом (ч.3 ст.368 ЦК
України).

Зазначені норми матеріального
права вказують на презумцію факту
спільної сумісної власності подружжя
на майно, придбане в період шлюбу, якщо
інше не доведено одним із подружжя.

Згідно норми ч.3 ст.10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу свої вимог або заперечень.

Відповідно до частини 3 та 4 ст.60
ЦПК України доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Місцевий суд безпідставно не
звернув уваги на викладені приписи
норм цивільного процесуального закону
щодо необхідності надання доказів, з
урахуванням передбачених ст.ст.58-59 ЦПК
України принципів належності та
допустимості їх, та зробив помилковий
висновок щодо визнання спірних
об'єктів нерухомості особистою
власністю відповідача з посиланням на
придбання цього майна за рахунок
позичених коштів.

Зокрема, районний суд не взяв до
уваги, що розписки, дані ОСОБА_3 про
одержання від батьків коштів для
придбання спірного нерухомого майна,
датовані 05 червня 2001 року,11 листопада
2003 року,14 листопада 2008 року, 07 квітня 2009
року, тобто під час перебування у
зареєстровану шлюбі з позивачкою.

Згідно ч.3 ст.65 СК України для
укладення одним із подружжя договорів,
які потребують нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, а також договорів
стосовного цінного майна, згода
другого з подружжя має бути письмово.
Згода на укладення договору, який
потребує нотаріального посвідчення і
(або) державної реєстрації, має бути
нотаріально засвідчена.

Однак ОСОБА_14 не надавала
письмової згоди на укладення
договорів позики, про які заявляє
відповідач. Доказів повідомлення її
про позику відповідач не надав, тоді як
при купівлі 14 листопада 2008 року ОСОБА_3
квартири АДРЕСА_1, та купівлі 07 квітня
2009 року частини будівель та споруд
продбази, розташованих по АДРЕСА_4, така
згода наявна та нотаріально
посвідчена. При наданні згоди на
придбання чоловіком вказаних об'єктів
позивачка підтверджувала, що гроші,
які витрачаються на купівлю об'єктів
нерухомості, є спільною сумісною
власністю./а.с.11,12/. Таке ж погодження
надавала ОСОБА_1.(на час посвідчення
ОСОБА_3) при укладенні ОСОБА_3 договору
купівлі-продажу об'єкту незавершеного
будівництва з господарськими
будівлями по АДРЕСА_5, що
підтверджується текстом договору
купівлі-продажу від 24.04.2007 року./а.с.15 т.1/

Крім того, колегія суддів звертає
увагу на той факт, що зі змісту розписок
не вбачається, що отримані грошові
кошти планувалися бути використані не
на користь сім'ї. Між тим, доказів того,
що саме зазначені в розписках кошти
витрачені відповідачем на придбання
спірних об'єктів нерухомості - не
надано.

Колегія суддів не визнає
преюдиційними фактами для даної справи
рішення Автозаводського районного
суду м.Кременчука від12 червня 2014 року, 18
червня 2014 року від 10 липня 2014 року про
визнання дійсним договорів позики,
оскільки вони ухвалені після розгляду
даної справи в суді першої інстанції,
як і розписки ОСОБА_3 про повернення
батькам грошових коштів, які датовані 30
та 31 липнем 2013 року.

Встановлений місцевим судом факт
придбання відповідачем за особисті
кошти спірного майна не підтверджено
жодним належним та допустимим доказом,
а ґрунтується лише на поясненнях
відповідача.

Висновки місцевого суду, зроблені
зі слів представника ОСОБА_3, про те, що
на момент надання ОСОБА_1 згоди на
укладення чоловіком договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1
остання була обізнана, за які кошти
придбана квартира, оскільки кошти
передавав саме ОСОБА_3, а чинне
законодавствор не пов'язує наявність
згоди чоловіка чи дружини на придбання
майна з моментом виникнення права
власності на це майно як на спільне
сумісне - є неспроможними, оскільки
грунтуються на довільному тлумаченні
норм права та хибній оцінці фактичних
обставин справи.

Крім того, колегія суддів
зауважує, що посилання районного суду
на пояснення свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_3,
які підтвердили факт передачі в борг
сину ОСОБА_3 грошових коштів на
придбання вказаних в розписках
об'єктів, - є неправомірними, оскільки
не відповідають вимогам ЦПК.

Відповідно до ст.159 ЦПК України
суд під час розгляду справи повинен
безпосередньо дослідити докази у
справі. Стаття 280 ЦПК визначає порядок
допиту свідків в судовому засіданні,
ва тому числі з попередженням їх про
кримінальну відповідальність та
приведенням до присяги. Стаття 183 ЦПК
передбачено, що показання свідків, дані
ними у судовому засіданні, в якому було
ухвалено скасоване рішення, повинні
бути оголошені і досліджені в судовому
засіданні, в якому ухвалено рішення,
якщо участь цих свідків у новому
судовому засіданні є неможливим.

Всупереч вказаним нормам
цивільного процесуального права,
місцевий суд, визнавши показання
вказаних осіб належним доказом у
справі, не допитав їх безпосередньо та
не дослідив їх показання в судовому
засіданні при розгляді справи після
скасування попереднього рішення.

Виходячи з презумпції права
спільної власності подружжя на майно,
набуте в шлюбі, саме відповідач повинен
був довести, що спірне майно було
придбано за його особисті кошти.

На підставі викладеного колегія
суддів визнає, що всі об'єкти
нерухомості, які були придбані
відповідачем у період шлюбу, є його з
ОСОБА_1. спільною власністю, кожен з
яких має право на половину цього майна.

При цьому слід зазначити, що,
оскільки спірне майно є окремими
об'єктами нерухомості, на кожного з
яких сторони мають рівні права,
реальний розподіл вказаного майна
можливий лише за наявності
відповідних технічних умов та
заявленого про це позову, вимоги ОСОБА_1
про розділ спільного майна шляхом
виділення кожному окремих об'єктів
нерухомості зі стягненням з
відповідача на її користь різниці у
вартості половини спільного майна
суперечать вимогам ст.ст.364, 370 ЦК
України.

За таких обставин колегія суддів
задовольняє апеляційну скаргу
частково, скасовує рішення місцевого
суду та ухвалює нове рішення про
часткове задоволення позовних та
зустрічних позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304,309 п.п.3,4, 314,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
- скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов ОСОБА_1 та зустрічний позов
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право
власності за кожним по ? частині :

- квартири АДРЕСА_1;

- приміщення вбудованого магазину
промислових товарів, розташованого за
адресою: АДРЕСА_2;

- приміщення вбудованого магазину
промислових товарів, розташованого за
адресою: АДРЕСА_3;

- будівель та споруд продбази,
розташованої за адресою: АДРЕСА_4;

- об'єкту незавершеного
будівництва з господарськими
будівлями та земельної ділянки площею
1000 кв.м з цільовим призначенням: для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд, кадастровий номер :06:001:0266,
розташованих за адресою: АДРЕСА_5.

В задоволенні інших позовних
вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних
вимог ОСОБА_3 відмовити за
безпідставністю.

Рішення набирає чинності з
моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом 20 днів в
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий - суддя /підпис/
Л.І. Пилипчук

Судді: /підпис/
Т.О. Кривчун

/підпис/
Ю.В. Дряниця

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
Л.І. Пилипчук