Справа № 492/887/14-ц
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

Іменем України

11 листопада 2014 року
м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської
області у складі: судді Борисової С.П.,
при секретарі Каширній О.Г., за участю
позивача ОСОБА_1, представників
відповідача Афанасьєва А.О., Станкової
А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Арцизької міської
ради Одеської області про визнання
права власності в порядку спадкування,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Арцизької міської ради
Одеської області, в якому просить
визнати за ним право власності у
порядку спадкування на 1/2 частину
житлового будинку з господарськими
спорудами, розташованого по АДРЕСА_1
Одеської області, що належала його
померлій матері ОСОБА_4, на підставі
рішення народного суду
Новоіванівського району Одеської
області від 13.12.1962 року, яке було
зареєстровано в Арцизькому БТІ 14.04.1972
року. В поданому до суду позові позивач
посилається на те, що він є сином
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Після її смерті він прийняв спадщину
подавши до нотаріальної контори
відповідну заяву. Інших спадкоємців
немає. Однак, нотаріусом позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом у зв'язку з
тим, що ОСОБА_4 згідно рішення суду
виділено 1/2 частина будинку, а Арцизьке
БТІ зареєструвало на праві особистої
власності за ОСОБА_4 на підставі
рішення суду цілу домобудівлю, не
здійснивши перерахунок часток, що
позбавляє позивача можливості
оформити спадщину відносно цього майна
в нотаріальному порядку, що зумовило
звернення позивача до суду.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позовну заяву підтримав у повному
обсязі, просив суд її задовольнити, з
підстав, що зазначені у позові.

Представники відповідача Станкова А.В.,
Афанасьєв А.О. в судовому засіданні
заявлені позовні вимоги,заявлені
позивачем не визнали, зазначивши, що
для задоволення позову відсутні
законні підстави, оскільки позивач має
оформити свої спадкові права у
встановленому законом порядку, зокрема
у нотаріальній конторі.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представників відповідача,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши письмові докази, давши їм
оцінку в сукупності, вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про
народження (а.с. 5) позивач народився
ІНФОРМАЦІЯ_3 року і його матір'ю
значиться ОСОБА_4, яка 02.08.1953 року уклала
шлюб з ОСОБА_6 та прийняла прізвище
чоловіка - ОСОБА_4, що підтверджується
копією свідоцтва про одруження (а.с. 7).
Мати позивача ОСОБА_1 померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджено
свідоцтвом про смерть (а.с. 8). На
підставі рішення народного суду
Новоіванівського району Одеської
області від 13.12.1962 року мати позивача
стала власницею 1/2 частини будинку у
вигляді: кімнати № 3 загальною площею 22
кв.м, половини кухні № 4, площею 5,5 кв.м,
половини коридору, площею 3,5 кв.м,
половини сараю з господарськими
спорудами по АДРЕСА_2 Одеської області,
та її право власності було
зареєстровано в Арцизькому БТІ 14.04.1972
року, що підтверджено відповідним
штампом за вказаному рішенні суду (а.с.
9-10).

Відповідно до повідомлення КП
«Арцизьке БТІ» від 03.12.2013 року, 14.02.1972
року за рішенням суду від 13.12.1962 року
було проведено реєстрацію (книга 4-4) за
ОСОБА_4 на 1/2 частину домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1. Інша частина
домоволодіння 24.01.1986 року на підставі
договору купівлі-продажу від 20.04.1972
року зареєстрована (книга 4-4) за ОСОБА_1
(а.с. 11).

Як вбачається з копії довідки
виконавчого комітету Арцизької
міської ради від 15.05.2014 року,
домоволодіння під АДРЕСА_1

Згідно копії договору купівлі-продажу,
посвідченого державним нотаріусом
Арцизької державної нотаріальної
контори Одеської області 20 квітня 1972
року, ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_1 купив 1/2
частину житлового будинку з
господарськими будівлями, що
знаходиться в АДРЕСА_1 та складається з
однієї кімнати, жилою площею 17 кв.м (а.с.
16-17).

Відповідно до листів державних
нотаріусів, видати свідоцтво про право
на спадщину за законом на частину
житлового будинку АДРЕСА_1 що належала
ОСОБА_4, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року, не
має можливості, в зв'язку з тим, що у
наданому ОСОБА_1 правовстановлюючому
документі на вищезазначену частину
спадкового житлового будинку, а саме
рішенні суді від 13.12.1962 року,
зареєстрованого Арцизьким МБТІ 14.04.1972
року у реєстрову книгу № 4-4, є
розбіжності, згідно рішення суду
ОСОБА_4 суд виділив в домобудівні,
розташованої в АДРЕСА_1 наступне майно:
кімнату № 3 загальною площею 22 кв.м,
половину кухні № 4, площею 5,5 кв.м,
половину коридору, площею 3,5 кв.м,
всього в будинку площею 31,00 кв.м,
половину сараю, а зареєструвало
Арцизьке БТІ на праві особистої
власності за ОСОБА_4 на підставі
рішення суду цілу домобудівлю, не
здійснив перерахунок часток (а.с. 18-19).

Як вбачається з копії спадкової справи
№ 151/2013, відкритої Арцизькою районною
державною нотаріальною конторою
Одеської області після смерті ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с. 36),
ОСОБА_1 звернувся із заявою до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини (а.с. 37), що залишилась після
смерті його матері ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, яка на момент своєї
смерті проживала та була зареєстрована
за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
копією довідки виконавчого комітету
Арцизької міської ради від 06.06.2013 року
(а.с. 39).

Відповідно до Витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
щодо об'єкта нерухомого майна від 10.11.2014
року, у Державному реєстрі речових прав
на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1,
відомості відсутні (а.с. 74).

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадко-давцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися в наслідок його смерті (ст.
1218 ЦК України).

Частиною 1 статті 1268 ЦК України
передбачено, що спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України,
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Таким чином судом встановлено, що
позивач виконав покладений на нього
законодавством обов'язок та звернувся
до нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини, що відкрилася після смерті
його матері, тому в наявний час позивач
має звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
частину житлового будинку, яку він
успадкував після смерті своєї матері
ОСОБА_4

Однак, як вбачається з відповідей
Тарутинської районної державної
нотаріальної контори Одеської області
від 25.11.2013 р. № 1511/02-14 (а.с. 18) та
Саратської районної державної
нотаріальної контори Одеської області
від 24.04.2014 року № 202/02-14 (а.с. 19) позивачу
не має можливості надати свідоцтво про
спадщину за законом на майно, яке
належало померлій ОСОБА_4, у зв'язку з
тим, що в порушення п. 1 глави 8 розділу І
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
нотаріуси не приймають для вчинення
нотаріальних дій документи, які не
відповідають вимогам законодавства,
які мають підчистки, закреслені слова
чи інші незастережні виправлення.

