Справа № 510/1505/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2014 р.
Ренійський районний суд Одеської
області

у складі: - головуючого судді Дудник
В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Рені цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка ОСОБА_2 позовні
вимоги визнала, щодо їх задоволення не
заперечувала, просила розглянути
справу у її відсутності.

Представник позивача, діючий від
його імені та в його інтересах, на
задоволенні позову наполягав, просив
розглянути справу без його участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового
засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК
України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому ст. 174 цього ж Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

В ході розгляду справи судом були
дослідженні наступні докази: копія
свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_3
із ОСОБА_4; копія свідоцтва про смерть
ОСОБА_5 - померла ІНФОРМАЦІЯ_1; копія
свідоцтва про народження позивача;
копія інформаційної довідки зі
Спадкового реєстру; копії витягів про
реєстрацію в Спадковому реєстрі від
03.03.2001р. та 05.05.2011р.; копія свідоцтва про
смерть ОСОБА_3 - помер ІНФОРМАЦІЯ_2;
копія рішення виконкому Ренійської
міськради від 20.02.1997р. про введення до
експлуатації житлового будинку
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6; копія
генерального плану присадибної
ділянки на ім'я забудовника ОСОБА_6;
копія домової книги; копія технічного
паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1,
оформленого на ім'я ОСОБА_5; ; копія
плану реєстрації
господарсько-побутових будівель за
спірною адресою; копія акту про
закінчення будівництва та введення до
експлуатації житлового будинку від
12.02.1997р. на ім'я забудовника ОСОБА_5;
копія постанови нотаріуса про відмову
у вчиненні нотаріальної дії від 26.12.2013р.

Судом в ході судового розгляду справи
встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином
нині померлої ОСОБА_5 За життя ОСОБА_5
збудувала будинок АДРЕСА_1, у якому
мешкала без оформлення відповідних
правовстановлюючих документів. Факт
належності будинку ОСОБА_5
підтверджується: копією технічного
паспорту на будинок на її ім'я; копією
договору забудови від 25.03.1996р.; копією
акту про закінчення будівництва та
введення до експлуатації житлового
будинку від 12.02.1997р.

На випадок смерті ОСОБА_5 не
розпорядилася належним їй майном,
заповіту не залишила, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. -
померла. Після смерті матері позивача
відкрилась спадщина на вищезазначений
житловий будинок. У встановлений
законодавством строк для прийняття
спадщини після смерті матері позивач
звернувся до Ренійської районної
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини за
законом. За зверненням позивача
нотаріусом було заведено спадкову
справу. Пізніше, при зверненні позивача
до нотаріуса для отримання свідоцтва
про право на спадщину, йому в цьому було
відмовлено з причин відсутності
правовстановлюючих документів на
вищевказаний житловий будинок (матір
позивача за своє життя так і не встигла
оформити свідоцтво про право власності
на нерухомість та зареєструвати її у
передбаченому законом порядку), про що
26.12.2013р. нотаріусом було винесено
відповідну постанову. Після смерті
ОСОБА_5 це питання вже неможливо
вирішити, за визнанням права власності
на житловий будинок, як на об'єкт
спадщини, може звернутися тільки
спадкоємець.

На момент смерті ОСОБА_5 разом із нею
мешкав позивач, він доглядав за матір'ю.
Інший спадкоємець за законом - сестра
позивача ОСОБА_2 на спадщину після
смерті матері не претендує, із заявою
про її прийняття до нотаріуса не
зверталася, не заперечує, щоб позивач
оформив право власності на спадковий
будинок після смерті матері.

Таким чином, позивач прийняв спадщину
в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що
залишилася після померлої ОСОБА_5 і
вважає, що має всі законні підстави для
визнання за ним права власності на неї,
оскільки до держави вона не перейшла,
відумерлою не визнана, інші спадкоємці
її не прийняли та на неї не претендують.

Вивчивши матеріали справи та надані
документи, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивача
обґрунтовані і підлягають задоволенню,
оскільки його доводи знайшли своє
належне підтвердження в судовому
засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин
справи сторони не заперечують,
визнають їх, суд вважає, що факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги і мають
значення для справи встановлені, у
зв'язку із чим немає необхідності у
підтвердженні їх доказами засобом
дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом (ст. 1217 ЦК України). У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі не
охоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 ЦК України (ч. 2 ст. 1223 ЦК України).
Ст. 1258 ЦК України визначено, що
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. За ст. 1261 ЦК
України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
поживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст. 1270 ЦК України,
він не заявив відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1
ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який
бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України,
для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом,
позивач у справі є спадкоємцем за
законом (ст. 1258 ЦК України). Він у
передбачений законом строк подав
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини, отже він вже вважається
таким, що її прийняв. Крім того, на
момент смерті ОСОБА_5 позивач мешкав
разом із нею, отже він прийняв спадщину
і фактично. Прийняття спадщини є
фактом, яке відображає волю спадкоємця
придбати майно після смерті
спадкодавця. В даному випадку позивач
прийняв спадщину і в порядку ч. 1 ст. 1269
ЦК України і відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК
України, оскільки його воля, як
спадкоємця за законом, була виражена у
його діях щодо подачі відповідної
заяви до нотаріуса та стосовно
фактичного управління та володіння
спадковим майном (догляд за будинком та
мешкання в ньому, сплата витрат по його
утриманню, зберігання відповідних
документів на майно та ін.).

Таким чином, позивач прийняв
спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України
та ч.3 ст. 1268 ЦК України, однак, він не
може оформити прийняття спадщини та
отримати відповідне свідоцтво,
оскільки за життя ОСОБА_5 не було
оформлено правовстановлюючий документ
на житловий будинок, у зв'язку із чим в
даний час позивач вимушений звернутися
до суду із позовом.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є
суб'єктом набуття права власності на
житловий будинок з підстав прийняття
спадщини за заповітом в порядку ч. 1 ст.
1269 ЦК України та ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та
досліджених у судовому засіданні
обставин, суд вважає можливим
задовольнити вимоги позивача щодо
визнання за ним права власності на
спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213
ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1223,
1258, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш
И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом право власності
на житловий будинок із надвірними
спорудами (окрім самочинно
побудованих), розташований по АДРЕСА_1,
що належав ОСОБА_5, померлій
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Строк оскарження рішення в Апеляційний
суд Одеської області через Ренійський
районний суд Одеської області: 10 днів -
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
В.І. Дудник