Справа №486/1677/13-ц 23.01.2014 23.01.2014 23.01.2014
Провадження №22-ц/784/420/14
Головуючий у першій інстанції-Савін
Доповідач апеляційної
інстанції-Данилова О.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.

суддів - Лівінського
І.В., Шаманської Н.О.

при секретарі - Свіщуку О.В.

за участю відповідача -ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 5
грудня 2013 року у цивільній справі за
позовом

публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - ПриватБанк)

до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1

про стягнення кредитної
заборгованості

У С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року ПриватБанк звернувся з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про
стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 27 червня 2008 року
між банком та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 236163-CRED, за яким
відповідач одержав кредит у розмірі 10
000 доларів США строком до 21 червня 2010
року. Того ж дня між ПриватБанком і
ОСОБА_3 та ПриватБанком і ОСОБА_1
укладено договори поруки, за яким
ОСОБА_3 та ОСОБА_1, кожен окремо,
поручились за виконання ОСОБА_2
кредитних зобов'язань у тому ж розмірі,
що і боржник.

Посилаючись на порушення
позичальником кредитних зобов'язань та
уточнивши позовні вимоги (а.с.75-78),
ПриватБанк просив стягнути
заборгованість солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за період з 21 жовтня 2010
року по 14 травня 2013 року в розмірі 10 867,78
доларів США, що еквівалентно 86 833, 59 грн.,
з яких 10 320, 47 доларів США
заборгованості за процентами та 547, 31
доларів США штрафів.

Відповідач ОСОБА_2 визнав позов в
повному обсязі. Відповідачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 позов не визнали, посилаючись на
сплив строку пред'явлення вимоги до
поручителів.

Рішенням Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від

5 грудня 2013 року позов задоволено
частково, з ОСОБА_2 на користь
ПриватБанку стягнуто заборгованість
станом на 14 травня 2013 року в розмірі
10867,78 доларів США, що еквівалентно 86833,59
грн., та судові витрати. В задоволенні
вимог до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ПриватБанк просив
рішення скасувати в частині відмови в
позові до поручителів, посилаючись на
невірне застосування судом строку
позовної давності, який за договором
складає п'ять років.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає її такою, що
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 27
червня 2008 року між Приватбанком та
ОСОБА_2 укладено кредитний договір №
236163-CRED ( далі - кредитний договір) на
суму 10 00 доларів США строком до 21 червня
2010 року. Умовами кредитного договору
та графіком погашення кредиту та
процентів передбачено щомісячне
повернення частини кредиту та
щомісячне нарахування процентів за
користування кредитними коштами (а.с.15).

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань, тобто внесення щомісячних
платежів, що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Оскільки умовами договору між
сторонами встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок ОСОБА_2
повернути весь борг частинами, то право
позивача вважається порушеним з
моменту недотримання позичальником
строку погашення кожного щомісячного
платежу.

Таке тлумачення поняття строку
виконання зобов'язання (стаття 530,631 ЦК) ,
та його відмінність від поняття "строк
дії договору" містить і постанова
Верховного Суду України від 6 листопада
2013 року (справа № 6-116 цс 13), що є
обов'язковим для застосування судами
України.

Крім того, на забезпечення виконання
ОСОБА_2 кредитних зобов'язань, 27 червня
2008 року укладені договори поруки між
ПриватБанком і ОСОБА_3 (а.с.16) та
ПриватБанком і ОСОБА_1 (а.с. 16 зворот).

У відповідності до статей 553, 554 ЦК
договорами поруки передбачений обсяг
відповідальності поручителів - в тому ж
розмірі, що і у боржника, включаючи
сплату кредиту, процентів, нарахованих
за користування кредитом, винагороди,
штрафів, пені та інших платежів (пункт 2
договору поруки).

