Справа № 344/9591/14-ц
Провадження № 2/344/3580/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді
Польської М.В.

при секретарі c/з
Дзюбак Х.Б..

з участю представника позивача
Дрогомирецького І.М., відповідача
ОСОБА_3, представника відповідача
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Станіславська
теплоенергетична компанія» до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
послуги з централізованого опалення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Станіславська
теплоенергетична компанія» звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за послуги з
централізованого опалення в розмірі
4142,67 грн, стягнення судових витрат.

У позовній заяві зазначено, що позивач
надає послуги теплопостачання в
квартиру АДРЕСА_1, де проживає
відповідач, яка є споживачем даної
послуги. Судовий наказ, виданий
Івано-Франківським міським судом 24.02.2014
року., був скасований ухвалою від
24.03.2014р. Заборгованість по даних
послугах відповідача станом на 31.05.2014
року становить 4142,67 грн.

Представник позивача просив позов
задовольнити.

Відповідач та її представник в
судовому засіданні заперечили проти
позову.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача і її
представника, дослідивши та
перевіривши всі докази в їх сукупності,
встановив такі факти та відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Станіславська теплоенергетична
компанія» з квітня місяця 2012 року
проводить господарську діяльність у
сфері теплопостачання, гарячої води
(а.с.7,16) та експлуатує котельню з
прилеглими до неї тепловими мережами
по вул.Індустріальній, 34 в
м.Івано-Франківську.

Позивач є виконавцем послуг з
централізованого опалення та
підігріву води для населення, яке
обслуговується від котельні по
вул.Індустріальній, 34 в
м.Івано-Франківську. Рішеннями
виконкому Івано-Франківської міської
ради від 07.08.2012 р.№516 та від 08.02.2011р. №81,
від 21.10.2008р. №503 встановлено тарифи на
дані види послуг (а.с.12-15).

В квартирі АДРЕСА_1 проживає відповідач
ОСОБА_3, що підтверджується адресною
довідкою (а.с.28).

Судом встановлено, що договір між
позивачем чи балансоутримувачем і
відповідачем не укладався.

Правовідносини, які виникли у сфері
надання комунальних послуг,
регулюються спеціальним
законодавством, а саме: Законом України
«Про житлово-комунальні послуги» та
Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення», затвердженими
Постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Разом з тим відповідно до загальних
умов виконання зобов'язання,
установлених ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.
Недотримання таких вимог призводить до
порушення зобов'язань.

За вимогою ч.3 ст.815 ЦК наймач
зобов'язаний самостійно вносити плату
за комунальні послуги, якщо інше не
встановлено договором найму.

З огляду на викладене слід дійти
висновку про те, що правовідносини, які
склалися між сторонами на підставі
усного договору про надання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води, є
зобов'язанням, у якому, серед інших прав
і обов'язків сторін на боржника
покладено виключно певний
цивільно-правовий обов'язок з оплати
отриманих житлово-комунальних послуг,
якому кореспондує право вимоги
кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) -
вимагати сплату грошей за надані
послуги.

Заборгованість по даних послугах
відповідачів, за розрахунком позивача,
становить 4142,67 грн. за період з 01.05.2012
року по 01.06.2014 року (а.с.11).

28.07.2014 року відповідачем подано до суду
відповідь на позовну заяву, в якій
зокрема зазначається, що з листопада 2011
року відповідач встановила
альтернативне опалення в своїй
квартирі, а батареї перед цим
від'єднали від центрального опалення
самі ж представники організації, яка на
той час надавала послуги з
теплопостачання.

Актом від 12.10.2011 року за №44 зафіксовано
відключення від системи
централізованого опалення та гарячого
водопостачання з порушенням діючих
нормативно-правових актів (а.с. 55)

В судовому засіданні відповідачем
підтверджено факт того, що за дозволом
на відключення у встановленому порядку
вона не зверталася, а також надано суду
Акт огляду житлового будинку від 23.09.2014
року КП «ЄРЦ» (а.с. 58), в якому вказано, що
при візуальному обстеженні в квартирі
АДРЕСА_1 виявлено, що всі стояки мережі
центрального опалення приховані в
стінах, а опалювальні радіатори
відсутні. В даній квартирі встановлено
електричні опалювальні радіатори, а в
санвузлі встановлено електробойлер
підігріву гарячого водопостачання.
Також представником відповідача
надано першу сторінку листа ДМП
«Івано-Франківьктеплокомуненерго» від
17.10.2011 року (ас.57), в якому вказано, що
12.10.2011 року засвідчено відсутність
приладів опалення у квартирі
відповідача.

Суд при вирішенні даного спору
також зазначає і таке.

Питання відключення від мереж
централізованого опалення регулюється
Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630, зі змінами, що
внесені постановою Кабінету Міністрів
України від 31 жовтня 2007 року №1268, в яких
з метою захисту прав усіх мешканців
багатоквартирних будинків передбачено
відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води не окремих
квартир багатоквартирного будинку з
ініціативи їх власників або наймачів, а
відключення цілих багатоквартирних
будинків з ініціативи споживачів.

Відповідно до п. 25 зазначених Правил
відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
порядку, що затверджується центральним
органом виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих житлових
будинків від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
при відмові споживачів від
централізованого теплопостачання,
затвердженим наказом Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України від 22 листопада 2005 року № 4 (у
редакції зі змінами, внесеними згідно з
наказом Міністерства з питань
житлово-комунального господарства від
6 листопада 2007 року № 169), установлено,
що таке відключення відбувається на
підставі рішення постійно діючої
міжвідомчої комісії, створеної органом
місцевого самоврядування або місцевим
органом виконавчої влади. Крім того,
внесені зміни унеможливлюють
відключення від мереж центрального
опалення і гарячого водопостачання
окремих квартир у багатоквартирному
будинку та дозволяють таке відключення
лише будинку в цілому.

У зв'язку із цим за змістом зазначених
норм під час розгляду справ про
зобов'язання привести систему
централізованого опалення до
попереднього стану судам необхідно
з'ясувати та дати оцінку: способу
відключення від мереж
централізованого опалення (дотримання
встановленого порядку); об'єкту
відключення (весь багатоквартирний
будинок чи квартира). Таку правову
позицію висловив Верховний Суд України
в постанові від 26 вересня 2012 року у
справі №6-96 цс12.

За таких обставин та доказів,
враховуючи те, що протягом всього
періоду нарахування заборгованості,
яку просить стягнути позивач, у
квартирі відповідача були демонтовані
прилади опалення, суд приходить до
висновку, що позов обґрунтований
частково та підлягає до задоволення в
частині сплати відповідачем
нарахованої абонплати за період з
01.08.2012 року по 01.06.2014 року включно в
розмірі 1843,82 грн., оскільки щодо іншої
нарахованої позивачем суми - 2298.85 грн.
розрахованої за опалювальний період
виходячи з площі що опалюється, надання
таких послуг не підтверджено
позивачем.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом та
ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

На підставі ст.ст. 509, 526, 815, 901, 903 ЦК
України, Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» та Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення»,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року №
630, керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212-215 ЦПК
України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1, на користь ТОВ
«Станіславська теплоенергетична
компанія», м.Івано-Франківськ, вул.
Індустріальна, 34, ,
заборгованість за послуги з
централізованого опалення за період з
01.08.2012 року по 01.06.2014 року включно в
розмірі 1843 грн. 82 коп (одна тисяча
вісімсот сорок три гривні 82 копійки).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1, на користь ТОВ
«Станіславська теплоенергетична
компанія», м.Івано-Франківськ, вул.
Індустріальна, 34, ,
судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 243,60 грн.

В задоволенні решти заявлених вимог -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Довідка: повний текст рішення
виготовлено 03 жовтня 2014 року.

Суддя:
Польська
М.В.