РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2014
м. Рівне

Рiвненський мiський суд
Рівненської області в особi суддi
Куцоконя Ю.П.,

з участю: секретаря судового
засідання Багнюк О.І.,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника Рівненської
міської ради Мірошник Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засiданнi в мiстi Рiвному

справу за позовом ОСОБА_4 до
Рівненської міської ради, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визнання права власності в
порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_2 в
судовому засіданні позов підтримала і
просить суд визнати за позивачем
ОСОБА_4 право власності на квартиру
АДРЕСА_1 як на спадкове майно після
смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник Рівненської міської ради
Мірошник Д.В. в судовому засіданні
позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання
права власності в порядку спадкування
визнала і жодних заперечень проти
позову не подала.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали
суду письмові заяви про визнання
позову, в яких заявлені позовні вимоги
визнали повністю і не заперечують
проти ухвалення судом рішення про
задоволення позову у повному обсязі та
просять справу розглянути без їх
участі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази по справі, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та доведеними, а тому
позов підлягає задоволенню повністю.
При цьому суд враховує, що визнання
відповідачами позову не суперечить
закону та не порушує права, свободи та
інтереси інших осіб, а тому суд вважає,
що наявні законні та достатні підстави
для ухвалення рішення про задоволення
позову.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право власності на житло,
виданого 02 березня 1993 року фондом
державно-комунального майна
Рівненської міської ради, квартира
АДРЕСА_1 належить на праві приватної
спільної сумісної власності ОСОБА_8 та
ОСОБА_9, які є батьками позивача ОСОБА_4
та відповідачів ОСОБА_5 і ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер. Після його
смерті відкрилась спадщина, що
складалася, зокрема із 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1.

Як слідує із заповіту, посвідченого 12
травня 1995 року державним нотаріусом
Першої Рівненської державної
нотаріальної контори Василютою Л.А.,
ОСОБА_9 належну йому на праві приватної
власності 1/2 частину згаданої квартири
заповів своєму сину - позивачу
ОСОБА_4Згідно матеріалів спадкової
справи № 41 до майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9, позивач ОСОБА_4 05
лютого 2000 року звернувся до Першої
Рівненської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини після смерті батька. Мати
позивача - ОСОБА_8 подала заяву про
відмову від прийняття спадщини після
смерті свого чоловіка. Інші спадкоємці
першої черги за законом, діти
спадкодавця - відповідачі ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, заяв до нотаріальної контори
про прийняття спадщини після смерті
батька не подавали.

З матеріалів згаданої спадкової справи
також слідує, що позивачу ОСОБА_4, який
прийняв спадщину після смерті свого
батька, були видані свідоцтва про право
на спадщину за законом на спадкове
майно, а саме: на 54/100 частин житлового
будинку АДРЕСА_2 (28 серпня 2000 року), на 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_3 (28
серпня 2000 року), на 1/2 частину земельної
ділянки в АДРЕСА_3 (30 квітня 2003 року) та
на 42 прості іменні акції ВАТ
«Острозький цукровий завод» (23 травня
2003 року).

У зв'язку з втратою оригіналу
правовстановлюючого документа на
квартиру АДРЕСА_1, свідоцтво про право
на спадщину за заповітом на 1/2 частину
цієї квартири позивачу видане не було.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8, після
смерті якої відкрилась спадщина, що
складається, зокрема із 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1. На час своєї смерті
ОСОБА_8 заповіту не залишила.

Як слідує з інформаційної довідки зі
Спадкового реєстру (спадкові справи та
видані на їх підставі свідоцтва про
право на спадщину) від 10 грудня 2013 року,
виданої Першою Рівненською державною
нотаріальною конторою, спадкова справа
після смерті ОСОБА_8 не заводилась і
відповідна інформація у Спадковому
реєстрі відсутня.

На час смерті ОСОБА_8 зі спадкоємців за
законом першої черги лише позивач
ОСОБА_4 постійно проживав разом з нею у
квартирі АДРЕСА_1 та проживає у цій
квартирі на теперішній час, що не
заперечується відповідачами та
підтверджується записами у будинковій
книзі для прописки громадян,
проживаючих у квартирі, згідно яких
ОСОБА_4 зареєстрований у вказаній
квартирі з 21 червня 2005 року.

Відповідно до вимог частини третьої
статті 1268 ЦК України спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом шестимісячного
строку з часу відкриття спадщини він не
заявив про відмову від неї.

Таким чином, позивач ОСОБА_4 вважається
таким, що прийняв спадщину після смерті
своєї матері ОСОБА_8 і, відповідно, має
право на цю спадщину.

Позивач звернувся до приватного
нотаріуса Рівненського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 за
отриманням свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
матері, на що 04 грудня 2013 року отримав
відповідь про неможливість видачі
такого свідоцтва знову ж таки через
відсутність правовстановлюючого
документа на квартиру.

Згідно підпункту 4.15 пункту 4 глави 10
розділу ІІ Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22 лютого 2012 року №
296/5 та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22 лютого 2012 року за №
282/20595, видача свідоцтва про право на
спадщину на майно, яке підлягає
реєстрації, проводиться нотаріусом
після подання правовстановлюючих
документів щодо належності цього майна
спадкодавцеві та перевірки
відсутності заборони або арешту цього
майна.

Як слідує з рішення щодо отримання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно за
результатами розгляду запиту № 9491710
від 25 грудня 2013 року, у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно,
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно, Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
Державному реєстрі іпотек відсутні
відомості щодо квартири АДРЕСА_1.

Не будучи власником квартири АДРЕСА_1,
позивач позбавлений можливості у
законодавчо визначеному порядку
оформити дублікат свідоцтва про право
власності на цю квартиру і, як наслідок,
як спадкоємець, який прийняв спадщину,
не може одержати свідоцтво про право на
спадщину.

Відповідно до статті 3 ЦПК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно положень пункту першого частини
другої статті 16 ЦК України одним із
способів захисту цивільних прав є
визнання права.

Відповідно до статті 328 ЦК України
право власності набується на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше не випливає із закону або
незаконність права власності не
встановлена судом.

Однією з підстав набуття права
власності, згідно з вимогами статті 1216
ЦК України, є спадкування.

Частиною третьою статті 1296 ЦК України
встановлено, що відсутність свідоцтва
про право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи встановлені по справі
обставини, суд прийшов до висновку про
наявність достатніх підстав для
визнання за позивачем ОСОБА_4 права
власності на квартиру АДРЕСА_1 як на
спадкове майно після смерті своєї
матері. При цьому суд приймає до уваги
положення статті 392 ЦК України,
відповідно до яких власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60,209,212,214,215,218,223,292,294
ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_4 задовольнити повнiстю.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, як на спадкове майно
після смерті ОСОБА_8, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляцiйного суду
Рівненської області через Рiвненський
мiський суд. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: