АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6614/14
Головуючий 1 інст. - Москаленко В.В.
Справа №2/425/221/14
Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О.,
Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Чемерис Л.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Рубіжанського міського суду
Луганської області від 27 червня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до Приватного підприємства «Ромалекс»
про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ПП «Ромалекс» про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
вказувала, що з 02 квітня 2012 року вона
працювала у ПП «Ромалекс» на різних
посадах та 09 січня 2014 року була
звільнена з посади «діловод» за
систематичне невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених трудовим
договором, посадовою інструкцією.
Пояснила, що на посаді діловода вона
виконувала все так, як їй вказувало
керівництво, оскільки процедура
отримання інформації в Рубіжанському
секторі УДМС України в Луганській
області не визначена. Нею допускались
помилки, проте вона їх виправляла. 17
грудня 2013 року її було притягнуто до
дисциплінарної відповідальності за
неналежне виконання трудових
обов'язків у вигляді догани. Вважає
накази про накладення дисциплінарного
стягнення №94 від 17 грудня 2013 року та
звільнення №1 від 09 січня 2014 року не
законними. Крім того, неправомірними
діями відповідача їй завдано також і
моральну шкоду.

Тому, з урахуванням уточнених позовних
вимог, ОСОБА_1 просила суд визнати наказ
по ПП „Ромалекс" від 17.12.2013 року № 94
«Про накладання дисциплінарного
стягнення на діловода ОСОБА_1»
незаконним та скасувати його повністю.
Визнати наказ по ПП «Ромалекс» від
09.01.2014 року № 1 «Про накладання
дисциплінарного стягнення та
звільнення діловода ОСОБА_1»
незаконним та скасувати його
повністю.Визнати її звільнення згідно
наказу по ПП «Ромалекс» від 09.01 2014 року
№ 1 «Про накладання дисциплінарного
стягнення та звільнення діловода
ОСОБА_1 0.1.» незаконним. Поновити її на
роботі в ПП «Ромалекс» на посаді
«діловод». Стягнути з відповідача на її
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 10 січня 2014 року по
20 травня 2014 року (включно) у розмірі
10153,53 грн. Стягнути з відповідача на її
користь 654,63 грн. в якості заробітної
плати, яка була неправильно обчислена в
грудні 2013 року-січні 2014 року в наслідок
неправомірних дій посадових осіб .
Стягнути з відповідача на її користь
947,40 грн., які були витрачені на
лікування. Стягнути з відповідача
грошову компенсацію моральної шкоди в
розмірі 50 000,00 00 грн. Допустити до
негайного виконання рішення суду в
частині поновлення на роботі та
виплати середньої заробітної плати за
час вимушеного прогулу у розмірі 10153,53
грн. та 654,63 грн. у якості перерахунку
заробітної плати за 02 і 17 грудня 2013 року
та 09 січня 2014 року ,а також неправильним
розрахунком та подальшою виплатою
допомоги за лікарняним листком - всього
10808,16 грн.

У судовому засіданні представник
відповідача позовні вимоги не визнав,
вказував, що в обов'язки позивачки
входило внесення інформації щодо
реєстрації або зняття з реєстрації
фізичних осіб до бази даних
підприємства, що підтверджується
посадовою інструкцією діловода,
порушення позивачем зазначених
обов'язків полягало в несвоєчасному
внесенні інформації до бази даних
підприємства, що спричинило
недостовірну передачу даних про зняття
з реєстрації громадян до УПтаСЗН,
комунальних підприємств ,з якими ПП
«Ромалекс» перебуває у договірних
відносинах та неправомірного
нарахування УПтаСЗН пільг за
житлово-комунальні послуги. Позивач в
пояснювальній від 02.12.2013 року визнала
факт неналежного виконання своїх
трудових обов'язків, але допущені
помилки не виправила, їх і по цей день
продовжують виправляти інші
працівники.

Рішенням Рубіжанського міського суду
Луганської області від 27 червня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без
задоволення.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції з ухваленням нового
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Сторони про день, час та місце розгляду
справи в апеляційному суді
повідомлялися належним чином причин
неявки до суду не надали.

Неявка вище вказаних осіб, належно
повідомлених про час та місце розгляду
справи відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розглядові
справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу не підлягаючою
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що звільнення позивача є
законним, оскільки доведеним є
систематичне невиконання без поважних
причин обов'язків ОСОБА_1, покладених на
неї трудовим договором, посадовою
інструкцією.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації
(банкрутства) або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що з 02 квітня 2012 року ОСОБА_1 перебуває в
трудових відносинах з ПП «Ромалекс»
(а.с.98,53 т.1).

Наказом (розпорядженням) № 08-К від 01
лютого 2013 року ОСОБА_1 переведено на
посаду діловода (а.с.144 т.1).

Відповідно до п.3.1.,п.3.2.,3.3 посадової
інструкції діловода, діловод
зобов'язаний приймати, реєструвати
,вносити зміни в базу даних по
реєстрації житлового фонду. За згодою з
міграційною службою прибувати в сектор
міграційної служби міста з по
квартирними картками і особовими
картками жильців (форми А і Б) для
внесення даних про зняття з
реєстраційних жильців. Вносити в
електронну базу і вести картотеку
даних про рух населення в житловому
фонді по даним міграційної служби
(а.с.111 т.1).

Матеріали справи свідчать, що ПП
«Ромалекс» неодноразово отримувало
листи про несвоєчасність внесення
даних, які згідно трудових обов'язків
мала вносити ОСОБА_1 (а.с.81-82, 108 т.1).

