Номер провадження № 22-ц/785/170/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

Черевка П.М.,

при секретарі Добряк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційними
скаргами представника ОМУ ГУМВС
України в Одеській області -
Масловського М.О. та представника ГУМВС
України в Одеській області - Степанової
А.В. на рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 14 листопада 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_5 до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області,
Одеського міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області, Державної казначейської
служби України, за участю третіх осіб,
що не заявляють самостійних вимог:
слідчого СВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області Денєвої А.В., слідчого
СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області
Кожемякіної О.О., про відшкодування
шкоди, завданої незаконними рішеннями
та діями органу, що здійснює досудове
розслідування,-

встановила:

У серпні 2013 року позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом та просив
стягнути на його користь з Державної
казначейської служби України за
рахунок коштів Державного бюджету
України, шляхом списання коштів з
єдиного казначейського рахунку
майнову шкоду у розмірі 17704 грн.,
моральну шкоду у розмірі 15000 грн. та
судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
постановою органу досудового слідства
від 17 жовтня 2011 року слідчим СВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області
Денєвою А.В. було порушено кримінальну
справу за фактом заволодіння шляхом
шахрайства посадовими особами ТОВ
«Євровендінг» майном ТОВ «Штраус
Україна», вчиненого в особливо великих
розмірах, за ознаками ч. 4 ст. 190 КК
України.

У ході проведення слідчих дій по
кримінальній справі було проведено ряд
виїмок майна, а саме 14.11.2012 року слідчим
СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області
Кожемякіним О.О. було проведено виїмку,
в ході якої у позивача було вилучено
кавовий апарат «Bianchi Polaris», що
знаходився за адресою м. Одеса, вул.
В.Арнаутська, 15.

17 грудня 2012 року Приморським районним
судом м. Одеси було розглянуто скаргу
позивача на постанову слідчого СВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області
Денєвої А.В. від 17.10.2011 р. про порушення
кримінальної справи № 0, за
результатами якої, скаргу, на підставі
ч. 15 ст. 236-8 КПК України (в редакції 1960
року), судом було задоволено та
винесено постанову про скасування
постанови слідчого, та зазначено:
«встановлено, що на момент прийняття
слідчим рішення про порушення
кримінальної справи були відсутні
достатні, належні та перевірені дані,
які б вказували на наявність ознак
шахрайства у діях ОСОБА_5 та інших осіб.
Також встановлено, що кримінальну
справу порушено слідчим з порушенням
встановленого ст. ст. 94, 98 КПК України
порядку, за відсутністю належних,
перевірених та достатніх даних, які б
вказували на наявність ознак злочину».

Позивач зазначив, що внаслідок
незаконних дій, пов'язаних з вилученням
кавового апарату, йому спричинені
збитки у вигляді неодержаного доходу
та моральна шкода, яку він просив
стягнути у повному обсязі, також
позивач просив стягнути витрати на
правову допомогу.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 14 листопада 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської
служби України за рахунок коштів
Державного бюджету України, шляхом
списання коштів з єдиного
казначейського рахунку на користь
ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 17704 грн.,
з яких 10000 грн. - реальні збитки та 7704
грн. - упущена вигода, моральну шкоду у
розмірі 5000 грн. та судові витрати на
правову допомогу у розмірі 7000 грн..

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
представник ОМУ ГУМВС України в
Одеській області - Масловський М.О. та
представник ГУМВС України в Одеській
області - Степанова А.В. подали до суду
апеляційні скарги, в яких просять
рішення суду скасувати, ухвалити по
справі нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5 відмовити,
посилаючись на порушення судом норм
права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті та справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5
частково, суд першої інстанції виходив
з того, що незаконними діями
працівників правоохоронних органів, що
пов'язані з порушенням кримінальної
справи та вилученням кавового апарата,
позивачу спричинена як матеріальна,
так і моральна шкода.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно
та всебічно дослідив обставини по
справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, що їх
регулює.

Так, апеляційним судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи та не
спростовується сторонами, що
відповідно до договору оренди
обладнання № 9А від 01.03.2011 року та акту
прийому-передачі обладнання ПП
"Вендинг Кволіті" передало в оренду
ОСОБА_5 кавові апарати, зокрема і
кавовий апарат Bianchi Polaris, серійний номер
4532242, що був вилучений 14.11.2012 року в ході
проведення виїмки (а.с.16).

Відповідно до Договору суборенди
нерухомого майна державного
публічного акціонерного товариства
Будівельна компанія "УкрБуд" № 63 від
01.09.2012 р. та Акту приймання-передачі в
суборенду нерухомого майна від 01.10.2012
року за адресою: м. Одеса вул. Велика
Арнаутська, 15, позивач прийняв у
строкове платне користування у
дочірнього підприємства Проектний
інститут "Одеський Промбудпроект"
державного акціонерного товариства
Будівельна компанія "УкрБуд" один
квадратний метр площі холу на першому
поверсі.

На зазначеній вище орендованій площі
ОСОБА_5 розмістив кавовий апарат Bianchi
Polaris, серійний номер 4532242, задля продажу
кавових напоїв та досягнення власне
мети підприємництва - отримання
прибутку, але в результаті проведення
слідчих дій останній не одержав
доходів, які міг би реально одержати.

17 жовтня 2011 року слідчим СВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області Денєвою А.В.
було порушено кримінальну справу №
0 за фактом шахрайського
заволодіння службовими особами ТОВ
"Євровендінг" майном ТОВ "Штраус
Україна", вчиненого в особливо великих
розмірах, за ознаками ч. 4 ст. 190 КК
України.

ОСОБА_5 звернувся зі скаргою до
Приморського районного суду м. Одеси на
вказану постанову слідчого про
порушення кримінальної справи.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 17.12.2012 року було
скасовано постанову слідчого СВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області від
17.10.2011 року про порушення кримінальної
справи (а.с.17-21).

Зазначена постанова була оскаржена
прокурором в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 21.01.2013 року постанова
Приморського районного суду м. Одеси
від 17.12.2012 року залишена без змін
(а.с.22-25).

Таким чином, факт безпідставності
порушення кримінальної справи
встановлено апеляційним судом
Одеської області.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апелянтів про відсутність
судового рішення, який би визнавав дії
працівників правоохоронних органів
незаконними чи протиправними, оскільки
постановленими вище ухвалами визнано
незаконність та безпідставність
прийняття рішення органу досудового
слідства шляхом винесення постанови
про порушення кримінальної справи від
17.10.2011 року, тобто всі дії, які учинялися
в межах досудового слідства по даній
справі, є незаконними.

Також, всупереч твердженню апелянтів
щодо безпідставності позовних вимог,
суд першої інстанції при ухваленні
рішення правильно виходив з того, що за
обставин, на які посилається позивач, а
саме, що шкода завдана останньому
внаслідок іншої незаконної дії органу,
не вказаної у ЗУ «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду», ч.ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України, вона не
може бути відшкодована відповідно до
зазначених норм закону, а підлягає
відшкодуванню на загальних підставах
(ч. 6 ст. 1176 ЦК України), тобто на підставі
ст.ст. 1166-1167 ЦК України.

Так, частиною 6 ст. 1176 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана фізичній
або юридичній особі внаслідок іншої
незаконної дії або бездіяльності чи
незаконного рішення органу, що
здійснює оперативно-розшукову
діяльність, органу досудового
розслідування, прокуратури або суду,
відшкодовується на загальних
підставах.

Відповідно до ст. 56 Конституції
України, кожний має право на
відшкодування за рахунок держави або
органів місцевого самоврядування
матеріального й морального збитку,
заподіяного незаконними рішеннями,
діяльністю або бездіяльністю органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, їхніми посадовими
особами при здійсненні ними своїх
службових обов'язків, до яких
відносяться органи досудового
слідства.

Оскільки незаконні дії, пов'язані із
вилученням кавового апарату, були
проведені посадовою особою органу
державної влади при здійсненні нею
своїх повноважень (слідчий СВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області Кожемякін
О.О.), то заподіяна такими діями шкода
відшкодовується державою, як це
передбачено ст. 1174 ЦК України.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції, що у
зв'язку з вилученням у позивача
кавового апарату Bianchi Polaris, серійний
номер 4532242, йому спричинена матеріальна
шкода, яка полягає у неотриманні
прибутку з 14.11.2012 року, коли кавовий
апарат було вилучено, по 25.01.2013 року, -
коли його було повернуто, тобто 72 дні.

Розмір збитків у вигляді неодержаного
доходу (упущена вигода) підтверджено
бухгалтерською довідкою від 29.01.2013
року, наданою ОСОБА_5, та складає 7704 грн.
(72 х 107,00 грн.), де 107,00 грн. - сума розміру
середньоденного доходу.

Відповідно до 22 ЦК України передбачено
право особи на відшкодування збитків у
разі порушення її цивільного права, а
саме: витрат, які особа зазнала у
зв'язку з знищенням або пошкодженням
речі, а також витрат, які особа повинна
зробити або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально отримати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Статтею 59 Конституції України
передбачено право кожного на правову
допомогу. Кожен є вільним у виборі
захисника своїх прав. Для забезпечення
права на захист від обвинувачення та
надання правової допомоги при
вирішенні справ у судах та інших
державних органах в Україні діє
адвокатура.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
від 04.11.1950 року (ратифіковано Законом
України № 475/97-ВР від 17.07.97) кожен, чиї
права та свободи, визначені в цій
Конвенції, було порушено, має право на
ефективний засіб юридичного захисту в
національному органі, навіть якщо таке
порушення було вчинене особами, які
здійснювали свої офіційні
повноваження.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_5 відповідно до умов Договору про
надання правової допомоги № 05/12/12 від
05.12.2012 року для захисту і
представництва своїх прав та інтересів
сплатив адвокату гонорар у розмірі 10000
грн., що підтверджується Додатком № 1 до
Договору про надання правової допомоги
№ 05/12/12 від 26.01.2013 р. і платіжним
дорученням № 5 від 10.09.2013 р., та є
реальними збитками.

Враховуючи викладене, суд дійшов
правильного висновку, що позивачу
спричинена матеріальна шкода, яка
підлягає відшкодуванню у повному
обсязі.

Суд першої інстанції також дійшов
обґрунтованого висновку, що
незаконними діями працівників
правоохоронних органів позивачу
заподіяна також і моральна шкода, яка
полягає у душевних стражданнях, які він
зазнав у зв'язку з протиправною
поведінкою відносно нього, у вилученні
орендованого ним майна, який був
джерелом доходів, а також виразилися в
руйнуванні життєвих планів та
соціальних зв'язків, погіршенні
відносин з орендодавцями, клієнтами та
контрагентами, що завдало збитків його
діловій репутації як підприємця,
втраті перспективи ділової активності
і реалізації особистих планів.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» зазначено, що під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступень зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.

На підставі зазначеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції, також обґрунтовано
стягнув з Державної казначейської
служби України на користь позивача 5000
грн., у якості відшкодування моральної
шкоди. При цьому суд виходив із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Платіжним дорученням № OD63000QPR від 10.09.2013
року позивачем сплачено 7000 грн. за
надання йому юридичних послуг згідно
договору № 13-08/2013 ЮП від 02.08.2013 року та
акту приймання-передачу наданих
послуг, які також підлягають стягненню
на користь позивача.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
зазначені витрати повинні бути
стягнуті з Державної казначейської
служби України на користь ОСОБА_5.

Рішенням Конституційного Суду України
(у справі про відшкодування шкоди
державою) № 12-рп/2001 (справа № 1-36/2001) від
03.10.2001 року визначено, що Конституція
України гарантує громадянам, у
випадках завдання органами дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури і суду матеріальної та
моральної шкоди незаконними діями цих
органів, право на відшкодування шкоди
за рахунок держави, а не за рахунок
коштів на утримання цих органів (ст.ст.
56,62).

На підставі зазначеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції, дослідивши усі матеріали
справи, ухвалив обґрунтоване, законне
рішення, яке скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Викладені в апеляційних скаргах доводи
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини по справі, рішення суду
відповідає вимогам ст.ст. 213, 215 ЦПК
України, а тому не вбачає підстав для
його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційні скарги представника
ОМУ ГУМВС України в Одеській області -
Масловського М.О. та представника ГУМВС
України в Одеській області - Степанової
А.В. відхилити.

Рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 14 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної
сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

П.М. Черевко