АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/6800/14 Справа: №
Головуючий 1 інстанції: Шмадченко С.І.
Ухвала

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Піддубного Р.М.,

Даниленка В.М.,

при секретарі - Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
який діє в інтересах ОСОБА_3 на заочне
рішення Київського районного суду м.
Харкова від 08 липня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6, ОСОБА_3, треті
особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
стягнення грошових коштів-

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4, яка
також діє в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_5 звернулася до суду з названим
позовом, в обґрунтування якого
зазначала, що 07 листопада 2008 року між
її чоловіком ОСОБА_10 та ОСОБА_3 було
укладено договір купівлі-продажу
земельної ділянки, згідно умов якого
чоловік придбав за 500000 грн. у
відповідача 26/100 часток земельної
ділянки, площею 2,0288 га, розташованої на
території Окунівської сільської ради
Чорноморського району АРК. На
забезпечення виконання зобов'язання
ОСОБА_3 між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 07
листопада 2008 року було укладено
договір поруки. Право власності на
земельну ділянку було зареєстровано за
ОСОБА_10, про що зроблено актовий запис
№ 49 та видано державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ № 9786646 від 20 березня 2009 року.
Проте, за рішенням Чорноморського
районного суду АРК від 16 січня 2011 року
вказаний державний акт та актовий
запис були визнані недійсними та
скасовані, а земельна ділянка
повернута ОСОБА_3 Цим же рішенням
встановлено, що договір
купівлі-продажу від 07 листопада 2008 року
є нікчемним правочином. Питання про
застосування реституції за договором
купівлі-продажу судовим рішенням не
вирішено. У зв'язку з цим позивачі
просили стягнути солідарно з
відповідачів грошові кошти у розмірі
166666,66 грн., що складає 1/3 частини від 500000
грн., що належить повернути їм
внаслідок укладення нікчемного
правочину.

Рішенням Київського районного
суду м. Харкова від 08 липня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 суму грошових коштів у розмірі
83333,33 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 суму грошових коштів у розмірі
83333,33 грн. Вирішено питання щодо судових
витрат. В іншій частині позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 який діє в
інтересах ОСОБА_3, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального
права, просив рішення скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог, заявляючи
про пропуск позивачами строку
позовної давності на звернення до суду
з позовом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, що з'явилися, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню , виходячи з
наступного.

Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_11, який діяв від імені
ОСОБА_10 за довіреністю було укладено
нікчемний правочин, а саме договір
купівлі-продажу земельної ділянки, за
яким ОСОБА_3 отримав 500000 грн.
Нікчемність договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 07 листопада 2008
року встановлено рішенням
Чорноморського районного суду АРК.

Оскільки позивачі, як спадкоємці за
законом першої черги після смерті
померлого ОСОБА_10 успадкували права
та обов'язки стосовного усього майна
останнього, вони 27 березня2013 року
звернулися до суду з позовом та
просили стягнути по 1/6 частині від 500000
грн., які підлягають поверненню ОСОБА_3
за вказаним нікчемним правочином.

Частково задовольняючі позовні вимоги,
суд першої інстанції обґрунтовано
виходив з того, що права позивачів, як
спадкоємців після померлого ОСОБА_10
порушені, бо за правилами ч.1 ст.216 ЦК
України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а вразі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Встановивши всі обставини справи, суд
першої інстанції обґрунтовано вважав
право позивачів, як спадкоємців
земельної ділянки, придбаної за
недійсним (нікчемним) правочином
порушеним.

Посилання апелянта на пропуск
позивачами строку позовної давності є
безпідставним , виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності за вимогами
про застосування наслідків нікчемного
правочину починається від дня , коли
почалося його виконання.

Судовим розглядом встановлено та не
заперечувалось сторонами , що договір
купівлі-продажу земельної ділянки було
виконано 07 листопада 2008 року , з цього
моменту почався перебіг строку
позовної давності за вимогами про
застосування наслідків нікчемного
правочину.

На момент укладення договору
купівлі-продажу земельної ділянки
діяла ч. 4 ст. 258 ЦК України , згідно до
якої позовна давність у десять років
застосовується до вимог про
застосування наслідків нікчемного
правочину.

Законом України « Про внесення змін до
деяких законів України щодо
вдосконалення порядку здійснення
судочинства» № 4176- VІ від 20 грудня
2011року (ч.1 ,п.2 ,п.п.1) виключено ч.4 ст. 258
ЦК України. Даний Закон набрав чинності
з 14.01.2012 року.

Згідно пункту 5 підпункту 2
прикінцевих та перехідних положень
вищевказаного Закону протягом трьох
років з дня набрання чинності цим
Законом особа має право звернутися до
суду з позовом про застосування
наслідків нікчемного правочину.

При цьому стосовно вимог , передбачених
підпунктом 2 цього пункту , особа може
звернутися до суду лише за умови , якщо
строк їх пред'явлення , встановлений
положеннями ЦК України , що діяли до
набрання чинності цим Законом , не
сплив на момент набрання чинності цим
Законом.

Оскільки на момент прийняття Закону №
4176- VІ десятирічний строк позовної
давності не сплив ( з 07.11.2008 року по
07.11.2018 рік) , то позивачі мали право
звернутися до суду з вимогами щодо
застосування наслідків нікчемного
правочину протягом трьох років з дня
набрання чинності цим Законом , тобто
по 14.01.2015 року. Позивачі звернулись до
суду -27.03.2013 року .

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який
діє в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Київського районного
суду м. Харкова від 08 липня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: