№ 2-5097-14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2014 року
Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді
Бобровник О. В.

при секретарі:
Мурга Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 -
про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
«Родовід Банк» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_1 - про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позивач при зверненні до суду в
обґрунтування своїх вимог посилався на
те, що 23. 04. 2007 року між ВАТ «Родовід
Банк», правонаступником якого є ПАТ
«Родовід Банк» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №15.2/АА-164.07.2,
відповідно до умов якого позивач
відкрив відповідачу відновлювальну
кредитну лінію на загальну суму 68 600,00
дол. США терміном по 23. 04. 2010 року
включно.

Позивач зазначає, що відповідач
порушує умови кредитного договору в
зв'язку з чим станом на 28. 05. 2014 року
утворився борг в сумі 36 885,95 дол. США та
695 485 грн. 42 коп., який позивач просив суд
стягнути з відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні позовну заяву підтримав в
повному обсязі, просив суд про
задоволення позову.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, направивши до суду замість
себе представника, який в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував в повному обсязі,
посилаючись на те, що позивачем було
пропущено строк позовної давності на
звернення до суду з даним позовом, в
зв'язку з чим представник відповідача
просив суд відмовити в задоволенні
позову повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступного.

Судом встановлено, що 23. 04. 2007 року між
ВАТ «Родовід Банк», правонаступником
якого є ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1
було укладено кредитний договір
№15.2/АА-164.07.2, відповідно до умов якого
позивач відкрив відповідачу
відновлювальну кредитну лінію на
загальну суму 68 600,00 дол. США терміном по
23. 04. 2010 року включно.

Позивач при зверненні до суду
мотивував свої вимоги тим, що
відповідач порушує умови кредитного
договору в зв'язку з чим станом на 28. 05.
2014 року утворився борг в сумі 36 885,95 дол.
США та 695 485 грн. 42 коп., який позивач
просив суд стягнути з відповідача.

Представник відповідача
заперечуючи проти вимог позивача
посилався на те, що позивачем було
пропущено строк позовної давності на
звернення до суду з даним позовом, в
зв'язку з чим представник відповідача
просив суд відмовити в задоволенні
позову повністю.

Відповідно до положень ст. 261 ЦК
України, початок перебігу строку
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

Дана правова позиція викладена у
Правовому висновку Верховного Суду
України, прийнятому на спільному
засіданні Судових палат у цивільних та
господарських справах від 06.11.2013 р. при
розгляді справи №6-116цс13, предметом
якої був спір щодо стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Спірним Кредитним договором №
15.2/АА-164.07.2 від 23 квітня 2007 р. та
додатками до нього було передбачено
графік щомісячного погашення кредиту
(здійснення платежів), за яким було
визначено сплату рівних щомісячних
платежів з метою погашення наданого
кредиту не пізніше 23 квітня 2010 р.

Так як ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернувся до
суду за стягненням заборгованості лише
21 липня 2014 p., тобто з пропуском
встановленого ст.257 ЦК України
загального трирічного строку позовної
давності, вимоги про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№15.2/АА-164.07.2 від 23 квітня 2007 р. по усім
платежам - задоволенню не підлягають.

Крім того, ст. 258 ЦК України встановлено,
що до вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені) застосовується
спеціально (скорочена) позовна
давність в 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення рішення.

Крім того, ст. 258 ЦК України встановлено,
що до вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені) застосовується
спеціально (скорочена) позовна
давність в 1 (один) рік.

Відповідно до загальної норми,
викладеної у ч.3 ст.267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення рішення.

Пунктом 31 Постанови №5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ ««Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року
передбачено, що: «Враховуючи положення
пункту 7 частини тринадцятої статті 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).»

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає
підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 257, 258, 261, 267 ЦК України,
ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: