Справа № 2/489/258/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 січня 2014 року Ленінський
районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської
Н.А.,

при секретарі - Ковальовій
С.В.,

за участю представника позивача
Мартиченко О.І., відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,

В С Т
А Н О В И В:

В листопаді 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості.

Позивач вказує на те, що 4 квітня 2006 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2
укладено кредитний договір, згідно
якого Банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі
3000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 3 % на
місяць (36 % на рік) на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Відповідач зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконав, у
зв'язку з чим станом на 3 листопада 2013
року існує заборгованість перед Банком
в сумі 14914 грн. 09 коп.

Посилаючись на викладене, а також на
положення ст.ст. 526,527,530, 1050, 1054 ЦК
України, позивач просив стягнути на
свою користь з відповідача суму
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 14914 грн. 09 коп., а також
сплачені позивачем судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
просила позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував,
не погоджуючись з розрахунком
заборгованості за кредитом. Також
вказував на те, що позивачем пропущено
строк позовної давності для
звернення до суду з даним позовом.
Просив суд застосувати строк позовної
давності та відмовити Банку в позові.

Заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, вивчивши
матеріали справи та оцінивши зібрані
по справі докази у їх сукупності, суд
дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається,
що 4 квітня 2006 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір, згідно якого Банк
надав ОСОБА_2 кредит в сумі 3000 грн. 00 коп.
зі сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 3 % на місяць (36 % на
рік) на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Відповідно п. 9.12 Умов і правил надання
банківських послуг, доданих до заяви
про відкриття рахунку, договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
строку жодна з сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідач зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконав, у
зв'язку з чим станом на 3 листопада 2013
року існує заборгованість перед
Банком.

Згідно наданого розрахунку
відповідачу нарахована заборгованість
в сумі 14914 грн. 09 коп., яка складається
із: заборгованості за кредитом - 3609 грн.
12 коп., заборгованості по процентам за
користування кредитом - 10118 грн. 58 коп.,
штрафу (фіксована частина) - 500 грн. 00
коп., штрафу (процентна ставка) - 686 грн. 39
коп.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості, наданого позивачем, в
суму заборгованості по процентам за
користування кредитом 10118 грн. 58 коп.
позивач включив подвійну базову
ставку, а саме 72 %, хоча такий розмір
процентної ставки не передбачено
договором.

Таким чином, враховуючи, що умови
договору не містять додаткового
обов'язку позичальника сплати
підвищеного розміру процентів, суд
вважає, що Банком безпідставно
підвищено розмір процентів з 36 % до 72 %
річних, а тому вважає необхідним
зменшити розмір процентів, нарахованих
Банком відповідачу до 5059 грн. 29 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК
України виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611
ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч.2
ст.549 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Відповідно п. 8.6 Умов і правил надання
банківських послуг, доданих до заяви
про заяви про відкриття рахунку, та
які діяли на час укладення кредитного
договору, при порушенні позичальником
строків платежів, передбачених
договором більше ніж на 120 днів,
позичальник зобов'язаний сплатити
Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від
суми позову.

Згідно п. 5.10 Правил користування
платіжною картою при порушені
клієнтом строків платежів будь-якого
з грошових зобов'язань, передбачених
договором більше ніж на 30 днів, клієнт
зобов'язаний сплатити Банку штраф в
розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Таким чином, складовими штрафу є
фіксована сума 500 грн. та розрахункова -
5% від суми позову.

За змістом цієї норми нарахування
процентної (розрахункової) частини
штрафу пов'язано не з певною подією
кредитних правовідносин (прострочення
понад певний строк), а з фактом
звернення з позовом, що не відповідає
сутності штрафу як способу
забезпечення виконання зобов'язання.

Отже, суд вважає обґрунтованим лише
штраф в розмірі фіксованої частини - 500
грн.

За таких обставин, з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню 500
грн. штрафу (фіксована частина).

Посилання відповідача на сплив
позовної давності суд вважає
безпідставними.

Відповідно до статті 256 ЦК позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина 4 статті 267 ЦК).

За зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання (частина 5 статті 261 ЦК
України).

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи
(стаття 261 ЦК України).

Оскільки за умовами договору погашення
кредиту повинно здійснюватись
позичальником частинами кожного
місяця, початок позовної давності для
стягнення цих платежів необхідно
обчислювати з моменту (місяця, дня)
невиконання позичальником кожного із
цих зобов'язань.

Разом з тим, відповідно до частин 1, 3
статті 264 ЦК перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново (частини 1, 3 статті 264 ЦК ).

Загальний строк позовної давності
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК).

Строк позовної давності за Правилами
користування платіжною карткою, які є
невід'ємною частиною кредитного
договору встановлено в п'ять років (п.
5.12 Правил користування платіжною
карткою).

Відповідно до п. 9.12 Умов і правил
надання банківських послуг, які також
є невід'ємною частиною договору,
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна з сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий же
термін.

Оскільки з наданого позивачем
розрахунку заборгованості, витягу з
особового рахунку вбачається, що
останній платіж ОСОБА_2 здійснив 27
липня 2009 року, то перебіг позовної
давності за попередніми платежами
перервався, та з цього часу перебіг
позовної давності почався заново.

Таким чином, строк позовної давності
слід рахувати з останнього платежу, а
тому він спливає у липні 2014 р.

Отже, звернувшись до суду у листопаді
2013 року, ПАТ «ПриватБанк» не пропустив
строку позовної давності за вимогами
про стягнення кредитної
заборгованості.

За таких обставин суд вважає, що позов
Банку на підставі ст.ст.526, 536, 549, 610, 611 ЦК
України підлягає частковому
задоволенню.

З відповідача на користь Банку слід
стягнути заборгованість за тілом
кредиту - 3609 грн. 12 коп., заборгованість
по процентам за користування кредитом -
5059 грн. 29 коп., штрафу - 500 грн. 00 коп.
(фіксована частина), а всього 9168 грн. 41
коп.

Відповідно зі ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню сплачені при
подачі позову судові витрати
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 4 квітня 2006 року, укладеним між ПАТ
«ПриватБанк» і ОСОБА_2, у розмірі 9168
(дев'ять тисяч сто шістдесят вісім) грн.
41 коп., яка складається з: 3609 (три тисячі
шістсот дев'ять) грн. 12 коп.
заборгованості за тілом кредиту, 5059
(п'ять тисяч п'ятдесят дев'ять) грн. 29
коп. заборгованості по процентам за
користування кредитом, 500 (п'ятсот) грн.
00 коп. штрафу.

В іншій частині в позові
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» 142 грн. 23
коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Н.А. Спінчевська