УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова в
складі:

головуючого судді -
Мармаша В.Я.

при секретарі судового засідання -
Магеровській Ю.Я.

за участю скаржника -
ОСОБА_1

представника скаржника -
ОСОБА_2

представника заінтересованої особи
ВДВС - Сидія О.В.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на
дії та рішення державного виконавця
Личаківського ВДВС ЛМУЮ Сидія Олега
Володимировича, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася зі скаргою на дії
державного виконавця Личаківського
ВДВС ЛМУЮ Сидія О.В. із винесення
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 21.11.2013 року ВП № 40816754, просила
зобов'язати останнього скасувати
вказане рішення та вилучити запис із
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію
обтяження.

Скаргу мотивує тим, що всупереч Закону
України «Про виконавче провадження»
вона не отримала копії постанови про
відкриття виконавчого провадження,
таким чином її позбавили можливості
добровільно погасити заборгованість,
натомість одразу застосували
найгірший засіб впливу у процесі
виконавчого провадження, на
сьогоднішній день скаржник не отримала
жодної постанови по даному виконавчому
провадженню, оскільки вся
кореспонденція була надіслана не на її
адресу проживання та реєстрації. Такі
дії виконавця є незаконними і
порушують права боржника у виконавчому
провадженні.

У судовому засіданні скаржник та її
представник скаргу підтримали в
повному обсязі з наведених у ній
підстав; державний виконавець
Личаківського ВДВС ЛМУЮ Сидій О.В.
заперечив проти задоволення скарги,
посилаючись на її безпідставність.
Крім того, зазначив, що згідно вимог
Закону України «Про виконавче
провадження» кореспонденція
надсилається за адресою, яка зазначена
у виконавчому листі, що було і зроблено.
На момент відкриття виконавчого
провадження державному виконавцю не
було відомо іншої, ніж зазначеної у
виконавчому листі адреси боржника.

Оглянувши матеріали справи, вивчивши
доводи викладені у заяві та додатках до
неї, суд вважає, що скарга не підлягає
до задоволення, виходячи з таких
мотивів.

Судом встановлено, що 30.01.2013 року
Личаківським районним судом м. Львова
позов ПАТ «Універсал банк» до ОСОБА_4,
ОСОБА_1 про стягнення боргу за
кредитним договором задоволено,
вирішено стягнути з останніх солідарно
на користь банку заборгованість за
кредитним договором № 11-1/926к-07 від
19.02.2007 року в сумі 8055,67 доларів США, що
еквівалентно 64388,89 грн. та 643,89
судового збору.

11.04.2013 року Апеляційним судом
Львівської області вищезазначене
рішення було залишено без змін.

Личаківським відділом державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції 21.11.2013
року на підставі виконавчого листа №
2/463/341/2013 відкрито виконавче
провадження № ВП 40816754 на виконання
рішення суду.

Судом встановлено, що у провадженні
Личаківсьгого ВДВС Львівського МУЮ
перебувають матеріали виконавчого
провадження № 40816754 про примусове
виконання виконавчого листа № 2-463/341/13,
виданого Личаківським районним судом
м. Львова 30.05.2013 року про стягнення
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь
ПАТ «Універсал банк» заборгованості на
загальну суму в розмірі 65032,78 грн.

З метою забезпечення виконання рішення
суду, ознайомившись із винесеною
постановою про відкриття виконавчого
провадження за заявою стягувача про
забезпечення виконання рішення суду,
21.11.2013 року державним виконавцем Сидієм
О.В. накладено арешт на все майно, що
належить боржнику ОСОБА_1 відповідно до
вимог ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст.ст. 5, 7 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права у точній відповідності з
законом і не допускати у своїй
діяльності порушення прав і законних
інтересів громадян і юридичних осіб.
Дії державного виконавця, його відмова
від вчинення певної виконавчої дії,
зволікання з вчиненням виконавчих дій,
а також відмова у задоволені заяви про
відвід державного виконавця можуть
бути оскаржені особами, які беруть
участь у виконавчому проваджені або
залучаються до виконання виконавчих
дій у встановленому цим законом
порядку.

Відповідно до вимого ст. 57 Закону
України «Про виконавче провадження»
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом винесення постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження.

Беручи до уваги вищенаведене, те, що на
даний час державним виконавцем не йде
питання про реалізацію арештованого
майна, а арешт на майно накладено з
метою забезпечення виконання рішення
суду, яке на даний час не виконано,
вважаю, що дії державного виконавця
Сидія О.В. вчинені в межах його
компетенції та відповідають вимогам
Закону України «Про виконавче
провадження», а заявником не надано
доказів незаконності та
безпідставності винесення державним
виконавцем оскаржуваної постанови .

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не
оскаржується постанова державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження інші мотиви, які викладені
у скарзі, не заслуговують на увагу.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
10, 14, 210, 212, 383-387 ЦПК України,ст.ст. 5, 7 ,57
Закону України «Про виконавче
провадження», суд, -

ухвалив:

В задоволення скарги ОСОБА_1 на дії та
рішення державного виконавця
Личаківського ВДВС ЛМУЮ Сидія Олега
Володимировича - відмовити у зв'язку з
її безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова в
порядку та строки передбачені ст. ст. 293-
296 ЦПК України.

Суддя
В.Я. Мармаш