Р І Ш Е Н Н Я іменем україни15 жовтня 2014
рокум. Київ Колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі: головуючого Луспеника
Д.Д., суддів: Гулька Б.І.,
Закропивного О.В., Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Агенція нерухомості
«Альбіон», про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, визнання
добросовісними набувачами та визнання
права власності на квартиру, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
на заочне рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 07
квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від
05 червня 2014 року,в с т а н о в и л а: У
січні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися до суду з вказаним позовом,
посилаючись на те, що 04 листопада 2011
року між ними та ОСОБА_5 було укладено
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрований у реєстрі за № 3025.
Вказана квартира належала на праві
приватної власності ОСОБА_5 на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
06 вересня 2011 року приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, за реєстровим № 1793.
Право власності було зареєстроване за
відповідачкою 06 вересня 2011
року у Державному реєстрі правочинів
за № 4623689 та 26 жовтня 2011 року в
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно за реєстровим номером
14445694. Тобто, на момент укладання 04
листопада 2011 року між сторонами
договору купівлі-продажу квартири,
ОСОБА_5 мала зареєстроване в
установленому законом порядку право
власності на дану квартиру, яка не
знаходилася під арештом або у заставі.
Постановою господарського суду
Харківської області від 26 квітня
2009 року у справі № Б-50/84-09 фізичну
особу-підприємця ОСОБА_8 визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру. На день визнання ФОП ОСОБА_8
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури боржнику на праві власності,
окрім іншого майна, належала також і
квартира АДРЕСА_1.29 жовтня 2004 року та 27
квітня 2006 року між ОСОБА_8 та ПАТ
"Укрсоцбанк" були укладено кредитні
договори, та в якості забезпечення
виконання позичальником своїх
зобов'язань між кредитором та
позичальником було укладено іпотечний
договір № 360 від 27 квітня 2006 року, за
умовами якого позичальник (ОСОБА_8)
передала в іпотеку іпотекодержателю
(ПАТ "Укрсоцбанк") нерухоме майно, а
саме: чотирикімнатну квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Зобов'язання ОСОБА_8 перед ПАТ
"Укрсоцбанк", за вищевказаними
кредитними договорами, у встановлений
для їх оплати строк не були виконані. У
процесі проведення ліквідаційної
процедури щодо ФОП ОСОБА_8 Товарною
біржею "Правопорядок" 09 серпня 2011 року
було проведено аукціон з продажу
вищевказаної квартири, за результатами
якого було складено протокол аукціону.
На підставі даного протоколу між
арбітражним керуючим Богомазовим
Павлом Сергійовичем та ОСОБА_5 06
вересня 2011 року було укладено договір
купівлі-продажу спірної
чотирикімнатної квартири. Договір
посвідчено приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_10,
зареєстровано у реєстрі за № 1793. Згодом
04 листопада 2011 року між ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, ОСОБА_3 було укладено договір
купівлі-продажу квартири за адресою:
АДРЕСА_1, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрований у реєстрі за № 3025. 15
січня 2013 року ліквідатором банкрута
було подано заяву до господарського
суду Харківської області про визнання
недійсними аукціону з продажу майна
ФОП ОСОБА_8 Ухвалою господарського суду
Харківської області від 21 січня 2013 року
по справі № Б-50/84-09 дану заяву
задоволено, визнано недійсним аукціон
з продажу майна ФОП ОСОБА_8, а саме:
квартири АДРЕСА_1, який відбувся 09
серпня 2011 року; визнано право власності
на вказану квартиру за ОСОБА_8
Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 07
серпня 2013 року ухвала господарського
суду Харківської області від
21 січня 2013 року скасована та припинено
провадження у справі № Б-50/84-09.
Постановою Вищого Господарського Суду
України від 09 жовтня 2013 року
справу в частині розгляду заяви
ліквідатора банкрута та ПАТ
"Укрсоцбанк" про визнання недійсним
аукціону з продажу майна передано до
господарського суду Харківської
області. Позивачі вважають, що
вирішення питання про визнання
недійсним аукціону з продажу спірної
квартири у рамках господарського спору
порушує їх права, як власників спірної
квартири, та їх неповнолітніх дітей,
ставлячи під сумнів набуття ними права
власності на цю квартиру згідно з
вимогами чинного законодавства.
Оскільки право позивачів на дану
квартиру оспорюється ПАТ "Укрсоцбанк",
тому вони просили суд визнати дійсним
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 від 04 листопада 2011 року,
укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4,
ОСОБА_3, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1; визнати
позивачів добросовісними набувачами
вказаної квартири; визнати за ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 право власності на спірну
квартиру. Рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.
Дніпропетровська від 07 квітня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області 05 червня 2014 року, позов
задоволено частково. Визнано ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 добросовісними набувачами
квартири АДРЕСА_1 за договором
купівлі-продажу, посвідченим 04
листопада 2011 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстровано у реєстрі за №
3025. Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право
власності на квартиру АДРЕСА_1, набуте
ними на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого 04
листопада 2011 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстровано у реєстрі за № 3025. В
іншій частині позову - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3 043
грн. 60 коп. судових витрат.
Стягнуто з ОСОБА_5 610 грн. 40 коп. судового
збору на користь держави. У
касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк»,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.
Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав. Задовольняючи
частково позов, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що спірна квартира придбана позивачами
законних підставах, на час укладання 04
листопада 2011 року договору
купівлі-продажу під арештом чи у
заставі не перебувала, про існування
боргових зобов'язань попередніх
власників квартири та перебування її в
іпотеці позивачам було невідомо, тому
вони є добросовісними набувачами, а
укладений договір дійсним. З такими
висновками судів погодитись не можна,
оскільки ці висновки суперечать
вимогам закону та не ґрунтуються на
матеріалах справи.Статтею 213 ЦПК
України передбачено, що рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають. Судом
встановлено, що 04 листопада 2011 року між
продавцем ОСОБА_5 та покупцями
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було укладено договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрований у реєстрі за № 3025 (а. с.
11-12). Постановою господарського суду
Харківської області від 26 квітня
2009 року у справі № Б-5 0/84-09, ФОП
ОСОБА_8 визнано банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру. На день
визнання ФОП ОСОБА_8 банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури
боржнику на праві власності, окрім
іншого майна, належала також і квартира
АДРЕСА_1. 29 жовтня 2004 року та 27 квітня 2006
року між ОСОБА_8 та ПАТ «Укрсоцбанк»
були укладені кредитні договори (а. с.
64-77), та в якості забезпечення виконання
позичальником своїх зобов'язань між
кредитором та позичальником було
укладено іпотечний договір № 360 від 27
квітня 2006 року (а. с. 82-86), за
умовами якого позичальник (ОСОБА_8)
передала в іпотеку (ПАТ «Укрсоцбанк»)
нерухоме майно, а саме: чотирикімнатну
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Зобов'язання ОСОБА_8 перед ПАТ
«Укрсоцбанк» за вказаним договорами у
встановлений для їх оплати строк не
були виконані. У процесі проведення
ліквідаційної процедури щодо ФОП
ОСОБА_8 товарною біржею "Правопорядок" 09
серпня 2011 року було проведено аукціон з
продажу вищевказаної квартири, за
результатами якого було складено
протокол аукціону. На підставі даного
протоколу між арбітражним керуючим
Богомазовим П.С. та ОСОБА_5 06
вересня 2011 року було укладено договір
купівлі-продажу спірної
чотирикімнатної квартири. Договір
посвідчено приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_10,
зареєстровано у реєстрі за № 1793. 15
січня 2013 року ліквідатором банкрута
було подано заяву до господарського
суду Харківської області про визнання
недійсними аукціону з продажу майна
ФОП ОСОБА_8 Ухвалою господарського
суду Харківської області від 21 січня 2013
року по справі № Б-50/84-09 дану
заяву задоволено, визнано недійсним
аукціон з продажу майна ФОП ОСОБА_8, а
саме: квартири АДРЕСА_1, який відбувся 09
серпня 2011 року, який був оформлений
протоколом № 1 товарної біржі
«Правопорядок»; визнано недійсним
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 від 06 вересня 2011 року,
укладений між ліквідатором банкрута
фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 -
арбітражним керуючим Богомазовим П.С.,
який на дату укладення даного договору
виконував обов'язки ліквідатора ФОП
ОСОБА_8, та ОСОБА_5, визнано право
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_8 (а. с. 40-43). Постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 07 серпня 2013
року ухвала господарського суду
Харківської області від 21 січня 2013 року
скасована та припинено провадження у
справі № Б-50/84-09 (а. с. 35-39) . Постановою
Вищого Господарського Суду України від
09 жовтня 2013 року справу в частині
розгляду заяви ліквідатора банкрута та
ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання
недійсним аукціону з продажу майна
передано до господарського суду
Харківської області (а. с.
33-34).Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України
якщо сторони домовилися щодо істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання умов договору,
але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. Згідно
з ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації, з
моменту державної реєстрації. Таким
чином, норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не
застосовується щодо правочинів, які
підлягають і нотаріальному
посвідченню, і державній реєстрації,
оскільки момент вчинення таких
правочинів пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є укладеними
і не створюють прав та обов'язків для
сторін. Оскільки момент вчинення
такого правочину, відповідно до
положень ст. ст. 210, 640 ЦК
України пов'язується з державною
реєстрацією, у разі недодержання
зазначених вимог закону правочин є
неукладеним і таким, що не породжує для
сторін прав та обов'язків. Як
вбачається з матеріалів справи,
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 у мі. Дніпропетровську від 04
листопада 2011 року, укладений між
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 і ОСОБА_4,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстровано у реєстрі за
№ 3025 та 10 листопада 2011 року
зареєстровано у КП «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» (а. с. 13-14). Таким чином,
право власності у ОСОБА_3 та ОСОБА_4
виникло з моменту державної
реєстрації, тобто з 10 листопада 2011 року,
що кореспондується з вимогами п. п. 3, 4
ст. 334 ЦК України. Відповідно до ст. 392
ЦК України власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності. Позов про
визнання права власності на майно
подається власником тоді, коли в інших
осіб виникають сумніви щодо належності
йому цього майна, коли створюється
неможливість реалізації позивачем
свого права власності через наявність
таких сумнівів чи внаслідок втрати
правовстановлюючих документів.
Відповідачем у позові про
визнання права власності виступає
будь-яка особа, яка сумнівається у
належності майна позивачеві, або не
визнає за ним права здійснювати
правомочності володіння, користування
і розпоряджання таким майном, або має
власний інтерес у межах існуючих
правовідносин. Зі
змісту позовної заяви та доданих до неї
матеріалів не вбачається, ким та яким
чином оспорюється дійсність
укладеного договору купівлі-продажу та
право власності на вказаний об'єкт
нерухомості відповідачами. Крім
того добросовісність набуття майна є
обставиною, яка підлягає доказуванню
при вирішення позову про витребування
майна на підставі ст. 388 ЦК України, і не
є самостійним способом захисту
порушеного права. Проте, суди на
зазначені положення закону та
обставини справи уваги не звернули,
ухвалили рішення з неправильним
застосуванням норм матеріального
права та дійшли помилкового висновку
про наявність правових підстав для
часткового задоволення позову.
Оскільки обставини справи судами
встановлені повно і правильно, не
потребують додаткового дослідження
доказів, однак судові рішення у справі
ухвалені із неправильним
застосуванням норм матеріального
права, тому вони підлягають скасуванню
з підстав, передбачених ст. 341 ЦПК
України, з ухваленням нового рішення
про відмову у позові з вищенаведених
підстав.Керуючись ст. ст. 333, 341, 346 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справв и р і ш и л а : Касаційну
скаргу публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.
Заочне рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.
Дніпропетровська від 07 квітня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 05 червня
2014 року скасувати та ухвалити нове
рішення.У задоволенні позову ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Агенція нерухомості
«Альбіон», про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, визнання
добросовісними набувачами та визнання
права власності на квартиру, відмовити.
Рішення оскарженню не
підлягає. Головуючий:
Д.Д. Луспеник
Судді:
Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта