УХВАЛА

іменем україни

22 січня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Прилуцького
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Івковецької сільської
ради Прилуцького району Чернігівської
області до ОСОБА_3, третя особа -
Державна інспекція сільського
господарства в Чернігівській області,
про стягнення збитків за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 27 червня 2013
року та рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 20 вересня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року прокурор звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що ОСОБА_3 має у власності нежитлову
будівлю (приміщення магазину), що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, та в
період з 2010 по 2013 рр. неправомірно, без
правовстановлюючих документів
використовувала земельну ділянку
площею 0,0835 га, яка їй була виділена для
обслуговування магазину, у зв'язку з
чим Івковецькій сільській раді
Прилуцького району Чернігівської
області заподіяні збитки у вигляді
упущеної вигоди, а саме: ненадходження
до сільського бюджету в загальній сумі
3 532 грн 80 коп., які прокурор просив
стягнути з ОСОБА_3 на користь
Івковецької сільської ради.

Заочним рішенням Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 27 червня 2013 року позов
прокурора задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь Івковецької
сільської ради Прилуцького району
Чернігівської області матеріальні
збитки в сумі 3 532 грн 80 коп. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 20 вересня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано в частині стягнення з ОСОБА_3
на користь Івковецької сільської ради
Прилуцького району Чернігівської
області упущеної вигоди за 2010 та 2011
роки, відмовлено прокурору у
задоволенні цих вимог і остаточно
визначено до стягнення з ОСОБА_3 1 464 грн
82 коп. В іншій частині рішення суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
прокурора відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що
відповідачка використовувала земельну
ділянку з 29 жовтня 2007 року по 1 червня 2013
року без належного правового
оформлення, тим самим позбавила
Івковецьку сільську раду, як власника
землі, права на отримання від цієї
земельної ділянки доходу у розмірі
орендної плати.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3
на користь Івковецької сільської ради
упущеної вигоди за 2010 та 2011 роки та
відмовляючи у задоволенні позову в цій
частині, апеляційний суд виходив із
того, що у діях відповідачки наявні усі
елементи складу цивільного
правопорушення, що є підставою на
відшкодування збитків (упущеної
вигоди) за 2012 рік та за період з 1 січня
по 1 червня 2013 року, оскільки сільська
рада рішень про встановлення розміру
орендної плати у 2010-2011 роках не
приймала, а закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, тому
відшкодування збитків за цей період є
безпідставним.

Проте повністю погодитись із таким
висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення апеляційного суду не
відповідає.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідно до договору
купівлі-продажу від 29 жовтня 2007 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Прилуцького нотаріального округу
ОСОБА_4, ОСОБА_3 придбала у власність
нежитлову будівлю, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, яка розташована на
земельній ділянці земель
територіальної громади с. Івківці та
зареєструвала право власності
придбаного нерухомого майна в
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно за № 2231.

Рішенням Івковецької сільської ради
Прилуцького району Чернігівської
області від 2 листопада 2012 року
затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки на правах
оренди ОСОБА_3 для обслуговування
магазину, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 та передано останній в оренду
строком на 5 років земельну ділянку
загальною площею 0,085 га, яка
розташована в АДРЕСА_1 за рахунок
земель державної власності.

Відповідно до довідок виконавчого
комітету Івковецької сільської ради
Прилуцького району Чернігівської
області від 15 січня 2013 року № 03-04/23,
17 червня 2013 року ОСОБА_3
користується земельною ділянкою
(цільове призначення - землі комерції)
під магазином з жовтня 2007 року площею
0,0835 га, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

З акту перевірки дотримання вимог
земельного законодавства від 20 вересня
2012 року, складеного головним
спеціалістом відділу оперативного
контролю за дотриманням вимог
земельного законодавства управління
контролю за використанням та охороною
земель Державної інспекції сільського
господарства в Чернігівській області
Євтушенком В.М., вбачається, що ОСОБА_3
користується земельою ділянкою площею
0, 0835 га, яка відноситься до земель
комерційного використання
(призначення), на якій розташована
нежитлова будівля (магазин) за адресою:
АДРЕСА_1, належна відповідачці на праві
власності, і на яку відповідачкою на
час перевірки договір оренди не
укладався та не проходив державну
реєстрацію.

З приводу зазначених порушень головним
спеціалістом відділу оперативного
контролю за дотриманням вимог
земельного законодавства Управління
контролю за використанням та охороною
земель Державної інспекції сільського
господарства в Чернігівській області
Євтушенком В.М. 20 вересня 2012 року було
винесено ОСОБА_3 припис за № 000678, в
якому приписано в тридцяти денний
термін з дня отримання даного припису
усунути виявлені порушення земельного
законодавства при використанні
земельної ділянки комерційного
призначення для обслуговування
нежитлової будівлі магазину) за
адресою: АДРЕСА_1.

Згідно розрахунку виконавчого
комітету Івковецької сільської ради
Чернігівської області від 17 червня 2013
року упущена вигода, тобто плата за
користування зазначеною земельною
ділянкою ОСОБА_3 за 2010 рік становить 1 033
грн 99 коп., за 2001 рік - 1 033 грн 99 коп., за 2012
рік - 1 033 грн 99 коп., та за період з 1 січня
2013 року по 1 червня 2013 року - 430 грн 83 коп.

При цьому суди вважали, що оскільки
відповідачка не узаконила своє право
користування земельною ділянкою, не
уклала з сільською радою договір
оренди, фактично користуючись
останньою, тому згідно з правилами ст. 22
ЦК України у позивача з'явилось право
на відшкодування збитків у вигляді
упущеної вигоди (неотримання орендної
плати).

Відповідно до п. 1 Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам (далі - Порядок),
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України № 284 від 19 квітня 2013
року, збитки відшкодовуються власникам
землі та землекористувачам.
Неодержаний дохід - це дохід, який міг
би одержати власник землі,
землекористувач, у тому числі орендар,
із земельної ділянки і який він не
одержав внаслідок її вилучення (викупу)
або тимчасового зайняття, обмеження
прав, погіршення якості землі або
приведення її у непридатність для
використання за цільовим призначенням
у результаті негативного впливу,
спричиненого діяльністю підприємств,
установ, організацій та громадян.

Пунктом 2 цього Порядку передбачено, що
розміри збитків визначаються
комісіями, створеними Київською та
Севастопольською міськими, районними
державними адміністраціями,
виконавчими комітетами міських )міст
обласного значення) рад. Результати
роботи комісій оформляються
відповідними актами, що затверджуються
органами, що створили ці комісії.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд апеляційної інстанції зазначене не
врахував та у порушення ст. ст. 215, 316 ЦПК
України не перевірив, чи Івковецька
сільська рада Прилуцького району
Чернігівської області дотрималась
вимог Порядку в частині створення для
визначення розміру збитків
відповідної комісії та складення акту
за результатами роботи такої комісії.

За таких обставин рішення апеляційного
суду не відповідає вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для скасування
ухваленого рішення з передачею справи
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 20 вересня 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко