Справа № 738/2380/14-ц
№ провадження 2/738/405/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 року Менський
районний суд Чернігівської області у
складі:

головуючого - судді: Савченка О.А.

з участю

секретаря: Бреус Н.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання майна об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя та поділ спільного сумісного
майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3 в якому просила визнати ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1,
автомобіль марки ВАЗ-210703-110-01, 2010 року
випуску, шасі НОМЕР_1, номер державної
реєстрації НОМЕР_2, причеп
автомобільний марки ПА 004, 2007 року
випуску, шасі НОМЕР_3, номер державної
реєстрації НОМЕР_4 ? частину земельної
ділянки площею, 0,1000 га, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер
земельної ділянки :01:003:0639 та ?
частину земельної ділянки площею, 0,0215
га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер земельної ділянки
:01:003:0640 спільним сумісним майном
подружжя, визнати за нею право
власності на половину даного майна.
Позовні вимоги мотивує тим, що з
відповідачем ОСОБА_3 перебувала в шлюбі
з 28 квітня 2006 року по 25 вересня 2013 року.
За час шлюбу, вони набули у власність
автомобіль марки ВАЗ-210703-110-01, 2010 року
випуску, причеп автомобільний марки ПА
004, 2007 року випуску, ? частину земельної
ділянки площею, 0,1000 га, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1 та ? частину
земельної ділянки площею, 0,0215 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1. Право
власності на дане майно, за
домовленістю між ними, було оформлено
на відповідача. До укладення шлюбу, в 2004
року, відповідач ОСОБА_3 придбав
житловий будинок АДРЕСА_1. З весни 2007
року сторони постійно проживали в
ньому та внаслідок їх спільних
трудових та грошових затрат істотно
збільшилася вартість даного будинку.
Після розірвання шлюбу у них виник спір
стосовно поділу даного майна.

У судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали
в повному обсязі та пояснили суду, що з
2006 року по 2013 рік позивачка перебувала
у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем. Ще до укладення між ними
шлюбу відповідач придбав житловий
будинок з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1. Даний будинок був у
незадовільному стані. З весни 2007 року
вони почали в ньому проживати та робити
ремонт. Вони змінили вікна, двері,
здійснили прибудову, зробили нову
кришу, змінили огорожу, побудували
сарай та гараж. Також в будинок було
проведено газ, воду, зроблена
каналізація. Позивачка, як особистою
працею брала участь в ремонті, так і
виділяла кошти, які отримала від
продажу своєї квартири в розмірі 15 000
доларів США. Частину даного будинку
відповідач продав її сину ОСОБА_5 Дана
дія була виконана для того, щоб вона
мала змогу продати свою квартиру. В 2007
році сторонами був придбаний причіп, а
в 2010 році автомобіль. Також, шляхом
приватизації, в 2011 році відповідач
отримав у власність по ? частині двох
земельних ділянок, що розташовані в
АДРЕСА_1. Вважають, що все дане майно є
спільним сумісним майном подружжя та
просять його поділити в рівних
частинах між сторонами.

Відповідач та його представник у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали та пояснили, що дійсно
відповідач перебував у шлюбі з
позивачкою. Спірний будинок відповідач
придбав ще до укладення з нею шлюбу, а
саме у 2004 році. В ньому він з того часу і
проживав. Щодо проведення в ньому
ремонту, то відповідач не заперечував,
що позивачка своєю особистою працею
брала в ньому участь, також вона
готувала їсти робітникам, яких вони
винаймали. Також відповідач не
заперечував, що позивачка вкладала
особисті кошти в поліпшення даного
будинку, але не погодився з твердженням
позивачки, що дана сума дорівнює 15 000
доларів США. Відповідач також зазначив,
що частину будинку відчужив сину
позивачки внаслідок обману. Також йому
не було відомо, що в його власності
перебувають по ? частині земельних
ділянок розташованих в АДРЕСА_1.
Відповідач не заперечував, що спірні
автомобіль та причіп вони придбали за
час шлюбу, але зазначив, що їх він
купував за власні кошти. По причіп вони
з позивачкою та її сином їздили в м.
Кременчук, де він його купив за 2 300 грн.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
повідомив, що його мати у 2006 році уклала
шлюб з ОСОБА_3 Спочатку вони проживали в
квартирі, що належала їм з матір'ю, а
навесні 2007 року переїхали в будинок
ОСОБА_3 по АДРЕСА_1. Даний будинок мав
незадовільний стан, в ньому не було ні
води, ні газу, ні вбиральні. Відповідач
спільно з позивачкою власними силами
та коштами почали в ньому ремонт. Були
замінені двері та вікна, перекрита
криша, зроблена прибудова, побудовані
гараж та сарай, поставлений паркан.
Його мати особисто брала участь в
ремонті, а також вкладала кошти, які
вона отримала від продажу власної
квартири. Також, він пам'ятає, як в 2007
році він, позивач та відповідач їздили
в м. Кременчук на завод, де купили
причіп за 2 300 грн.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Як визначено ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що
28.04.2006 року було укладено шлюб між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що підтверджується
копією свідоцтва про укладення шлюбу
НОМЕР_5 виданого відділом реєстрації
актів цивільного стану Менського
районного управління юстиції
Чернігівської області (а.с. 9).

Відповідно до копії рішення Менського
районного суду Чернігівської області
від 25.09.2013 року шлюб укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с. 10).

Як вбачається з копії договору купівлі
продажу житлового будинку від 25.12.2004
року ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_6 житловий
будинок із надвірними будівлями, що
розташовані по АДРЕСА_1 Менського
району Чернігівської області (а.с. 11).

Згідно даного договору вказаний
будинок мав наступні характеристики:
будинок А-1 в цілому мав 35 м2 житлової
площі, загальна площа складала, 66,3 м2, із
надвірних будівель були хлів В-1 із
шлакобетону. погріб п/г із шлакобетону
та огорожа 1-1.

Відповідно до п.п. 2.3 даного Договору
загальна вартість житлового будинку з
надвірними будівлями згідно з витягом
з реєстру права власності на нерухоме
майно, виданим Чернігівським МБТІ
03.12.2004 року становила 12 881 грн. 00 коп.

В судовому засіданні було встановлено,
що 19.10.2007 року на підставі договору
купівлі-продажу відповідач продав ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1 з
відповідною частиною надвірних
будівель ОСОБА_5.

Таким чином. з 19.10.2007 року у власності
відповідача залишилася ? частина
житлового будинку АДРЕСА_1 з
відповідною частиною надвірних
будівель.

В судовому засіданні було встановлено,
та підтверджено сторонами, що за час
спільного проживання, з використанням
спільних трудових та грошових затрат
було побудовано: туалет Е-1, погреб Г-1,
навіс Ж-1, цегельний гараж Д-1, цегельний
сарай Д1-1, прибудова до житлового
будинку А2-1, тамбур а1-1, навіс а2-1, навіс
д-1 та навіс д1-1. Також була встановлена
металева (профнастил та сітка) огорожа.

Відповідно до звіту про оцінку майна
від 16.09.2013 року вартість житлового
будинку з надвірними будівлями та
спорудами, який розташований за
адресою АДРЕСА_1 становить 259 462 грн. 00
коп.

Згідно ст. 62 Сімейного кодексу України
якщо майно дружини, чоловіка за час
шлюбу істотно збільшилося у своїй
вартості внаслідок спільних трудових
чи грошових затрат або затрат другого з
подружжя, воно у разі спору може бути
визнане за рішенням суду об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Постановою Пленуму Верховного суду
України № 11 від 21.12.2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» визначено,
що майно яке належало одному з
подружжя, може бути віднесено до
спільної сумісної власності укладеною
про реєстрації шлюбу угодою або
визнано такою власністю судом з тих
підстав, що за час шлюбу його цінність
істотно збільшилася внаслідок
трудових або грошових затрат другого з
подружжя чи їх обох.

Окрім цього, як було встановлено в
судовому засіданні, сторони,
перебуваючи у шлюбі, придбали у
власність автомобіль марки
ВАЗ-210703-110-01, 2010 року випуску, шасі
НОМЕР_1, номер державної реєстрації
НОМЕР_2 та причеп автомобільний марки
ПА 004, 2007 року випуску, шасі НОМЕР_3,
номер державної реєстрації НОМЕР_6. (а.с.
75, 77)

30 листопада 2011 року шляхом
приватизації земельних ділянок, що
перебували в користуванні ОСОБА_3,
останній набув в приватну власність по
? частині земельних ділянок площею, 0,1000
га та 0,0215 га, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 23-28).

Законом України від 11 січня 2011 року
№2913-VI «Про внесення зміни до статті 61
Сімейного кодексу України щодо
об'єктів права спільної сумісної
власності подружжя», який набрав
чинності 8 лютого 2011 року, ст. 61 СК
України доповнено ч. 5, якою
передбачено, що об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя є житло,
набуте одним із подружжя під час шлюбу
внаслідок приватизації державного
житлового фонду, та земельна ділянка,
набута внаслідок безоплатної передачі
її одному з подружжя із земель
державної або комунальної власності, у
тому числі приватизації.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України
майно набуте подружжям на час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.

Статтею 69 Сімейного кодексу України
передбачено, що дружина та чоловік
мають право на поділ майна, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Відповідно ст. 70 Сімейного кодексу
України, у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю. Суб'єктами права спільної
сумісної власності можуть бути фізичні
особи, юридичні особи, а також держава,
територіальні громади, якщо інше не
встановлено законом. Майно, набуте
подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

З огляду на вищенаведене, суд приходить
до висновку про повне задоволення
позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Як вбачається із змісту позовної заяви
ОСОБА_1, нею були заявлені позовні
вимоги про визнання майна об'єктом
спільної сумісної власності подружжя
та поділ майна, загальна вартість якого
становила 108 217 грн. 50 коп., без
врахування вартості причепу
автомобільного марки ПА 004, 2007 року
випуску.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного
суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» визначено,
що поділ спільного майна здійснюється
за правилами, встановленими статтями
69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.
Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям.

Сторони в судовому засіданні
погодилися, що вартість причепу
автомобільного марки ПА 004, 2007 року
випуску становить 2 300 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» ставка судового збору за
подання до суду позовної заяви
майнового характеру встановлюється у
розмірі 1 відсоток ціни позову, але не
менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати.

Отже, позивачем при зверненні до суду
необхідно було сплатити 1114 грн. 18 коп.
судового збору, фактично нею було
сплачено лише 1082 грн. 18 коп. Оскільки
позовні вимоги позивача задоволені в
повному обсязі, то сплачений нею
судовий збір в розмірі 1082 грн. 18 коп.
підлягає стягненню з відповідача на її
користь, а недоплачена сума судового
збору за подання позову до суду у
розмірі 23 грн. 00 коп. підлягає стягненню
з відповідача на користь держави.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 3, 10, 60, 79, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
майна об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя та поділ спільного
сумісного майна подружжя -
задовольнити.

Визнати об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та
ОСОБА_3:

- ? частину житлового будинку АДРЕСА_1;

- автомобіль марки ВАЗ-210703-110-01, 2010 року
випуску, шасі НОМЕР_1, номер державної
реєстрації НОМЕР_2;

- причеп автомобільний марки ПА 004, 2007
року випуску, шасі НОМЕР_3, номер
державної реєстрації НОМЕР_6;

- ? частину земельної ділянки площею,
0,1000 га, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної
ділянки :01:003:0639;

- ? частину земельної ділянки площею,
0,0215 га, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної
ділянки :01:003:0640.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину автомобіля марки ВАЗ-210703-110-01,
2010 року випуску, шасі НОМЕР_1, номер
державної реєстрації НОМЕР_2.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ?
частину автомобіля марки ВАЗ-210703-110-01,
2010 року випуску, шасі НОМЕР_1, номер
державної реєстрації НОМЕР_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину причепу автомобільного марки
ПА 004, 2007 року випуску, шасі НОМЕР_3,
номер державної реєстрації НОМЕР_6.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ?
частину причепу автомобільного марки
ПА 004, 2007 року випуску, шасі НОМЕР_3,
номер державної реєстрації НОМЕР_6.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину земельної ділянки площею, 0,1000
га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер земельної ділянки
:01:003:0639.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ?
частину земельної ділянки площею, 0,1000
га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер земельної ділянки
:01:003:0639.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину земельної ділянки площею, 0,0215
га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер земельної ділянки
:01:003:0640.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ?
частину земельної ділянки площею, 0,0215
га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер земельної ділянки
:01:003:0640.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 082
(одну тисячу вісімдесят дві) грн.. 18 коп.
сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 23 (двадцять три) грн. 00
коп. судового збору на користь
держави.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області через Менський районний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з моменту його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутніми у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з моменту
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий:
О.А. Савченко