АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1/14
Головуючий в першій інстанції - Новік
Доповідач - Котушенко С.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого
Котушенко С.П.

суддів Петренко
І.О., Макарова М.О.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Магдалинівського
районного суду Дніпропетровської
області від 31 жовтня 2013 року за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та Топчинської
сільської ради Магдалинівського
району Дніпропетровської області,
третя особа Магдалинівський районний
відділ земельних ресурсів про визнання
недійсними рішення та державного акту
і зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
та Топчинської сільської ради
Магдалинівського району
Дніпропетровської області про
визнання недійсним державного акту,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з уточненим в ході розгляду справи
позовом (а.с.112) до ОСОБА_2 та Топчинської
сільради Магдалинівського району
Дніпропетровської області про
визнання недійсними рішення та
державного акту на право приватної
власності на землю. Позивач вказував на
те, що на підставі державного акту на
право приватної власності на землю без
номеру від 03 березня 1997 року, він є
власником земельної ділянки площею 0,3510
га в АДРЕСА_1. Власником суміжної
земельної ділянки є відповідач ОСОБА_2
При зверненні до відділу Держкомзему
за отриманням кадастрового номеру на
земельну ділянку він довідався про
приватизацію ОСОБА_2 земельної ділянки,
до складу якої помилково включена і
його (позивача) земельна ділянка площею
0,0840 га.

Посилаючись на те, що при винесенні
Топчинською сільрадою рішення про
передачу ОСОБА_2 у власність земельної
ділянки, не здійснено належного
контролю за виділенням земельної
ділянки у розмірі і в межах, що не
допускали б порушення його прав та
інтересів, як суміжного землевласника,
позивач просив визнати недійсним
рішення 16 сесії 24 скликання
Топчинської сільради №90-16/24 від 26
лютого 2004 року в частині передачі у
власність ОСОБА_2 земельної ділянки
площею 1,8395 га та визнати недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯА №836607 від 14
грудня 2005 року.

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_3 та Топчинської
сільради про визнання недійсним
державного акту на право приватної
власності на землю. Вказував на те, що
про існування державного акту без
номера від 03 березня 1997 року ОСОБА_3 він
дізнався зі змісту його позовної заяви,
в той час як право власності на
земельну ділянку виникло в нього у 1991
році, що більш ніж на 5 років раніше, ніж
у ОСОБА_3, і вже на протязі майже 22 років
він користується відповідною
земельною ділянкою.

Посилаючись на те, що державний акт без
номера від 03 березня 1997 року ОСОБА_3 був
виданий з порушенням законодавства,
оскільки порушував право власності
ОСОБА_2, останній просив визнати його
недійсним.

Рішенням Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 31
жовтня 2013 року (з урахуванням ухвали
від 12 грудня 2013 року про виправлення
описки) позов ОСОБА_3 задоволено, а у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
Додатковим рішенням від 12 грудня 2013
року суд вирішив питання про розподіл
судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення, як
постановленого з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та про ухвалення нового рішення.

В судовому засіданні ОСОБА_2 уточнив
межі апеляційного оскарження, вказавши
на те, що оскаржує рішення лише в
частині задоволення позову ОСОБА_3

В іншій частині рішення не
оскаржується і у відповідності зі ст.303
ЦПК України не переглядається.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх
матеріалами справи, колегія судді
ввважає апеляційну скаргу підлягаючою
задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст.152 ЗК України
держава забезпечує громадянам та
юридичним особам рівні умови захисту
прав власності на землю. Власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

З матеріалів справи вбачається, що 03
березня 1997 року ОСОБА_3 було видано
державний акт на право приватної
власності на землю серія ДП без номеру,
в якому вказано, що на підставі рішення
Топчинської сільської ради №45 від 26
вересня 1996 року ОСОБА_3 передається у
приватну власність земельна ділянка
площею 0,85 га розташована на території
с.Топчине Топчинської сільської ради.
Землю передано для будівництва та
обслуговування будинку і
господарських споруд - 0,25 га і ведення
особистого підсобного господарства -
0,60 га (а.с.5). ). Вказаний державний акт
містить план зовнішніх меж переданої у
власність землі, яка складається з двох
земельних ділянок з зазначенням їх
розміру, також вказано, що ці земельні
ділянки межують з землями сільської
ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

09 квітня 1998 року ОСОБА_2 було видано
державний акт на право постійного
користування землею серія ДП без
номеру, в якому вказано, що на підставі
рішення УІ позачергової сесії ХХІ
скликання Топчинської сільської ради
від 14 травня 1991 року ОСОБА_2 надається у
постійне користування земельна
ділянка площею 1,8 га розташована на
території Топчинської сільської ради
для ведення особистого підсобного
господарства (а.с.6). Вказаний державний
акт містить план зовнішніх меж
земельної ділянки з зазначенням її
розміру, також вказано, що ця земельна
ділянка межує з землями сільської ради.

14 грудня 2005 року ОСОБА_2 було видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯА №836607, в якому
вказано, що на підставі рішення 16 сесії
24 скликання Топчинської сільради
№90-16/24 від 26 лютого 2004 року ОСОБА_2 є
власником земельної ділянки площею 1,8395
га для ведення особистого селянського
господарства, розташованої в с.Топчине
Магдалинівського району
Дніпропетровської області (а.с.14).
Вказаний державний акт містить план
меж земельної ділянки з зазначенням її
розміру, також вказано, що ця земельна
ділянка межує лише з землями сільської
ради. План меж земельної ділянки та її
розмір співпадають з цими ж даними,
вказаними в державному акті на право
постійного користування землею,
виданому ОСОБА_2 09 квітня 1998 року.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 про
визнання недійсними рішення
Топчинської сільради та державного
акту на право власності на земельну
ділянку, суд виходив з існування
перетину належних сторонам земельних
ділянок, які є суміжними, що позбавляє
позивача можливості отримати
документи про присвоєння кадастрового
номеру земельної ділянки та здійснення
свого права власності. При цьому в
основу рішення було покладено
ситуаційну схему складену ТОВ
«Земляни» (а.с.7), як єдиний доказ
існування перетину вказаних земельних
ділянок, а також того, що ці земельні
ділянки є суміжними.

З таким висновком суду погодитись не
можна, оскільки вказана ситуаційна
схема не відповідає державним актам на
право власності сторін на земельні
ділянки, з яких вбачається, що земельна
ділянка ОСОБА_2 межує лише з землями
сільської ради, а земельні ділянки
ОСОБА_3 межують з землями сільської
ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9
Викладені в державних актах факти
свідчать про те, що вказані земельні
ділянки не є суміжними, а тому не можуть
перетинатися.

З пояснень в суді апеляційної
інстанції представника третьої особи
також вбачається, що земельні ділянки
сторін не межують між собою і
знаходяться в різних місцях с.Топчине.

Інших доказів, які б свідчили про те, що
відповідачі допустили порушення прав
та інтересів позивача, він суду не
надав, хоча відповідно до вимог ч.1 ст.60
ЦПК України це є його процесуальним
обов'язком.

Лист відділу Держкомзему у
Магдалинівському районі
Дніпропетровської області від 26 червня
2012 року про неможливість здійснення
присвоєння кадастрового номеру на
передану ОСОБА_3 земельну ділянку у
зв'язку з наявністю накладок координат
цієї земельної ділянки на координати
суміжних земельних ділянок (а.с.13), не
свідчить про накладення координат
належних сторонам земельних ділянок.

З матеріалів справи вбачається, що
після отримання вказаного листа ОСОБА_3
звертався з аналогічним позовом й до
інших власників земельних ділянок
с.Топчине, вказуючи на те, що саме вони є
причиною неможливості присвоєння
кадастрового номеру на передану йому
земельну ділянку, проте суд відмовив в
задоволенні вказаного позову (а.с.148-149).

Враховуючи те, що суд не взяв до уваги
наведені обставини, висновки суду
суперечать матеріалам справи,
постановлене судове рішення в
оскарженій частині підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні даної
частини позову.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 31
жовтня 2013 року в частині задоволення
позову ОСОБА_3 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: