Справа № 182/2028/13-ц
Провадження № 2/0182/102/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2014 року Нікопольський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі :

головуючого судді
Рибакової В.В.

при секретарі
Затуливітер Н.В.

за участю представника позивача
Михнюка О.А., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Нікополі
цивільну справу за позовом Приватного
підприємства «Таврія» до ОСОБА_2,
Фермерського господарства «Скорук
М.А.», Управління Держземагенства у
Нікопольському районі
Дніпропетровської області, третя особа
- Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дніпропетровська
обласна земельна агенція», про
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки, скасування його
державної реєстрації, визнання
поновленим договору оренди землі,
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 04.03.2013 року звернувся з позовом,
який неодноразово уточнював
(а.с.2-4,25-27,54,55,) до ОСОБА_2, Фермерського
господарства «Скорук М.А.», Управління
Держземагенства у Нікопольському
районі Дніпропетровської області,
третя особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дніпропетровська
обласна земельна агенція» та яким
остаточно просить визнати недійсним
договір оренди земельної ділянки
загальною площею 8,1219 га, укладеного між
Фермерським господарством «Скорук
М.А.» та ОСОБА_2, та скасувати його
державну реєстрацію; визнати договір
оренди земельної ділянки загальною
площею 8,1219 га, укладений 09.02.2007 року між
Приватним підприємством «Таврія » та
ОСОБА_2, поновленим та зобов'язати
останню вчинити дії щодо укладення з ПП
«Таврія» додаткової угоди,
передбаченої ст. 33 Закону України «Про
оренду землі».

В обґрунтування позову послався на те,
що до 23.03.2012 року за договором оренди
від 09.02.2007 року користувався земельною
ділянкою, яка належить ОСОБА_2, однак,
всупереч передбаченого законом
переважного права на поновлення
договору оренди земельної ділянки,
відповідач уклала договір оренди із
Фермерським господарством «Скорук
М.А.». Вважає, що договір оренди між
Фермерським господарством «Скорук
М.А.» і ОСОБА_2 слід визнати недійсним
відповідно до статті 15 Закону України
«Про оренду землі», оскільки земельна
ділянка знаходиться в загальному
масиві, що використовувало ПП «Таврія»,
а межі земельної ділянки ОСОБА_2 не
визначені та не встановлені, що є
істотною умовою договору оренди.
Оскільки договір оренди між
Фермерським господарством «Скорук
М.А.» і ОСОБА_2 слід визнати недійсним,
вважає, що згідно статті 33 Закону
України «Про оренду землі» є підстави
для визнання договору оренди земельної
ділянки загальною площею 8,1219 га,
укладеного 09.02.2007 року між Приватним
підприємством «Таврія» і ОСОБА_2,
поновленим та зобов'язати останню
вчинити дії щодо укладення з ПП
«Таврія» додаткової угоди.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити. У матеріалах
справи наявні письмові пояснення
представника позивача (а.с.58-61,84-87).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилась, надала до суду заяву про
розгляд справи за її відсутності, проти
позову заперечує на підставі
наступного (а.с.50). Вважає, що ПП
«Таврія» немає ніякого відношення до
договору оренди між нею та ФГ «Скорук
М.А.». Даний договір від 26.03.2012 року
зареєстрований 27.03.2012 року у
встановленому законом порядку, на
сьогоднішній день чинний. Умови
вищевказаного договору оренди її
повністю задовольняють, підстав для
визнання його недійсним немає, орендну
плату від орендаря отримала. Вважає, що
ПП «Таврія» є сторонньою особою, яка
немає права брати участь у справі про
визнання правочину недійсним, так як не
є стороною договору, законні права та
інтереси якої ними не порушені.

Представник Фермерського господарства
«Скорук М.А.» в судове засідання не
з'явився, був повідомлений належним
чином, про що свідчить наявна в
матеріалах справи розписка про
слухання справи 29.01.2014 року о 09.00 год.
(а.с.80). Причини неявки суду не відомі. В
матеріалах справи наявні заперечення
ФГ «Скорук М.А.» на позовну заяву
(а.с.40-42).

Представник Управління
Держземагентства у Нікопольському
районі Дніпропетровської області
надав до суду клопотання про розгляд
справи за його відсутності, просив
відмовити у задоволенні позову,
оскільки вважає факти зазначені у
позові ПП «Таврія» безпідставними
(а.с.77).

Представник ТОВ «Дніпропетровська
обласна земельна агенція» у судове
засідання не з'явився, був повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
відомі.

Вислухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2 на праві власності належить
земельна ділянка площею 8,1219 га,
розташована в с. Новософіївка (Пай № 353),
цільове призначення - ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва за Державним актом на
право власності на земельну ділянку
Серії ЯА № 171036, виданого 03.03.2006 року на
ім'я ОСОБА_2 на підставі розпорядження
голови Нікопольської районної
державної адміністрації № 85-р-05 від
02.02.2005 року (а.с.48). Як вбачається з акту
відновлення та узгодження меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та Державного акту на право
власності на земельну ділянку від
Серії ЯА № 171036 від 03.03.2006 року
встановлено межі земельної ділянки, у
березні 2012 року земельній ділянці
присвоєно кадастровий номер №
:01:003:0058 (а.с.45,48).

09.02.2007 року між ПП «Таврія» та ОСОБА_2
був укладений Договір оренди земельної
ділянки загальною площею 8,1219 га, для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
терміном на п'ять років (а.с.5). Договір
зареєстрований у Нікопольському
відділі ДРФ центру ДЗК, про що в
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 23.03.2007 року за № 88. Строк
договору закінчився 23.03.2012 року.

Не маючи наміру продовжувати договір
оренди землі з ПП «Таврія», ОСОБА_2
надіслала ПП «Таврія» заяву з
проханням після збору врожаю 2011 року не
займати земельну ділянку згідно
Державного акту на право власності на
земельну ділянку від Серії ЯА № 171036
(а.с.49). Ця заява була отримана ПП
«Таврія» 15.08.2011 року вхід. № 30.

Те, що ОСОБА_2 не погоджувалася на
продовження договору оренди з ПП
«Таврія» підтверджується також
наданими позивачем протоколом зборів
від 17.07.2011 року, службовою запискою від
14.11.2011 року про те, що ОСОБА_2 не
погодилась укласти договір оренди
земельної ділянки на новий термін (
а.с.71-73).

Позивач в обґрунтування позову додав
до позову лист-повідомлення від 10.02.2012
року № 44, згідно якого ОСОБА_2
повідомлялась про переважне право
позивача на укладення договору оренди
на новий строк та намір скористатися
своїм переважним правом, про що
надсилається проект додаткової угоди
(а.с.7,8). Однак доказів отримання ОСОБА_2
вказаного листа-повідомлення та
проекту додаткової угоди позивач суду
не представив. Тому посилання позивача
на те, що ОСОБА_2, не надавши заперечень
на лист-повідомлення, погодилась на
продовження оренди земельної ділянки є
безпідставними.

26.03.2012 року ОСОБА_2 уклала договір
оренди цієї земельної ділянки із
Фермерським господарством «Скорук
М.А.» ( а.с.43,44). Зазначений договір 27.03.2013
року був зареєстрований у відділі
Держкомзему у Нікопольському районі,
про що у Державному реєстрі земель
вчинено запис від 27.03.2012 року за №
04090.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
оскільки згоди ОСОБА_2 на продовження
договору оренди з ПП «Таврія» не було,
що підтверджується заявою
попередженням Орендодавця (а.с.49),
заздалегідь направленою на ПП «Таврія»
та укладенням договору оренди із іншим
орендарем, то посилання позивача на
положення статті 33 Закону України «Про
оренду землі», яке передбачає випадки
продовження орендарем користуватися
земельною ділянкою за відсутності
заперечення-повідомлення орендодавця
в місячний строк після закінчення
договору оренди про заперечення у
поновленні договору оренди землі, як
мовчазну згоду на його поновлення є
безпідставними.

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони
є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Конституція України (ст.41) гарантує
громадянину право розпоряджатися
своєю власністю.

Посилання позивача на знаходження
земельної ділянки у загальному масиві
та незаконність складання акту
визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), який є
невід'ємною частиною договору, не може
бути прийнято до уваги, оскільки
доказів того, що суміжні власники гр.
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Новософіївська сільська рада (а.с.45)
уповноважували його представляти їх
інтереси при визначенні меж земельної
ділянки, в тому числі оспорювати їх
встановлення - суду не представлені.

Сама незаконність складання акту
визначення меж земельних ділянок на
яку позивач вказує , посилаючись на ст.15
Закону України «Про оренду землі» та
ст.203 ЦК України, як на підставу
визнання недійсним договору оренди
землі, укладеного між Фермерським
господарством «Скорук М.А.» і ОСОБА_8,
стороною якого позивач не є, не порушує
права позивача, а тому підстав для
задоволення вимог про визнання
недійсності договору та скасування
його державної реєстрації немає.

Враховуючи викладене, у задоволенні
позову слід відмовити повністю.

Зважаючи на наведене, керуючись
ст.ст.10,11,15,60,209,212-215,218 ЦПК України,
ст.ст.15,20,33,35 Закону України «Про оренду
землі», ст.ст.203,627 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного
підприємства «Таврія» до ОСОБА_2,
Фермерського господарства «Скорук
М.А.», Управління Держземагенства у
Нікопольському районі
Дніпропетровської області, третя особа
- Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дніпропетровська
обласна земельна агенція», про
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки, скасування його
державної реєстрації, визнання
поновленим договору оренди землі,
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Дніпропетровської області через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: В. В. Рибакова