Номер провадження 2/404/937/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року Кіровський
районний суд м. Кіровограда

в складі :

головуючої судді -Панфілової А.В.

при секретарі - Бокатенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 , третя особа на стороні
позивача без самостійних вимог на
предмет спору ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, та позовом третьої
особи ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до відповідачів про
солідарне стягнення з них
матеріальної та моральної шкоди у
зв»язку з пошкодженням автомобіля.
Неодноразово, надаючи уточнення до
позову, остаточно просив суд,
стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його
користь з кожного по 2000 грн.
матеріальної шкоди, 5000 грн. на
відшкодування моральної шкоди, а
також понесені судові витрати ( а.с.63-65
т.2).

В обгрунтування позову позивач та
його представник зазначили, що
автомобіль " Опель Кадет 1.3",1987 року
випуску , реєстраційний номер НОМЕР_1
згідно довіреності від 19.02.2008 року ,
тимчасового реєстраційного талону
НОМЕР_2 знаходився у його
користуванні, власником якого був
ОСОБА_4 01.02.2012 року , позивач, приїхавши
додому , залишив автомобіль на місці
для паркування під будинком АДРЕСА_1.
Відповідач, ОСОБА_2, виконуючи
ремонтні роботи в квартирі
відповідача ОСОБА_3, діючи необережно,
впустив будівельний матеріал на
автомобіль , та пошкодив його. Вважає,
що оскільки питання мирно не
врегульовано, кошти для ремонту
автомобіля йому не відшкодовано, то
є всі правові підстави для
відшкодування завданої шкоди його
автомобілю в судовому порядку. З
приводу пошкодження автомобіля він
звертався до Кіровського ВМ КМВ УМВС
України в області , відповідно
проводилась перевірка, та його було
повідомлено, про те, що викладені ним
у заяві факти підтвердилися, при
проведенні ремонтних робіт ОСОБА_5 з
власної необережності впустив
будівельний матеріал, який впав на
автомобіль ОСОБА_1 та пошкодив його. На
момент перевірки сума збитків не
встановлена.

На обґрунтування моральної шкоди
позивач вказує, що він зазнав також
морального страждання, що проявилось
у відсутності спокою та сильному
душевному хвилюванні , адже автомобіль
він придбав по довіреності за власні
кошти , на сьогодні його ремонт є
надто дорогим для нього.

До суду надійшов позов третьої особи
ОСОБА_4 до тих же відповідачів з
вимогами, які неодноразово
уточнювалися і остаточно просив суд
стягнути на його користь матеріальну
та моральну шкоду в тих же розмірах,
зазначивши , що є власником даного
автомобіля, , що 29.10.14 року між
позивачем ОСОБА_1 та ним укладено
договір про відступлення права
вимоги, щодо відшкодування шкоди та
збитків за ремонт вказаного
автомобіля.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_3 зазначила, що є власником
квартири АДРЕСА_1 і знаходилась на
роботі коли мав місце інцидент ,
пов»язаний з даним автомобілем.
Відповідач ОСОБА_5 є її зятем і
проводив ремонт у її квартирі . Позови
не визнає повністю і просить
відмовити в їх задоволенні повністю.

В судовому засіданні
представник відповідачів позовні
вимоги не визнав та в обґрунтування
заперечень проти позову зазначила, що
позов не підлягає задоволенню,
оскільки позивач ОСОБА_1 взагалі не мав
права на звернення до суду із даним
позовом, а також не мав і відповідних
повноважень для підписання позовної
заяви, оскільки строк дії довіреності
ОСОБА_6, який діяв від імені ОСОБА_7
(власника автомобіля) на передачу
автомобіля марки «Опель Кадет», 1987 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, ОСОБА_1 закінчився 12 лютого 2011
року, а позов ОСОБА_1 був поданий 24
грудня 2012 року, тобто більш ніж через
півтора року після закінчення строку
дії довіреності. При цьому,
посилається на позицію Вищого
спеціалізованого суду, відображену в
ухвалі від 15 січня 2014 року по даній
справі.

Вважає наданий реєстраційний талон дає
позивачу право лише на

керування автомобілем, а не на
отримання відшкодування матеріальної
та моральної

шкоди. Враховуючи , що строк дії
довіреності припинився 12 лютого 2011
року, тимчасовий реєстраційний талом
міг бути виданий позивачу лише на
підставі заяви власника автомобіля,
тобто за заявою ОСОБА_7 А відтак,
виходячи із змісту п. 16 Постанови КМУ №
1388 від 07 вересня 1998 року позивач має
право лише на керування вказаним
транспортним засобом і не має права на
звернення до суду та будь-яких інших
органів, а тим більше отримувати
будь-які відшкодування.

За обставин, зазначених у судовому
засіданні , що даний транспортний
засіб було відремонтовано та
продано ОСОБА_1 вважає, що позов
третьої особи задоволенню не
підлягає , так як не надано доказів на
підтвердження фактичних витрат на
ремонт автомобіля , а сама третя
особа не понесла ні матеріальної ні
моральної шкоди, а тому просить
відмовити в задоволенні позову
повністю.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8
зазначив, що проживає із сторонами в
одному будинку та дійсно 01.12.2012 року
коли він вийшов із під"їзду, то побачив
як на автомобіль позивача падали
бетонні камінці із 7-го етажа,
балкону , де проживає відповідач.

В судовому засіданні свідок
ОСОБА_9, зазначила, що 26 років проживає
в будинку по АДРЕСА_2, стосунки з
позивачем неприязнені. 01.12.12року
гуляла надворі близько 10 години до 11
години, спілкувалась з подругами та не
чула і не бачила як з балкону чи вікон
відповідача щось викидали , міліція
була увечері.

Судом встановлено наступні факти .

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним
позовом 24.12.12 року.

На час звернення до суду власником
автомобіля " OPEL Kadett 1.3", НОМЕР_3 був
ОСОБА_4, що підтверджується копією
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу ( а.с. 50 т.1).

ОСОБА_1 згідно довіреності від
19.02.2008 року та тимчасового
реєстраційного талону НОМЕР_2 ( а.с.50
т.1) розпоряджався та користувався
вказаним транспортним засобом.

Термін дії довіреності сплив 12
лютого 2011 року ( а.с. 120т.1).

01.12.2012 року ОСОБА_1 припаркував
автомобіль" OPEL Kadett 1.3", НОМЕР_3 біля
будинку АДРЕСА_1 по місцю свого
проживання та нібито в цей же день
виявив пошкодження у вигляді :
сколів лако-фарбового покриття , на
задній правій двері, численні сколи
на даху , передньої лівої стійки,
лобового скла , капоті , що
підтверджено протоколом огляду місця
події від 01.12.2012 року та висновком
№69 судової авто- товарознавчої
експертизи від 25.07.13 року ( пошкоджено
: панель даху , двері передні праві,
боковина задня права). Пошкодження у
вигляді сколів лакофарбового
покриття транспортного засобу,
відновлювальна операція- фарбування.
Згідно висновку для відновлення
пошкодженого транспортного засобу
необхідно провести малярні роботи
загальною вартістю в 940 грн. ( а.с.136-141
т.1).

01.12.2012 року позивач ОСОБА_1 звернувся
із заявою в Кіровський ВМ УМВС
України в області з приводу
пошкодження автомобіля ( а.с. 25,26 т.1).
Згідно висновку по результам
матеріалів 04.12.2012 року зазначено, що
факт, викладений у заяві ОСОБА_1
підтвердився, а саме: при проведенні
ремонтних робіт ОСОБА_2 впустив
будівельний матеріал, який випав на
автомобіль ОСОБА_1 та пошкодив його
(а.с. 107 т.1).

За правилами ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями,діями чи бездіяльністю
особистим майновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно з ч.4 ст. 319 , ст. 322 ЦК
України власність зобов"язує. Власник
зобов"язаний утримувати майно, що
йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стосовно вимог позивача
про стягнення моральної шкоди дані
питання врегульовано ч.2 ст. 23, ст. 1167
ЦК України .

Дослідивши матеріали справи ,
заслухавши пояснення сторін та їх
представників, оцінивши докази в їх
сукупності , суд дійшов висновку щодо
відмови в задоволенні позову ОСОБА_1
повністю, оскільки позов подано
особою, яка не має права на
звернення до суду з даним позовом ,
так як згідно пункту 16 Постанови
Кабінету міністрів України № 1388 від 07
вересня 1998 року за бажанням власника
транспортного засобу - фізичної особи
надати право керування таким засобом
іншій фізичній особі чи за бажанням
фізичної або юридичної особи, якій
власник транспортного засобу передав у
встановленому порядку право
користування і (або) розпорядження
транспортними засобами, підрозділ
Державтоінспекції видає за зверненням
такого власника тимчасовий
реєстраційний талон на строк,
зазначений у його заяві, або
документах, які підтверджують право
користування і (або) розпорядження
транспортним засобом. Отже, враховуючи
те, що строк дії довіреності припинився
12 лютого 2011 року, тимчасовий
реєстраційний талон міг бути виданий
позивачу лише на підставі заяви
власника автомобіля, тобто за заявою
ОСОБА_7 А відтак, виходячи із змісту п. 16
Постанови КМУ № 1388 від 07 вересня 1998
року позивач мав право лише на
керування вказаним транспортним
засобом і не мав права на звернення до
суду та будь-яких інших органів, а тим
більше отримувати будь-які
відшкодування.

Що стосується позовних вимог
третьої особи ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди , суд дійшов
висновку, щодо відмови в задоволенні
повністю, оскільки в судовому
засіданні позивачем ОСОБА_1 було
зазначено , що за згоди власника
ОСОБА_4 даний транспортний засіб
було ним відремонтовано та продано.
Доказів на підтвердження фактичних
витрат ОСОБА_1 надати не може.

За даних обставин , наданий суду в
судове засідання позивачем та
третьою особою договір уступки
права вимоги від ОСОБА_1 ОСОБА_4 від
29.10.14 року ( а.с. 65 т.2) по стягненню
матеріальної та моральної шкоду, не
має жодного юридичного значення .

Встановлені судом обставини не
спростовуються ні наданими
документами, а ні показами свідків.

Таким чином, вимоги ОСОБА_4 про
стягнення з відповідачів по 2000грн.
матеріальної шкоди та по 5000грн. є
безпідставними та необгрунтованими.

При винесенні рішення, суд
керується ч.1 ст.11 ЦПК України щодо
розгляду судом справ в межах заявлених
вимог та на підставі доказів, наданих
сторонами.

Згідно ст.. 88 ЦПК України суд вирішує
судові витрати залишити по їх
фактичному понесенню сторонами.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.23,1166,1167 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60,
88, 212-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 , третя особа на стороні
позивача без самостійних вимог на
предмет спору ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, відмовити повністю.

В задоволенні позову третьої
особи ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Кіровоградської області через
Кіровський районний суд м.
Кіровограда шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
отримання копії рішення .

Суддя Кіровського
А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда