АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:22-ц/790/319/14
Головуючий 1 інстанції -Хайкін
Справа №2/638/3608/13
Доповідач - Карімова Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді
Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

при секретарі Маковецькій
О.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 21 жовтня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
треті особи: Харківська міська рада,
Інспекція державного архітектурно -
будівельного контролю у Харківській
області про припинення будівництва та
відновлення стану території,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вищевказаним позовом.

Просив визнати незаконним проведення
будівельних робіт та зобов'язати
ОСОБА_3 відновити стан території шляхом
демонтажу фундаменту та будівельних
конструкцій на частині земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_2, яка межує з
належним йому будинком за адресою:
АДРЕСА_1.

Посилався на те, що на межі вказаних
земельних ділянок ОСОБА_3 без
узгодження з ним ( як користувачем
суміжної земельної ділянки ) 20 травня
2013 року розпочала будівництво
стаціонарного об'єкту розмірами 6 м
довжиною,4 м. шириною та 4 м. висотою,
використовуючи сумісну огорожу як
одну зі стін майбутньої споруди.

Вказує, що такими діями ОСОБА_3
створюється загроза життю та здоров'ю
його та його близьких, порушуються
норми чинного законодавства, оскільки
відповідачкою не отримані дозволи та
узгодження на будівництво від
виконавчих органів, порушуються норми
ізоляції, та інші санітарно-гігієнічні
та протипожежні норми.

Відповідач ОСОБА_3 в особі свого
представника заперечувала проти
позову, посилаючись на недоведеність
його доводів щодо порушення
будівельних та санітарних норм, його
прав користувача суміжної земельної
ділянки, та вказувала, що відповідно до
п.4.9 ч.4 Положення про порядок надання
дозволу на виконання будівельних робіт
при зведенні нею тимчасової споруди -
альтанки (навісу) не вимагається
наявність дозволу на виконання
будівельних робіт, оскільки не
здійснювалися роботи з улаштування
фундаменту.

Розгляд справи відбувся за
відсутністю представників третіх осіб.

Рішенням Дзержинського районного
суду м. Харкова від 21 жовтня 2013 року
позов ОСОБА_4 задоволено: визнано
проведення будівельних робіт ОСОБА_3
незаконним. Зобов'язано ОСОБА_3
відновити стан території шляхом
демонтажу фундаменту та будівельних
конструкцій на частині земельної
ділянки по АДРЕСА_2, яка межує з
домоволодінням по АДРЕСА_1.

З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
стягнуті судові витрати у вигляді
сплаченого судового збору в розмірі 114
грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
недоведеність тих обставин, які суд
вважав встановленими, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати це рішення районного
суду та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4

Вказує, що судом першої інстанції
не враховано, що позивачем не надано
належних доказів щодо перевірки
уповноваженими органами у сфері
контролю за дотриманням
містобудівного, земельного,
санітарного та пожежного
законодавства та незаконності
проведених будівельних робіт з
улаштуванням альтанки, а доводи позову
ґрунтуються на припущеннях.

Посилається на те, що судом
безпідставно зазначено про проведення
на належній відповідачці земельній
ділянці самочинного об'єкту
нерухомості з влаштуванням фундаменту,
оскільки фундаменту не існує, а
відповідно до пункту 3.2 Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна зведення на земельній ділянці
тимчасових будівель та споруд, навісів,
альтанок, наметів та інше не належить
до самочинного будівництва.

Також зазначає, що вказане
будівництво проводиться на земельній
ділянці, що виділена їй відповідно до
рішення виконкому Дзержинської
районної ради м. Харкова № 4612 від 24.03.2006
р. для обслуговування частини
житлового будинку літ. А-1 та надвірних
будівель та споруд і межа між
земельними ділянками, якими
користуються вона та позивач не
узгоджувалася та межові знаки не
встановлювалися.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, судова
колегія вважає, що скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - скасуванню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом (ч.2). Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені у засіданні (ч.3).

Між тим оскаржуване рішення суду
першої інстанції в повному обсязі не
відповідає вказаним вимогам ст. 213 ЦПК
України.

Ухвалюючи рішення про
задоволення позову ОСОБА_4, суд першої
інстанції виходив з того, що
будівництво споруди проводиться
ОСОБА_3 на земельній ділянці, яка не
відведена для цієї мети, без
відповідного дозволу та належно
затвердженого проекту, і є самочинним.
ОСОБА_3 ігнорує виклики до інспекції
ДАБК, в якій не зареєстровано право на
виконання таких будівельних робіт, які
порушують права позивача, тому
відповідно до статті 376 ЦК України
самовільне будівництво підлягає
знесенню за рахунок особи, яка його
здійснила.

Судова колегія не може в повному
обсязі погодитися з такими висновками
районного суду, оскільки вони не
відповідають обставинам справи та
зроблені без урахування вимог
законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_4 є власником житлового будинку з
надвірними будівлями, що розташований
за адресою: АДРЕСА_1. Земельна ділянка
за вказаною адресою межує з земельною
ділянкою, на якій розташований
належний ОСОБА_3 жилий будинок, якому
присвоєна адреса: АДРЕСА_2, і тому
відповідно до вимог ст.. 120 ЗК України та
ст.. 377 ЦК України до ОСОБА_3 перейшло
право користування зазначеною
земельною ділянкою, яка відведена для
обслуговування належного їй
домоволодіння.

В травні 2013 року на межі земельних
ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_3 останньою
було розпочато будівництво альтанки.

Відповідно до п.1.2 Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 24.05.2001 р.
№ 127, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 10.07.2001 р. за № 582/5773,
технічна інвентаризація, яка
проводиться з метою визначення площі
та об'єму будівлі, споруди, оцінки
технічного стану та вартості,
передбачає первинну технічну
інвентаризацію та поточні
інвентаризаційно - оцінювальні роботи
для встановлення змін за певний період
часу після первинної інвентаризації.

З наданого до суду апеляційної
інстанції технічного паспорту
належного ОСОБА_3 житлового будинку,
виготовленого станом на 03.03.2006 р.,
вбачається, що господарські споруди у
вигляді навісів, альтанок, наметів
відсутні. Не зазначені в паспорті і
самовільні будівлі або споруди.

Згідно наданого технічного
паспорту належного ОСОБА_3 житлового
будинку вбачається, що 05.09.2013 р.
спеціалістами КП «Харківське міське
бюро технічної інвентаризації»
проведено обстеження цього будинку та
виготовлено технічний паспорт на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок.

В додатку 2.4 «Характеристика будинку,
господарських споруд» цього
технічного паспорту складено опис
основних конструктивних елементів, в
тому числі й опис спірних споруд -
навісу літ. «Н», який складається з
дерев'яних стін, покрівля -
металочерепиця; та навісу літ. «О»,
який складається з металевих стін,
покрівля - металочерепиця; де в графі
«Фундамент» дані відсутні.

В цьому паспорті також не зазначені
наявність самовільних господарських
будівель чи споруд.

Згідно пояснень представника
інспекції ДАБК у Харківській області в
судовому засіданні апеляційної
інстанції спірні споруди є навісами, і
оскільки фундаменту не існує, то вони є
об'єктами благоустрою і не потребують
будівельного паспорту та реєстрації в
інспекції повідомлень на будівництво.
При цьому наявність відповідей
інспекції ДАБК у Харківській області
на звернення ОСОБА_4 про те, що в
Інспекції відсутня інформація щодо
наявності у ОСОБА_3 права на виконання
будівельних робіт та візуальне
встановлення при виїзді на місце на
території домоволодіння по АДРЕСА_2
факту проведення робіт з монтажу
металевих конструкцій споруди з
улаштуванням бетонної плити, не є
об'єктивно встановленим фактом
самочинного будівництва, оскільки
відповідні підтверджуючі документи на
право здійснення будівельних робіт,
представником інспекції не
перевірялися.

Таким чином судом першої та
апеляційної інстанції не встановлено
об'єктивних даних щодо здійснення
ОСОБА_3 робіт з улаштуванням фундаменту
при здійсненні будівництва навісів,
зазначених під літерами «Н» та «О».

Вказані обставини узгоджуються з
вимогами пункту 3.2 Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, згідно якого зведення на
земельній ділянці тимчасових будівель
та споруд, навісів, альтанок, наметів
не належить до самочинного будівництва
та відповідають вимогам Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», Положення про порядок
надання дозволу на проведення
будівельних робіт (затвердженого
наказом Держбуду України від 05.12.2000р.
№273) щодо того, що таке будівництво не є
самочинним та не потребує жодних
дозвільних документів.

У зв'язку з наведеним висновки
суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3
здійснювала самочинне будівництво
спірних споруд без врахування вимог
ст.ст. 27-37 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
забудова присадибних, дачних і садових
земельних ділянок має здійснюватися на
підставі будівельного паспорта
забудови земельної ділянки, який
надається уповноваженим органом
містобудування та архітектури на
безоплатній основі, та відповідно до
одержаних технічних умов та проектною
документацією, є помилковими.

Судом першої інстанції також не
встановлено наявність даних про
порушення інсоляції в будинку ОСОБА_4 у
зв'язку з здійсненням ОСОБА_3
будівництва спірних споруд, та
наявність загрози життю і здоров'ю
позивача та членам його сім'ї, оскільки
позивачем всупереч вимог ст.ст. 58-60 ЦПК
України не надано як до суду першої так
і апеляційної інстанції достовірних
доказів цих тверджень ( актів
відповідних комісій санепідемстанції,
висновків спеціалістів тощо).

Відповідно до вимог статті 376 ЦК
України право на звернення до суду з
позовом про знесення або перебудову
самочинно збудованого об'єкта
нерухомості мають як органи державної
влади, так і органи місцевого
самоврядування. У випадках порушення
прав інших осіб право на звернення до
суду належить і таким особам за умови,
що вони доведуть наявність порушеного
права (стаття 391 ЦК України).

Оскільки позивачем не доведені
підстави для застосування до виниклих
відносин вимог ст. 376 ЦК України, судова
колегія вважає за необхідне скасувати
оскаржуване рішення районного суду та
відмовити ОСОБА_4 у задоволенні його
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.2 ч.1ст. 307,
ст.ст. 309, 313,314,316,317, 319, 324 ЦПК України,
судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 21 жовтня 2013 року
скасувати і відмовити у задоволенні
позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про припинення
будівництва та відновлення стану
території.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: