АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8120/14 Справа № 201/6925/13 Головуючий у 1 й інстанції - Черновський Г.В. Доповідач - Болтунова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Болтунової Л.М

суддів -Макарова М.О., Тамакулової В.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ТОВ "Дніпроспецмонтаж", третя особа - КП "Житлово-експлуатаційне підприємство № 3" Дніпропетровської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що внаслідок проведення будівельних робіт у нежитловому приміщенні № 19 на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 та яке належить на праві власності ОСОБА_3, у належній йому квартирі № 27, яка знаходиться у вказаному будинку, спричинені пошкодження про що було складено відповідний акт. Просив стягнути з ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду в розмірі 117 220,08 грн., на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. та судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2013 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Дніпроспецмонтаж" на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди - 117 220,08 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 500 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2014 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2014 року в частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - КП "Житлово-експлуатаційне підприємство № 3" Дніпропетровської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасовано і справу в цій частині передано на новий розгляд до апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції , колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 частково, суд першої інстанції послався на те, що шкода, яка була спричинена позивачу повинна бути відшкодована підрядною організацією "Дніпроспецмонтаж", яка виконувала будівельні роботи з реконструкції нежитлового приміщення № 19 на першому поверсі будинку АДРЕСА_1, яке належить на праві власності відповідачці ОСОБА_3

Проте з таким висновком не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_1. Приміщення квартири № 19, яка розташована нижче квартири позивача, на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3

НПФ "Укрстройпроект" у 2004 році був розроблений робочий проект "Реконструкция квартир под учебный центр парихмахерского искусства по адресу: АДРЕСА_2", та ТОВ "Стеконик ЛТД" підготовлений висновок про можливість реконструкції вказаної квартири.

4 вересня 2004 року між ОСОБА_3 та ТОВ "Дніпроспецмонтаж" був укладений договір підряду, за умовами якого товариство зобов'язалось виконувати у відповідності з умовами даного договору роботи по реконструкції квартири № 19 під учбовий центр мистецтва по АДРЕСА_1, а замовник - прийняти цю роботу та сплатити за неї.

За висновком судової будівельно-технічної експертизи від 27 січня 2005 року, причиною просадки підлоги, утворення тріщин, ушкодження штукатурного шару - є проведення робіт по демонтажу не несучих перегородок та щитової підшивки стелі, але в більшому ступені - виконання робіт, пов'язаних з посиленням балконних перекриттів, оскільки викликає сумніви можливість проведення саме робіт з посилення без динамічного впливу на несучі стіни та перекриття, що знаходяться під навантаженням.

Згідно акту від 16 червня 2009 року, який було складено начальником КЖЕП № 3 ОСОБА_5, майстром дільниці ОСОБА_6 за участю позивача ОСОБА_2 , при обстеженні його квартири АДРЕСА_3, було виявлено, що всі кімнати вказаної квартири (коридор, дві спальні, зала, кухня, ванна кімната) мають пошкодження у вигляді тріщин на стінах та стелях, пошкодження шпалер на стінах, пошкодження підлоги тощо, причинами чого стали ремонтні роботи, що проводились у нижче розташованому нежитловому приміщенні на першому поверсі зазначеного будинку.

Відповідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 15 січня 2013 року, вартість шкоди, спричиненої ОСОБА_2 в результаті будівельних робіт, проведених у квартирі АДРЕСА_4, яка належить ОСОБА_3, складає 117 220,08 грн.

За статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом зазначеної норми закону у правовідносинах з відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обов'язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач.

Розглядаючи даний спір по суті, районний суд не звернув уваги на вказані вимоги закону, безпідставно прийшов до висновку про встановлену провину ТОВ "Дніпроспецмонтаж" у заподіянні шкоди позивачу, при цьому залишивши поза увагою вимоги останнього до відповідачки ОСОБА_3 та помилково визнав їх необґрунтованими.

ОСОБА_3, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді не було надано жодного доказу, в розумінні ч. 2 ст. 59, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, які б спростовували наявність її вини у спричиненні пошкоджень квартири ОСОБА_2

При розгляді справи в судове засідання апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 та представник відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_8 надали до суду заяву про затвердження мирової угоди та саму мирову угоду і просили провадження у справі закрити.

За частиною першою ст.175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов*язків сторін та предмету позову.

Відповідно до ч.5 ст.175 ЦПК України, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд відмовляє у визнанні мирової угоди.

Як вбачається з наданої представниками заяви про затвердження мирової угоди, на якій відсутня дата, з її умовами ОСОБА_2 та відповідачка ознайомлені. Згідно з умовами мирової угоди відповідач зобов*язаний виплатити позивачу в рахунок матеріальної, моральної шкоди та судових витрат по справі 50 000 грн.

Разом з тим, в супереч даної заяви, у тексті самої мирової угоди зазначено, що за п.3, сума, яка вказана у п.1 - 50 000 грн., сплачена відповідачем одним платежем до моменту підписання цієї угоди. Доказів такої сплати суду не надано.

Крім того, в тексті мирової угоди зазначені позивач ОСОБА_2, позивачка ОСОБА_9 та відповідачка ОСОБА_3 Остання розписалась за себе, і також поставила свій підпис у графі "позивач -2 ОСОБА_9".

Враховуючи наведене, колегія суддів не визнає мирової угоди у справі, яка суперечить вказаним вимогам Закону.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідачки ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 117 220,08 грн., моральної шкоди, з урахуванням конкретних обставин справи, в сумі 1 500 грн., а також судові витрати, пов*язані зі сплатою: судового збору - 1222,21 грн., ІТЗ- 252 грн., правової допомоги - 2 000 грн., проведення експертизи - 2059,68 грн. на загальну суму 5 533,89 грн.

Аналізуючи зміст рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що воно не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, підлягає скасуванню, у зв*язку в порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням матеріального закону, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог. А отже апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

А отже апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України , колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2013 року скасувати, ухвалити нове рішення. Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 117 220,08 грн. та моральну шкоду в сумі 1 500 грн., а також судові витрати загальною сумою - 5 533,89 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: Болтунова Л.М. Макаров М.О. Тамакулова В.О.