печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року Печерський районний суд
м. Києва у складі:

головуючого: судді Кирилюк І.В.,при
секретарі:Гурніку А.І.,за участю:
позивача:не з'явився,представника
відповідача:Гирявець М.В.,представника
третьої особи:не з'явився,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до Держави Україна в
особі Державної казначейської служби
України за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, на стороні позивача
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області про
відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3В.)
звернувся до суду з позовом до Держави
Україна в особі Державної
казначейської служби України (далі -
відповідач, ДКС України), за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
на стороні позивача Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області (далі - третя особа, Суд), в якому
просить відшкодувати матеріальну
шкоду в розмірі 67 200,00 грн. та моральну
шкоду в розмірі 51 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначає, що рішенням
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 07.06.2005 року
встановлені певні факти на користь
позивача. Разом з тим, до грудня 2006 року
чинилась протидія виконанню судового
рішення, проте, частково рішення суду
було виконано. Позивач вважає, що йому
було завдано державою шкоду, яку він
оцінює в розмірі 67 200,00 грн. -
матеріальна шкода та 51 000,00 грн. -
моральна шкода.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 18.12.2013 року було відкрито
провадження у цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до Держави Україна в
особі Державної казначейської служби
України за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, на стороні позивача
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області про
відшкодування шкоди та справу
призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач не з'явився,
про день, час та місце розгляду справи,
в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України,
повідомлений належним чином, направив
на адресу суду заяву про розгляд справи
за його відсутності.

Представник відповідача в судовому
засіданні надав письмові заперечення в
яких зазначив, що ДКС України є
самостійною юридичною особою, яка
самостійно відповідає за власними
зобов'язаннями; ДКС України жодним
чином не порушувало права та свободи
позивача, відтак позовні вимоги є
необґрунтованими, та просив в позові
відмовити.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи, в порядку ст.ст.
74, 76 ЦПК України, направив на адресу
суду заяву про розгляд справи за його
відсутності.

.

Вислухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши та оцінивши
письмові докази у справі у їх
сукупності, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню, враховуючи
наступне.

Судом встановлено, що постановою
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області позов ОСОБА_3
до Управління Служби Безпеки України в
Кіровоградській області, Головного
управління Пенсійного фонду України в
Кіровоградській області про визнання
недійсним та скасування розрахунку
вислуги років на пенсію задоволено
частково.

В подальшому постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 17.09.2013 року
вказану постанову Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області було скасовано та в позові
відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 29.11.2013 року касаційну
скаргу ОСОБА_3 було повернуто позивачу.

Позивач вважає судові рішення
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду та Вищого
адміністративного суду України
незаконними та такими, що завдали йому
шкоди.

Стаття 56 Конституції України
проголошує право кожного на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Відповідно до ст.. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Як визначено у ст.. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст.. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Згідно ст.. 1173 ЦК України, шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

При цьому, суд вважає за необхідне
зазначити, що обов'язковими підставами
відшкодування моральної шкоди є
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. А у
випадку відшкодування моральної шкоди
на підставі ст.. 1173 ЦК України,
незаконність рішення, дії чи
бездіяльності завдавача шкоди повинна
бути доведена.

Так, позивачем не надано належних та
допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58,
59 ЦПК України на підтвердження
заподіяння йому матеріальної та
моральної шкоди судовими рішеннями.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Оскільки ОСОБА_3 не надав належних та
допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58,
59 ЦПК України на підтвердження
позовних вимог, суд дійшов висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 56
Конституції України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1173
Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 8,
10, 11, 15, 60, 88, 209, 213 - 215, 223 Цивільного
процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до Держави Україна в
особі Державної казначейської служби
України за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, на стороні позивача
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області про
відшкодування шкоди - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
І.В.Кирилюк