Справа № 165/2182/14-ц
Провадження № 2/165/566/14
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року
м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд
Волинської області в складі:

головуючого
судді Василюка А.В.,

при секретарі
Навроцькій М.Р.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті
Нововолинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про
стягнення коштів за утримання
спільного сумісного майна, -

встановив:

01 вересня 2014 року ОСОБА_4
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5,
ОСОБА_2 про стягнення коштів за
утримання спільного сумісного майна -
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2.

Вимоги обґрунтовує тим, що вона та
відповідачі - сини ОСОБА_5, ОСОБА_2 є
співвласниками житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_2, при цьому їй належить
1/2 частина вищевказаного
домоволодіння, а відповідачам по 1/4
частині майна. Починаючи з липня 2011
року відповідачі не приймають участі в
утриманні будинку і із-за особистої
неприязні та напруженості в стосунках
вони не можуть вирішити питання по
оплаті комунальних платежів. З метою
уникнення заборгованості за надані
комунальні послуги, їй самій довелося
сплатити всі отримувані з липня 2011 року
рахунки, а всього 30296,36 грн. Оскільки
вона та відповідачі є солідарними
боржниками за зобов'язаннями по сплаті
комунальних послуг, тому відповідачі, в
межах розміру їх часток, починаючи з
липня 2011 року, повинні відшкодувати їй
кошти сплачені за комунальні послуги.
Просить стягнути з відповідачів
ОСОБА_5, ОСОБА_2 з кожного по 7574 грн.
відшкодування витрат, які вона понесла
за утримання спільного сумісного майна
та судові витрати у справі.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.
Пояснив, що відповідачі є
співвласниками житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_2, однак участі в
утриманні житла не беруть, а тому в
межах розміру їх часток, за період з 01
вересня 2011 року по 01 вересня 2014 року
просить стягнути з відповідачів в
користь позивача понесені нею витрати
по сплаті комунальних платежів. Також
вказав, що зі слів позивача йому відомо,
що з березня поточного року
відповідачі за вищевказаною адресою не
проживають. За час спільного
проживання з позивачем сини часто
приходили на підпитку, поводили себе
неадекватно, у зв'язку з чим вона
неодноразово зверталася в міліцію.
Відповідачі вимагали в неї по 20 тисяч
доларів США за їх частки, а тому позивач
обладнала в будинку сигналізацію, код
зняття якої відповідачам не
повідомила. Вважає, що жодним чином
позивач не перешкоджала відповідачам
користуватися належним їм майном,
оскільки вони часто ночують в будинку
та мають там особисті речі. Крім того,
зазначив, що будинок обладнаний
лічильниками обліку використаного
газу та електроенергії та в ньому
встановлено автономне опалення.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов визнав частково,
оскільки до лютого 2014 року включно, за
усною домовленістю з позивачем він
сплачував останній 2/3 комунальних
платежів. Крім того, він окремо платив
за інтернет та за послуги з вивезення
сміття та твердих побутових відходів,
що нараховувалися на нього і його
брата, а мати сплачувала за телефон,
яким користувалася лише вона. З березня
2014 року за адресою: АДРЕСА_2 він не
проживає, оскільки позивач вигнала
його дружину та сина, а він був змушений
разом з своєю сім'єю покинути спірне
житло. Про те, що в будинку встановлено
сигналізацію довідався від брата,
оскільки той з березня 2014 року
періодично там ночує. Не заперечує
проти стягнення з нього витрат на
утримання будинку за період з березня
2014 року, що нараховуються від кількості
зареєстрованих осіб, тобто за послуги
водопостачання та водовідведення та
вивіз сміття. Боргів по сплаті
комунальних послуг ніколи не було. За
час проживання скандалів не вчиняв,
п'яний не приходив. В лютому 2014 року у
матері з'явився новий співмешканець, що
на його думку було причиною виселення
його сім'ї.

Відповідач ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 позов не
визнала, оскільки відповідач ОСОБА_2 за
період свого проживання сплачував
ОСОБА_4 2/3 комунальних платежів і
оскільки позивач виселила сім'ю
відповідача з спірного будинку, тому
витрати по його утриманню за цей період
вона зобов'язана нести сама.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в
судовому засіданні показали, що
являються сватами позивача. Їх дочка з
внуком та зятем протягом тривалого
часу проживали в будинку за адресою:
АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_4, однак в кінці
лютого 2014 року вони переїхали та
проживають разом з ними за адресою:
АДРЕСА_1. Вони разом з позивачем
придбали для сім'ї ОСОБА_4 окрему
кімнату, однак там вони не проживають,
оскільки не мають коштів для
проведення ремонту. Зі слів дітей їм
відомо, що ті за час проживання в
будинку платили 2/3 комунальних послуг,
орієнтовно 300-400 грн. в місяць. Ніколи не
чули від свахи щоб вона жалілася на те,
що діти ухиляються від сплати
комунальних послуг. Бачили як ОСОБА_4
показувала дочці квитанцію і вказувала
на суму, яку треба їй сплатити, тоді
дочка інколи позичала кошти і в їх
присутності передавала позивачу.
Більше того, вони неодноразово самі
давали дочці гроші на оплату
комунальних послуг.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
показала, що дружина відповідача
ОСОБА_2 є її внучкою. За час проживання
сім'ї ОСОБА_2 в будинку за адресою:
АДРЕСА_2 неодноразово чула від внучки,
що вона сплачує 2/3 всіх платежів по
утриманню будинку. Спілкувалася з
позивачем, в розмові з нею жодних
претензій щодо несплати внукою та її
сім'єю послуг не висловлювала. Тільки
казала, що син ОСОБА_5 вживає спиртні
напої, потрібно заставити дітей
працювати і жалілася, що її внук їй
заважає. ОСОБА_10 працювала, їздила на
заробітки в Республіку Польща, а тому
за домовленістю з позивачем сплачувала
їй по 300-400 грн. за комунальні послуги.
Крім того, неодноразово вона сама
давала молодій сім'ї гроші.

