Справа № 363/504/14-ц Головуючий у І
інстанції Підкурганний В.В.Провадження
№ 22-ц/780/5723/14 Доповідач у 2
інстанції МалородКатегорія 51
УХВАЛА

Іменем України

21 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого Малорода О.І.

суддів: Ігнатченко Н.В., Поліщука М.А.,

при секретарі Токар Т. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Київ цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 14 серпня 2014 року
в справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті
особи: Служба у справах дітей
Вишгородської районної державної
адміністрації, Прокуратура
Вишгородського району Київської
області, Орган опіки та піклування
Вишгородської міської ради про
позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року позивачка звернулася до
суду та просила позбавити відповідача
батьківських прав відносно дітей -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Мотивувала тим, що вони з відповідачем
перебували у шлюбі з 13 липня 2003 року по
13 серпня 2012 року. Від шлюбу мають дітей -
ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Вказувала, що відповідач від виконання
батьківських обов'язків ухиляється,
аліменти на утримання дітей,
встановлені рішенням суду, не сплачує,
вихованням та утриманням дітей не
займається, з дітьми не спілкується та
про них не дбає.

Рішенням суду позов в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
позивачка подала апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги.

Вказує, що судом першої інстанції не
взято до уваги, що відповідач
ухиляється від виховання дітей, з ними
не спілкується та про них не дбає, в
добровільному порядку будь-якої
матеріальної допомоги по утриманні
дітей не надає та аліменти не сплачує.

Вважає, що в матеріалах справи наявні
належні докази, що підтверджують
обґрунтованість позовних вимог, тому
суд дійшов невірного висновку,
відмовляючи в задоволенні вимог
позивачки.

Апеляційну скаргу слід відхилити.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 року народилася ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_5 року - ОСОБА_3, батьком яких
є відповідач по справі.

13 серпня 2013 року шлюб між сторонами по
справі було розірвано.

Позивачка, відповідач та їх обидві
доньки зареєстровані за адресою
АДРЕСА_1 у м. Вишгород.

Також судом встановлено, що
заборгованість по сплаті аліментів на
користь позивачки з відповідача на
утримання дітей станом на 01 грудня 2013
року становить 12 000 грн.

Згідно акту обстеження
житлово-побутових умов проживання від
31 березня 2014 року, встановлено, що
відповідач з квітня 2012 року у
вищевказаній квартирі по АДРЕСА_1 не
проживає.

Згідно актів обстеження умов
проживання позивачки від 14 квітня 2014
року, судом встановлено, що у квартирі
АДРЕСА_1 проживає позивачка, діти
сторін по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та
няня дітей - ОСОБА_7 Умови проживання
задовільні, облаштовані для
повноцінного відпочинку та розвитку
дітей.

Також судом встановлено, що рішенням
виконкому Вишгородської МР
відповідачу встановлені години
зустрічей з його малолітніми доньками -
щосереди з 17 год. 30 хв. до 20 год. 30хв. та
щонеділі з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.

Згідно акту соціального інспектування,
встановлено, що відповідач
зарекомендував себе як відповідальний
батько.

Крім цього, судом встановлено, що
відповідач надавав заяву про
зарахування його доньки ОСОБА_2 до 1
класу та супроводжував її на
підготовчі заняття у лютому-березні 2014
року; доньок до дитячого садку зранку
привозить в основному батько; огляд
дітей лікарями, проходження комісії
для вступу дітей до дитячого садку
проводив батько; відповідач часто
телефонує вихователям, щоб дізнатися,
чи є діти у садку.

Рішенням виконкому Вишгородської МР
від 19 червня 2014 року № 137 вирішено
відмовити ОСОБА_1 у доцільності
позбавлення батьківських прав ОСОБА_4
щодо його малолітніх доньок у зв'язку з
відсутністю підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, виходив з
положень ст. 150, 164 СК України та з
урахуванням роз'яснення п. 16 Пленуму
ВСУ «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» від 30
березня 2007 року №3.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позивачкою, всупереч вимог ст. 60 ЦПК
України, не надано належних доказів на
підтвердження обставин, що могли б бути
підставою позбавлення відповідача
батьківських прав.

Колегія погоджується з висновками суду
першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько
може бути позбавлений судом
батьківських прав, якщо він ухиляється
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15
та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно їх
утримують та інше), що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи.

Позбавлення батьківський прав є
виключною мірою, яке тягне за собою
серйозні правові наслідки, як для
батька (матері), так і для дитини (ст. 166
СК України). Таким чином, позбавлення
батьківський прав допускається лише,
коли змінити поведінку батьків в кращу
сторону неможливо, і лише при наявності
вини в діях батьків.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач піклується про дітей,
займається їхнім виховання та
забезпечує розвиток дітей.

Так, на думку колегії, суд першої
інстанції вірно встановив обставини
справи на надав належну оцінку наявним
в матеріалах справи доказам, зокрема,
рішенню виконкому, згідно якого
визнано недоцільним позбавлення
батьківських прав відповідача.

Крім цього, оцінюючи докази по справі в
сукупності та доводи сторін по справі,
колегія вважає, що немає жодних
законних підстав для позбавлення
відповідача батьківських щодо його
малолітніх доньок.

Колегія вважає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального права та процесуального
та дійшов обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позову, а тому
згідно з ст. 308 ч. 1 ЦПК України колегія
відхиляє апеляційну скаргу та залишає
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 308, 315 ЦПК України
колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 14 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий:

Судді: