Провадження №2/761/7600/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова
А.А.

при секретарі: Вольда
М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві в приміщенні
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до житлово-будівельного кооперативу
«Зоря-2», треті особи: перша Київська
державна нотаріальна контора, ОСОБА_2
про визнання права власності на
квартиру в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом про визнання права власності в
порядку спадкування, мотивуючи тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її чоловік
ОСОБА_3 та після його смерті
відкрилась спадщина, до якої входить
квартира АДРЕСА_1. Крім неї
спадкоємцями першої черги є сини:
ОСОБА_2, який відмовився від прийняття
спадщини на користь позивачки та
ОСОБА_4, який заяви про прийняття
спадщини у встановлений законом строк
не подавав. Відповідно до довідки від
09.12.1992 року ЖБК «Зоря-2» померлим ОСОБА_3
було сплачено пайовий внесок в сумі -
5249,35 рублів та він є її власником. За
життя ОСОБА_3 право власності на
квартиру оформлено не було. При
зверненні позивача до Першої київської
державної нотаріальної контори за
оформленням свідоцтва про право на
спадщину за померлим на вказану
квартиру, постановою нотаріуса від
01.07.2014 року у видачі свідоцтва про право
на спадщину було відмовлено у зв»язку з
відсутністю державної реєстрації
права власності на вказану квартиру.

З урахуванням викладеного,
посилаючись на вимоги ст.392, 1216, 1268 ЦК
України позивач просить визнати за ним
право власності в порядку спадкування
на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити.

Представники відповідача та третьої
особи в судове засідання не з'явилися,
про час та місце слухання справи
повідомлялися належним чином, але
надали суду заяви про розгляд справи за
їх відсутності та просили позовні
вимоги задовольнити, вважаючи їх
законними і обґрунтованими, оскільки
померлий дійсно сплатив пай за
квартиру, одже є її власником.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була
виділена для проживання ОСОБА_3, що
підтверджується ордером №58033, що
виданий на підставі рішення виконкому
Радянського районного Совета від 31.10.1966
року за №1160.

Вказана квартира належала на праві
власності ОСОБА_3 на підставі довідки,
виданої ЖБК «Зоря-2» від 09.12.1992 року № 156,
згідно якої ОСОБА_3 вніс повністю
пайовий внесок за вказану квартиру.

Відповідно до п. 5-1 Постанови Пленуму
Верховного Суду УРСР № 9 від 18.09.1987 року
«Про практику застосування судами
законодавства про житлово-будівельні
кооперативи» згідно із ст. 15 Закону
України «Про власність» член ЖБК, який
повністю вніс свій пайовий внесок за
квартиру, надану йому в користування,
набуває право власності на квартиру і
вправі розпоряджатись нею на свій
розсуд - продавати, заповідати,
обмінювати, в тому числі на інше жиле
приміщення у будинку державного або
громадського житлового фонду чи іншого
ЖБК, на жилий будинок (частину будинку),
що належить громадянину на праві
власності і вчиняти відносно неї інші
угоди, що не заборонені законом.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, після
смерті якого відкрилася спадщина, до
якої входить спірна квартира.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у
разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Як вбачається із матеріалів справи,
спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1, діти
ОСОБА_2 та ОСОБА_4,що підтверджується
свідоцтвами про одруження від 26.04.1952
року та про народження і довідкою Форми
№3 від 17.06.2014 року ЖБК «Зоря-2».

При цьому, положеннями ч. 3 ст. 1268 та ч. 1
ст. 1270 ЦК України встановлено, що
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Як встановлено судом, позивачка після
смерті чоловіка ОСОБА_3 подала заяву до
Першої київської державної
нотаріальної контори про прийняття
спадкового майна після смерті
спадкодавця та видачу їй свідоцтва про
право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_3 в строк передбачений ст.
1270 ЦК України.

Інший спадкоємець ОСОБА_4 у
відповідності до вимог ст.1268,1270 ЦК
України заяви про прийняття спадщини
до нотаріуса не подавав, а інший син
ОСОБА_2 надав суду завірену заяву про
відсутність у нього заперечень щодо
визнання за його матір»ю - позивачем
ОСОБА_1 права власності на вказану
квартиру в порядку спадкування, яка
приймається і вважається судом як
відмова у прийнятті спадщини на
користь позивача.

Оскільки спадкоємці за законом
першої черги ОСОБА_2 відмовився від
прийняття спадщини на користь
позивача, а ОСОБА_4, будучи
представником позивача, спадщину не
прийняв у встановлений законом строк,
тому вищевказану квартиру, яка
належала померлому, успадковує його
дружина позивач - ОСОБА_1 як спадкоємець
першої черги за законом.

При зверненні позивача із заявою про
прийняття спадщини до державного
нотаріуса Першої київської державної
нотаріальної контори, то було
відмовлено позивачу у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом на
квартиру, яка належала померлому, в
зв'язку з тим, що право власності на
вказану квартиру у померлого не
виникло. Відповідно до ст. 328 ЦК
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

За ч.3 ст.384 ЦК України у разі викупу
квартири член житлово-будівельного
кооперативу стає її власником.

Статтею 392 ЦК України визначено, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Враховуючи, що судом достовірно
встановлено, померлий ОСОБА_3 є
власником квартири АДРЕСА_1, але не
оформив вказане право власності за
життя, суд вважає за необхідне,
відповідно до ст. 392 ЦК України, визнати
за позивачем ОСОБА_1 в порядку
спадкування право власності на вказану
квартиру після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1223, 1261, 1268,1270 ЦК
України, ст.ст. 10, 59, 60, 208, 209, 212, 215, 218, 224-226
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до житлово-будівельного
кооперативу «Зоря-2», треті особи: перша
Київська державна нотаріальна контора,
ОСОБА_2 про визнання права власності на
квартиру в порядку спадкування, -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право
власності на квартиру АДРЕСА_2,
загальною площею - 60,4 м2, житловою
площею - 44,6 м2, в порядку спадкування
після смерті її чоловіка - ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: