У х в а л а

іменем україни

15 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,суддів:
Коротуна В.М.,Ступак О.В.,Попович
О.В.,Штелик С.П.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_6, яка
діє в інтересах малолітнього ОСОБА_7, до
ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору: орган опіки та
піклування Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради, ОСОБА_10,
комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради,
реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, визнання
особи продавцем частини житлового
будинку, визнання права спільної
часткової власності на нерухоме майно,
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом виселення та вселення
в житлове приміщення, за касаційною
скаргою ОСОБА_8 на рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від 4
квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6, яка діє в інтересах
малолітнього ОСОБА_7, звернулася до
суду з позовом про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, визнання
особи продавцем частини житлового
будинку, визнання права спільної
часткової власності на нерухоме майно,
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом виселення та вселення
в житлове приміщення.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 липня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 4 квітня
2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано, ухвалено нове
рішення про часткове задоволення
позову.

Усунуто перешкоди малолітньому ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1 у користуванні власністю
та вселено його у житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Не погодившись з рішенням апеляційного
суду, ОСОБА_8 звернулася до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з касаційною скаргою, в якій
просила скасувати оскаржуване судове
рішення та залишити в силі рішення суду
першої інстанції, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Зважаючи на те, що ОСОБА_8 оскаржується
рішення суду апеляційної інстанції
щодо задоволення позову про усунення
перешкод у користуванні майном та
вселення, в іншій частині судове
рішення з огляду на положення статті 335
ЦПК України не переглядається.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Судом встановлено, що 2/8 частки у праві
спільної часткової власності на
житловий будинок по АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_8 згідно зі свідоцтвом про право
власності від 9 грудня 1964 року.
Співвласниками цього нерухомого майна
є ОСОБА_11 (3/8), ОСОБА_12 (3/8). Право
власності цих осіб зареєстровано у
встановленому законом порядку (а.с. 27).

8 травня 1971 року між чоловіком ОСОБА_8 -
ОСОБА_13 та ОСОБА_14 - колишнім чоловіком
ОСОБА_6, у простій письмовій формі було
укладено договір купівлі-продажу
жилого будинку по АДРЕСА_1, на підставі
якого ОСОБА_14 разом з сім'єю вселився до
цього домоволодіння. ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_14 помер (а.с. 11, 15).

ОСОБА_6 є опікуном малолітнього онука
ОСОБА_7, мати якого - ОСОБА_15 - померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 21).

Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Матеріали справи не містять доказів, що
на момент смерті ОСОБА_15 їй належав
житловий будинок по АДРЕСА_1, право
власності на який увійшло до складу
спадщини.

Крім того рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
22 листопада 2010 року, яке набрало
законної сили 22 грудня 2010 року після
його апеляційного перегляду,
встановлено, що на момент смерті
ОСОБА_15 не була власником частини
домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_1 (а.с. 111-116).

Також з рішення виконкому Жовтневої
районної у м. Дніпропетровську ради від
24 липня 2009 року вбачається, що ОСОБА_7
забезпечений житлом - квартирою
АДРЕСА_2 (а.с. 21).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції правильно виходив із
того, що вимоги позивача про усунення
перешкод у користуванні майном та
вселення є безпідставними.

За таких обставин установивши, що
апеляційним судом скасовано судове
рішення, ухвалене згідно із законом,
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції і залишає в силі судове
рішення суду першої інстанції (стаття
339 ЦПК України).

Керуючись статтями 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 4 квітня
2014 року скасувати, рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
18 липня 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. ДьомінаСудді:В.М.
Коротун О.В. Попович О.В. Ступак С.П.
Штелик