Закон містить і умови припинення
поруки. Так, згідно з частиною 4 статті
559 ЦК порука, поряд з іншим,
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
поруки припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Враховуючи, що право банку вважається
порушеним з моменту неотримання ним
від позичальника кожного щомісячного
платежу, то й обчислення
шестимісячного строку, передбаченого
частиною 4 статті 559 ЦК, повинно
обчислюватись окремо за кожною
вимогою.

Оскільки кредитним договором
передбачена сплата процентів
щомісячно, порука припиняється в різні
періоди через шість місяців стосовно
до кожного чергового платежу.

З наданих позивачем розрахунків (а.с.86)
вбачається, що нарахування процентів
за користування кредитом у період
після 21 жовтня 2010 року проводилось за
різні періоди (один - три місяці).
Передостаннє нарахування мало місце 21
листопада 2011 року (6033,37 доларів США),
останнє - 14 травня 2013 року (11,17 доларів
США).

Вимога до поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_1
заявлена 16 квітня 2013 року ( а.с.8), а
позов до них подано до суду 24 травня 2013
року (а.с.2).

Таким чином, вимоги до поручителів про
сплату процентів, нарахованих боржнику
до 16 вересня 2012 року (за шість місяців
до 16 квітня 2013 року) виходять за межі
строку, встановленого частиною 4 статті
559 ЦК, а тому порука щодо них
припинилась.

В межах цього строку заявлена вимога
шляхом звернення з позовом до суду лише
стосовно стягнення процентів,
нарахованих боржнику у травні 2013 року -
11,17 доларів США.

Отже, заборгованість за процентами в
розмірі 11, 17 доларів США, що
еквівалентно 89, 25 грн., має бути
стягнута солідарно з боржника ОСОБА_2
та поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Матеріали справи не містять жодних
відомостей про підстави та строки
нарахування боржнику штрафів в розмірі
31,29 доларів США та 516, 02 доларів США.

Не містить таких відомостей і
розрахунок заборгованості.

Тому підстав для солідарного стягнення
з поручителів суми штрафів,
нарахованих ОСОБА_2 у невизначений
період, колегія суддів не вбачає.

Рішення суду в частині стягнення
кредитної заборгованості з боржника
ОСОБА_2 та розміру цього боргу не
оскаржується.

Колегія суддів не може прийняти до
уваги посилання апелянта на те, що суд
мав виходити з п'ятирічного строку
позовної давності, який встановлено
пунктом 11 договорів поруки.

Шестимісячний строк пред'явлення вимог
до поручителів, передбачений частиною 4
статті 559 ЦК, є обмежувальним
(преклюзивним) строком, який не може
бути змінений за домовленістю сторін,
та не відноситься до строків позовної
давності і на них не поширюються
правила глави 19 ЦК.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції в
частині відмови ПриватБанку у
стягненні кредитного боргу з
поручителів підлягає скасуванню з
ухваленням в цій частині рішення про
часткове задоволення позовних вимог.

Оскільки розмір судового збору, що
підлягає стягненню з поручителів
відповідно до статті 88 ЦПК, є незначним
(0,45 грн.), колегія суддів вважає
доцільним судове рішення в частині
судових витрат залишити без змін.

Керуючись статтями 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 5 грудня
2013 року в частині відмови в позові до
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 скасувати та ухвалити
нове рішення, а в частині задоволення
позову змінити, виклавши резолютивну
частину рішення в наступній редакції.

Позов акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (,
рахунок № 3111, МФО № 305299) з ОСОБА_2
заборгованість за кредитним договором
№236163 - CRED від 27 червня 2008 року станом на
14 травня 2013 року в розмірі 10 867,78
доларів США, що еквівалентно 86 833,59 грн.,
в тому числі з ОСОБА_2 солідарно з
ОСОБА_3 11,17 доларів США, що еквівалентно
89,25 грн., та з ОСОБА_2 солідарно з ОСОБА_1
11,17 доларів США, що еквівалентно 89,25 грн.

Рішення суду в частині стягнення з
ОСОБА_2 судових витрат залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий Судді