Свідок ОСОБА_10 в судовому
засіданні показала, що відповідач
ОСОБА_2 є її чоловіком. До кінця лютого
2014 року з чоловіком та сином проживала
за адресою: АДРЕСА_2. 25 січня 2014 року, під
час святкування дня народження
свекрухи та повідомила, що має намір
вигнати їх з вищевказаного будинку, а
тому вони образившись самі виїхали і на
даний час проживають у її батьків. За
час проживання з позивачем, вони за
попередньою домовленістю регулярно
справно сплачували 2/3 всіх комунальних
платежів, ОСОБА_4 показувала квитанції
і вони 2/3 коштів їй повертали. Крім того,
самі сплачували за користування
інтернетом, який за заявою чоловіка
було встановлено в будинку. Жодних
скандалів за участю її чоловіка і його
матері не було, про сигналізацію
довідалися від брата чоловіка, який на
протязі останніх трьох років в
спірному будинку не проживав, однак
після їх переїзду приходить на ніч до
матері. Знає, що позивач одного разу
заявила на її чоловіка в міліцію.

Заслухавши пояснення
представника позивача, відповідача,
представника відповідача ОСОБА_2,
покази свідків, дослідивши матеріали
справи в їх сукупності, суд дійшов
висновку що позов підлягає до
часткового задоволення.

Відділом Нововолинського управління
житлово-комунального господарства від
04 березня 1994 року ОСОБА_4, ОСОБА_12,
ОСОБА_5, ОСОБА_2 отримали в приватну
власність будинок за адресою: АДРЕСА_2
(а.с.7).

Позивач ОСОБА_4, уклавши з ОСОБА_12
договір міни отримала у власність,
належну останньому 1/4 частину
вищевказаного домоволодіння, тобто
ОСОБА_4 стало належати 2/4 частини
спірного майна. (а.с.6).

У судовому засіданні встановлено, що на
даний час позивач ОСОБА_4 та
відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_5 є
співласниками житлового будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, частка
позивача у вищевказаному
домоволодінні становить 2/4 частини, а
відповідачів по 1/4 частині майна
кожному (а.с.5).

Статтею 322 ЦК України передбачено, що
власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 360 ЦК України передбачає, що
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Частинами 1, 2 ст.32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначено,
що плата за житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України. Розмір
плати за комунальні послуги
розраховується виходячи з розміру
затверджених цін/тарифів та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, сторони
зобов'язані довести ті обставини, на
які вони покликаються як на підставу
своїх вимог чи заперечень. Доказуванню
підлягають ті обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і з приводу яких у сторін
виникає спір.

Зважаючи на вищевикладене та
враховуючи покази свідків, суд
приходить до висновку, що відповідачем
ОСОБА_2 в судовому засіданні доведено,
що він, проживаючи в будинку за
адресою: АДРЕСА_2, в період з 01 вересня
2011 року по лютий 2014 року, відшкодовував
позивачу 2/3 витрат, які вона несла по
сплаті комунальних послуг.

Оскільки, в судовому засіданні
встановлено, що включно до лютого 2014
року відповідач ОСОБА_2 сплачував 2/3 сум
комунальних платежів, а починаючи з
березня 2014 року оплату не здійснює,
тому з відповідачів слід стягнути 1/2
частину документально підтверджених
витрат на оплаті комунальних платежів,
які нараховувалися за період з 01
березня 2014 року по 31 серпня 2014 року
включно від кількість зареєстрованих
осіб в будинку, оскільки кожному з
відповідачів належить по 1/4 частині
будинку і решта витрат нараховувалися
за показами лічильників від кількості
спожитих послуг, тобто в даному
випадку 1/2 частини витрат по сплаті
телекомунікаційних послуг, послуг з
вивезення сміття та твердих побутових
відходів, водопостачання та
водовідведення.

Таким чином, з відповідачів
ОСОБА_5 та ОСОБА_2, в солідарному порядку
слід стягнути 1311,28 грн. витрат на
утримання спільного сумісного майна -
будинку, що розміщений за адресою
АДРЕСА_2, за період з 01 березня 2014 року
по 31 березня 2014 року включно, що
підтверджуються документально (а.с.65-85).

Суд, пропорційно до задоволених вимог,
відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь
позивача ОСОБА_4 з кожного по 10,60 грн.
судового збору, сплаченого останньою
при подачі позову до суду, що
підтверджується документально (а.с.1)

Керуючись ст.10, ст.11, ст.60, ст.88, ст.209,
ст.212, ст.213, ст.214, ст.215 ЦПК України, на
підставі ст.322, ст.360, ЦК України, ст.32
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» , - суд,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5,
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1311 (одну
тисячу триста одинадцять) грн. 28 коп.
заборгованості за утримання спільного
сумісного майна - будинку за адресою:
АДРЕСА_2 за період з 01 березня 2014 року по
31 серпня 2014 року включно.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_4 з кожного по 10 (десять)
грн. 60 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Волинської області
через Нововолинський міський суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя А.В.
Василюк