№ 2др/202/2/2014
07 квітня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська у
головуючого судді:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 05 грудня
2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів - задоволені
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1, аліменти на утримання дитини -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 400 гривен,
яка підлягає індексації відповідно до
закону, щомісячно, починаючи з 11 жовтня
2013 року і до досягнення дитиною
повноліття.

До Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська 18 березня 2014 року
надійшла заява від представника
позивача про необхідність ухвалення
додаткового рішення, оскільки під час
постановлення рішення у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів не було вирішено питання про
стягнення судових витрат в частині
витрат на надання правової допомоги.

В обґрунтування поданої заяви позивач
надала договір про надання правової
допомоги від 20 вересня 2013 року,
квитанцію № 246 від 31 жовтня 2013 року,
копію диплома її представника ОСОБА_5
про вищу освіту, свідоцтво платника
податку серії НОМЕР_3, виданого 22 травня
2012 року та акт прийому-передачі послуг
по договору про надання правової
допомоги № 1335с від 20 вересня 2013 року.

В судове засідання позивач не з'явився,
представник позивача також не з'явився,
подав до суду заяву, в якій просив
провести судове засідання без його
участі та його заяву задовольнити.
Відповідач, представник відповідача в
судове засідання також не з'явились,
про час і місце проведення судового
засідання повідомлялись у
встановленому законом порядку, причини
неявки не повідомили. Відповідно до ч. 3
ст. 220 ЦПК України присутність сторін у
судовому засіданні не є обов'язковою.

Суд, дослідивши матеріали цивільної
справи, приходить до наступних
висновків.

За змістом ст. 214 ЦПК України, під час
ухвалення рішення суд вирішує питання,
як розподілити між сторонами судові
витрати.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України витрати
на правову допомогу входять до витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

В матеріалах цивільної справи є заява
позивача про відшкодування витрат на
правову допомогу, відповідно до якої
ОСОБА_1 просить суд включити до складу
судових витрат, витрати на правову
допомогу в розмірі 1 800 грн., які
складаються з підготовки документів,
надання консультацій й рекомендацій
правового характеру, представництва
інтересів у судах першої інстанції з
метою отримання рішення суду про
стягнення аліментів на утримання
дитини.

При постановленні рішення у справі
питання про розподіл судових витрат,
пов'язаних з правовою допомогою не було
вирішено.

Судом встановлено, що між позивачем
ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_5, який є фахівцем в галузі права 20
вересня 2013 року було укладено договір
№ 1335-с про надання правової допомоги.

Відповідно до квитанції № 246 від 31
жовтня 2013 року позивачем
ОСОБА_1 сплачені послуги за договором №
1335-с про надання правової допомоги від
20 вересня 2013 року в сумі 1 800 грн.

В акті, складеним 01 квітня 2014 року та
підписаним позивачем ОСОБА_1 та
фізичною-особою підприємцем ОСОБА_5
зазначено об'єм робіт, який був
виконаний, згідно з договором про
надання правової допомоги від 20
вересня 2014 року.

Згідно ст. 84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони. Граничний розмір
таких витрат встановлений законом.

Статтею 1 Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах»,
передбачено, що розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено рішення, іншою стороною, не
може перевищувати 40% встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Із журналів судового засідання від 04
листопада 2013 року, 13 листопада
2013 року, 05 грудня 2013 року, вбачається,
що представник позивача ОСОБА_5
представляв інтереси ОСОБА_1 у всіх
судових засіданнях. Інші, зазначені
позивачем витрати на правовому
допомогу щодо складання процесуальних
документів та інших послуг також
знайшли своє підтвердження в
матеріалах цивільної справи.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 05 грудня
2013 року позовні вимоги були задоволені
частково.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач ОСОБА_1 просила стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на її користь
аліменти на утримання дитини в розмірі
1000 грн. щомісячно. Судом вирішено
проводити стягнення аліментів на
користь позивача на утримання дитини в
розмірі 400 грн. щомісячно.

Таким чином, витрати на правову
допомогу повинні присуджуватися
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а саме на користь
позивача необхідно стягнути понесені
витрати на правову допомогу в розмірі
720 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 88, 220 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уроженця м. Дніпропетровська,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки
Дніпропетровської області,
Верхньодніпровського району, м.
Верховцево, зареєстрованої за адресою:
АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2
витрати на правову допомогу в розмірі
720 (сімсот двадцять) грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня його проголошення.

Суддя:
Г.В. Бєсєда