Суд вважає помилковими висновки
державних нотаріусів, що викладені у
листах, адресованих позивачу у справі,
про те, що видати свідоцтво про право на
спадщину за законом на частину
житлового будинку АДРЕСА_1 що належав
ОСОБА_4, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року, не
має можливості, в зв'язку з тим, що у
наданому ОСОБА_1 правовстановлюючому
документі на вищезазначену частину
спадкового житлового будинку, а саме
рішенні суду від 13.12.1962 року,
зареєстрованого Арцизьким МБТІ 14.04.1972
року у реєстрову книгу № 4-4, є
розбіжності, згідно рішення суду
ОСОБА_4 суд виділив в домобудівні,
розташованої в АДРЕСА_1 наступне майно:
кімнату № 3 загальною площею 22 кв.м,
половину кухні № 4, площею 5,5 кв.м,
половину коридору, площею 3,5 кв.м,
всього в будинку площею 31,00 кв.м,
половину сараю, а зареєструвало
Арцизьке БТІ на праві особистої
власності за ОСОБА_4 на підставі
рішення суду цілу домобудівлю, не
здійснивши перерахунок часток,
оскільки такі висновки спростовуються
дослідженими судом доказами, зокрема
повідомленням КП «Арцизьке БТІ» від
03.12.2013 року, про те, що 14.02.1972 року за
рішенням суду від 13.12.1962 року було
проведено реєстрацію (книга 4-4) за
ОСОБА_4 на 1/2 частину домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1. Інша частина
домоволодіння 24.01.1986 року на підставі
договору купівлі-продажу від 20.04.1972
року зареєстрована (книга 4-4) за ОСОБА_1,
з чого слідує, що ОСОБА_1 та його
спадкодавець ОСОБА_4 були власниками 1/2
частини кожен, житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Право на звернення
до суду за захистом своїх по-рушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів закріплено
безпосеред-ньо у Конституції України
(ст. 55). Іншими словами право на позов
має особа, права, сво-боди або інтереси
якої порушені, а в разі відсутності
порушення або невизнання права,
відсутня і необхідність його захисту в
судовому порядку. Тому при зверненні до
суду позивач повинен доводити свою
юридичну заінтересованість у справі.
Завдяки такому підходу реалізується
принцип диспозитивності цивільного
процесу, відповідно до якого кожна
особа самостійно вирішує: звертатися
їй до суду чи ні.

Судом встановлено, що в позивач ОСОБА_1
у встановленому законом порядку
звернувся до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини та
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом, що відкрилася по смерті
його матері.

Проте, судом в судовому засіданні не
було встановлено будь-яких обставин,
які б свідчили про невизнання або
порушення відповідачем права позивача
на спадкування, що вказує на
відсутність спору щодо спадщини, яка
залишилася після смерті ОСОБА_4, отже
право позивача ніким не оспорюється, а
тому не потребує захисту судом у
спосіб, обраний позивачем.

Відповідно до п. 211 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 03.03.2004 р. №20/5 (далі - Інструкція),
свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям, що прийняли
спадщину. Крім того абз. 3 п. 210
зазначеної інструкції передбачено, що
видача свідоцтва про право на спадщину
спадкоємцям, які прийняли спадщину,
ніяким строком не обмежена.

Таким чином, нотаріат є органом, на який
відповідно до норм чинного
законодавства України покладений
обов'язок видавати свідоцтва про право
на спадщину, перевіряти при цьому коло
спадкоємців, закликати до спадкоємства
у необхідних випадках спадкоємців,
перевіряти обтяження спадкового майна,
так як спадкування це не тільки перехід
прав померлої особи але й перехід до
спадкоємців її обов'язків. У разі
виникнення спору між спадкоємцями про
розподіл спадкового майна, такий спір
підлягає розгляду в судовому порядку, а
як зазначалося вище, судом не
встановлено обставин, які б свідчили
про наявність спору щодо майна, яке
залишилося після смерті ОСОБА_4

Згідно ст. 47 ЗУ «Про нотаріат»,
нотаріусами не приймаються документи,
які не відповідають вимогам
законодавства, які мають підчистки,
закреслені слова чи інші застережні
виправлення.

Згідно із п. 32 Інструкції ненадання
відомостей або документів на вимогу
нотаріуса є підставою для відкладення,
зупинення нотаріальної дії або відмови
в її вчиненні.

Нотаріус на вимогу особи, якій
відмовлено у вчиненні нотаріальної
дії, зобов'язаний викласти причини
відмови в письмовій формі і роз'яснити
порядок її оскарження. У цих випадках
нотаріус протягом трьох робочих днів
виносить постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії. Нотаріусу
забороняється безпідставно відмовляти
у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про нотаріат»
нотаріус має право витребувати від
підприємств, установ і організацій
відомості та документи, необхідні для
вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про нотаріат»
нотаріальна дія або відмова у її
вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії
або відмови у її вчиненні,
нотаріального акта має особа, прав та
інтересів якої стосуються такі дії чи
акти.

Судом з достовірністю встановлено, що
КП «Арцизьке БТІ» повідомило нотаріусу
про зареєстроване право власності на
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1,
по 1/2 частині за ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а
ОСОБА_1 нотаріусу було надано
відповідні правовстановлюючі
документи, які відповідали вимогам
законодавства, тому підстави для
відмови вчинення нотаріальної дії
відсутні.

З оглянутих в судовому засіданні
відповідей Тарутинської районної
державної нотаріальної контори
Одеської області від 25.11.2013 р. № 1511/02-14
(а.с. 18) та Саратської районної
державної нотаріальної контори
Одеської області від 24.04.2014 р. № 202/02-14
(а.с. 19) вбачається, що позивачу не має
можливості надати свідоцтво про
спадщину за законом на майно, яке
належало померлій ОСОБА_4, у зв'язку з
тим, що в порушення п. 1 глави 8 розділу І
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
у наданому ОСОБА_1 правовстановлюючому
документі на 1/2 частину спадкового
житлового будинку, а саме рішенні суді
від 13.12.1962 року, зареєстрованого
Арцизьким МБТІ 14.04.1972 року у реєстрову
книгу № 4-4, є розбіжності, згідно
рішення суду ОСОБА_4 суд виділив в
домобудівні, розташованої в АДРЕСА_1
наступне майно: кімнату № 3 загальною
площею 22 кв.м, половину кухні № 4, площею
5,5 кв.м, половину коридору, площею 3,5
кв.м, всього в будинку площею 31,00 кв.м,
половину сараю, а зареєструвало
Арцизьке БТІ на праві особистої
власності за ОСОБА_4 на підставі
рішення суду цілу домобудівлю, не
здійснив перерахунок часток.

При таких обставинах зазначені листи
нотаріусів про неможливість видати
свідоцтво про право на спадщину за
законом, не можна вважати відмовою
нотаріуса у видачі свідоцтва про право
на спадщину за законом. Дані листи
нотаріусів можуть свідчити і свідчать
лише про відкладення видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом.

Отже, видача свідоцтва про право на
спадщину має здійснюватися нотаріусом
з дотриманням ЗУ «Про нотаріат» та
вимог Інструкції.

Таким чином, суд вважає, що після
прийняття спадщини після смерті своєї
матері, позивач в наявний час має
виконати обов'язок, покладений на нього
положеннями ч. 1 ст. 1297 ЦК України та
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно та інше майно, що він
успадкував. В разі ж незгоди з рішенням
нотаріуса на підставі ч. 2 ст. 124
Конституції України в порядку Кодексу
адміністративного судочинства України
позивач може звернутися за захистом
свого права в суд, але не з позовною
заявою про визнання за спадкоємцем
права власності на спадкове майно, а з
адміністративним позовом до
нотаріальної контори про оскарження
дій (бездіяльності) або рішення
державного нотаріуса.

Таким чином, з огляду на вищевикладене,
суд приходить до висновку, що в зв'язку
з відсутністю спору і необхідністю
лише оформлення права на спадщину
ОСОБА_1 у встановленому законом
порядку, в судовому засіданні були
встановлені усі підстави, які надають
суду прийти до однозначного висновку
щодо відмови у задоволенні позову.

На підставі ст. ст. 1266 - 1270, 1297 ЦК України,

керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 209, 212, 214 - 215,
224 - 226 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Арцизької міської ради Одеської
області про визнання права власності в
порядку спадкування, відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через Арцизький
районний суд Одеської області шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи судом
апеляційної інстанції.

СУДДЯ

Арцизького районного суду
С.П. Борисова