В пояснювальній записці щодо
неналежного виконання трудових
обов'язків ОСОБА_1 не заперечувала
проти допущених нею помилок, пояснила,
що графік роботи відділу по роботі з
населенням не співпадає з графіком
роботи Рубіжанського міського
паспортного столу, вона особисто не
була присутньою при оформленні талонів
на реєстрацію/виписку і тому виникли
помилки. В подальшому зобов'язалася не
допускати таких непорозумінь (а.с.110 т.1).

Наказом директора ПП „Ромалекс" № 94
від 17.12.2013 року за неналежне виконання
та порушення трудових обов'язків
ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у вигляді догани(а.с.99
т.1).

13 грудня 2013 року позивачкою повторно
було допущено неналежне виконання
трудових обов'язків (а.с.89 т.1).

Наказом директора ПП «Ромалекс» №1 від
09 січня 2014 року діловода ОСОБА_1
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

З урахуванням положень статті 147 КЗпП
України звільнення за передбаченими
пунктом 3 статті 40 КЗпП України
підставами є заходом стягнення, що
застосовується до працівника за
порушення ним трудової дисципліни.

Працівник може бути звільнений з
роботи на підставі пункту 3 статті 40
КЗпП України, якщо після застосування
до нього дисциплінарного або
громадського стягнення, яке не
втратило юридичної сили за давністю і
не зняте достроково (стаття 151 КЗпП
України), він знову вчинив проступок на
роботі.

При звільненні працівника за цією
підставою слід враховувати, що на
працівника покладаються обов'язки, які
є складовими його трудової функції чи
іншими обов'язками, передбаченими
правилами внутрішнього трудового
розпорядку. Підставою для розірвання
трудового договору за пунктом 3 статті
40 КЗпП України є систематичне
невиконання працівником трудових
обов'язків, яке полягає в тому, що
працівник допустив не менше двох
дисциплінарних проступків, за перші з
яких на нього протягом року роботи
перед звільненням застосовувались
заходи дисциплінарного стягнення.
Оскільки невиконання трудових
обов'язків має бути без поважних
причин, то обов'язковою умовою для
звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП
України є вина працівника в
неналежному виконанні трудових
обов'язків. При встановленні наявності
вини працівника в неналежному
виконанні трудових обов'язків слід
враховувати як об'єктивні (умови праці),
так і суб'єктивні фактори (досвід,
кваліфікацію).

Для звільнення працівника за
систематичне порушення трудової
дисципліни необхідно, щоб працівник
вчинив конкретний дисциплінарний
проступок, тобто допустив невиконання
або неналежне виконання трудових
обов'язків, щоб це невиконання або
неналежне виконання трудових
обов'язків було протиправним та винним
і носило систематичний характер, а за
попередні порушення трудової
дисципліни (одне чи декілька) до
працівника застосовувались заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення з додержанням порядку їх
застосування, але вони не дали
позитивних наслідків і працівник знову
вчинив дисциплінарний проступок.
Систематичним порушенням трудової
дисципліни вважається порушення,
вчинене працівником, який і раніше
порушував трудову дисципліну, за що
притягувався по дисциплінарної
відповідальності та порушив її знову.

Звільнення є дисциплінарним
стягненням, яке може бути накладено на
працівника в місячний строк з дня
виявлення проступку. При обранні виду
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинні враховувати ступінь
тяжкості проступку, спричинену ним
шкоду, обставини, за яких скоєно
проступок, попередню роботу працівника
тощо. Доцільність застосування
адміністрацією конкретної міри
дисциплінарного стягнення за
порушення трудової дисципліни
перевіряється судом з урахуванням
вищезазначених обставин. Крім того,
раніше застосовані стягнення
працівник вправі оскаржити сумісно з
позовом про поновлення на роботі і суд
зобов'язаний перевірити правильність
накладення цих стягнень.

Відповідно до положень статті 147 КЗпП
України за порушення трудової
дисципліни до працівника може бути
застосовано тільки один з таких
заходів стягнення, як то догана чи
звільнення.

Стаття 148 КЗпП України передбачає, що
дисциплінарне стягнення
застосовується безпосередньо за
виявленням проступку. Виявлення
проступку означає не лише виявлення
факту (події), а й визначення
працівника, що порушив трудові
обов'язки, характеру порушення,
шкідливих наслідків, причинного
зв'язку між правопорушенням і
шкідливими наслідками, вини
працівника.

Відповідно п.п. 22, 23 постанови Пленуму
Верховного суду України № 9 "Про
практику розгляду судами трудових
спорів", у справах про поновлення на
роботі осіб, звільнених за порушення
трудової дисципліни, судам необхідно
з'ясувати, в чому конкретно проявилось
порушення, що стало приводом до
звільнення, чи могло воно бути
підставою для розірвання трудового
договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41
КЗпП, чи додержані власником або
уповноваженим ним органом передбачені
статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і
порядок застосування дисциплінарних
стягнень, зокрема, чи не закінчився
встановлений для цього строк, чи
застосовувалось вже за цей проступок
дисциплінарне стягнення, чи
враховувались при звільненні ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяна ним шкода, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередня робота
працівника. За передбаченими п.3 ст.40
КЗпП підставами працівник може бути
звільнений лише за проступок на роботі,
вчинений після застосування до нього
дисциплінарного або громадського
стягнення за невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності,
згідно з яким кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, а суд розглядає справу
в межах заявлених вимог і вирішує
справу на підставі наданих доказів.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, постановлено
з дотриманням вимог матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307,
ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Рубіжанського міського суду
Луганської області від 27 червня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: