У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 30 жовтня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
договором споживчого кредиту, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
апеляційного суду Хмельницької
області від 06 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом, у якому просило стягнути з
ОСОБА_4 заборгованість за кредитним
договором в сумі 30 861,61 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що 12 квітня 2007 року між
банком та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір, згідно з яким
остання отримала кредит у розмірі 1 731,58
грн зі сплатою 12% річних та терміном
повернення до 10 квітня 2009 року.

У зв'язку з неналежним виконанням
позичальником кредитних зобов'язань
станом на 26 березня 2014 року утворилася
заборгованість в розмірі 30 861,61 грн, яка
складається з 6 144,82 грн -
заборгованості за відсотками, 1 516,80 грн
- заборгованості з комісії за
користування кредитом, 21 254,20 грн - пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500 грн - штрафу
(фіксована частина): 1 445,79 грн - штрафу
(процентна складова).

З урахуванням викладеного банк просив
позов задовольнити.

Рішенням Волочиського районного суду
Хмельницької області від 18
червня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 06 серпня 2014
року скасовано рішення суду першої
інстанції та ухвалено нове, яким
позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 12 квітня
2007 року у розмірі 30 861,61 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, залишити в силі рішення
місцевого суду від 18 червня 2014 року,
мотивуючи свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
пропустив трирічний строк позовної
давності для звернення до суду.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
часткове задоволення позову,
апеляційний суд виходив з того, що
сторони у письмовій формі домовились
про збільшення строку позовної
давності щодо стягнення
заборгованості за кредитом до 5-ти
років й позивач звернувся до суду в
межах цього строку.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками апеляційного суду.

Доводи скарги щодо незастосування
судом п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» колегія
відхиляє, оскільки у системному зв'язку
з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону він
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту.

Рішення апеляційного суду в частині
правильності розрахунків
відповідачкою не оскаржується.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у
справі докази, правильно встановивши
характер правовідносин та вірно
застосувавши норми матеріального
права, суд апеляційної інстанції з
урахуванням встановлених обставин
справи та змін, внесених до п. 31
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року №
5, обґрунтовано дійшов висновку про
часткове задоволення позову.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судом при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити,
рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 06 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова