АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/3003/2014р.
Головуючий в І інстанції Крапівіна О.П.
Доповідач: Кутурланова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2014 року листопада місяця 04 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого Кутурланової О.В.

Суддів Орловської Н.В.

Майданіка В.В.

При секретарі Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Херсоні апеляційну
скаргу ОСОБА_2, діючого на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_3 на
рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 18 липня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Генічеської міської ради про визнання
права власності на частину житлового
будинку за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2014 року ОСОБА_2, діючий на
підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
Генічеської міської ради про визнання
права власності на частину житлового
будинку за набувальною давністю.

В обгрунтування позовних вимог
зазначив, що з лютого 1960 року по
теперішній час він постійно проживає в
квартирі АДРЕСА_1, що належало на праві
власності Генічеській ветеринарній
бактеріологічній лабораторії. Інші дві
квартири, що знаходяться у вказаному
житловому будинку та складають 25/125 та
33/125 часток домоволодіння відповідно,
Генічеська ветеринарна
бактеріологічна лабораторія відчужила
на користь ОСОБА_5 на підставі договору
купівлі-продажу від 11.04.1964 року та на
користь ОСОБА_6 на підставі договору
купівлі-продажу від 08.07.1992 року.

Оскільки у квартирі №1 він проживає
більше десяти років і позбавлений
можливості її приватизувати у зв'язку з
ліквідацією її власника - Генічеської
ветеринарної бактеріологічної
лабораторії, позивач просив суд
визнати за ним з підстав, визначених
ст.344 ЦК України право власності на 42/125
частки домоволодіння по АДРЕСА_1 за
набувальною давністю.

Рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області від 18 липня 2014 року
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Генічеської міської ради про визнання
права власності на частину житлового
будинку за набувальною давністю
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діючий на
підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_3, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до апеляційного суду не
надходили.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явились у судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що спірна квартира не знаходиться
на балансі Генічеської міської ради,
власником спірного нерухомого майна є
інша особа, а тому Генічеська міська
рада не є належним відповідачем у
вказаній справі, у зв'язку з чим дійшов
висновку про відсутність підстав для
визнання за позивачем права власності
на нерухоме майно за набувальною
давністю.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони ґрунтуються на
досліджених судом доказах та нормах
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що з лютого 1960 року
позивач ОСОБА_3 фактично проживає в
квартирі АДРЕСА_1, хоча зареєстрований
за іншою адресою. У вказаній квартирі
була зареєстрована та проживала його
мати ОСОБА_7 до моменту своєї смерті.

Зазначені обставини встановлені
рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області від 09.08.2013 року, а
тому відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
доказуванню не підлягають.

З матеріалів інвентарної справи на
домоволодіння по АДРЕСА_1 вбачається,
що вказане нерухоме майно згідно
реєстраційного посвідчення виданого
Генічеським БТІ №41 від 11.02.1981 року
належало Генічеській
райветбаклабораторії.

На підставі наказу Управління
ветеринарної медицини в Генічеському
районі Державного департаменту
ветеринарної медицини Міністерства
аграрної політики України від 01.12.2007
року №23 ліквідовано юридичну особу
Генічеську районну державну
лабораторію ветмедицини шляхом
приєднання до Генічеської
райдержлікарні ветмедицини.

Згідно роз'яснень, даних в п.11 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року
«Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав» враховуючи положення
статті 344 ЦК, право власності за
набувальною давністю може бути набуто
на майно, яке належить на праві
власності іншій особі (а не особі, яка
заявляє про давність володіння). Отже,
встановлення власника майна є однією з
обставин, що має юридичне значення, і
підлягає доведенню під час ухвалення
рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Згідно довідки виконавчого комітету
Генічеської міської ради від 26.02.2014
року спірне нерухоме майно в
комунальній власності міста та на
балансі підвідомчих підприємств не
перебуває (а.с.81).

Натомість з довідки Генічеської
райдержлікарні ветмедицини від 12.10.2005
року №96 та від 05.11.2007 року №132
вбачається, що частина домоволодіння
по АДРЕСА_1 перебуває у них на балансі
(а.с.7).

Зважаючи на те, що позивач не надав
належних та допустимих доказів
належності відповідачеві спірного
нерухомого майна, натомість наявні в
матеріалах докази свідчать про те, що
власником частини житлового будинку по
АДРЕСА_1 є інша особа, суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог, оскільки
позовні вимоги пред'явлені до
неналежного відповідача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції з достатньою
повнотою з'ясував дійсні обставини
справи, перевірив доводи і заперечення
сторін, дослідив надані сторонами
докази, яким дав правильну оцінку,
обгрунтовано відмовив в задоволенні
позовних вимог, ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстави для
його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги, як
безпідставні, не обґрунтовані законом
і доказами та такі, що висновки суду не
спростовують, підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого на
підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 18 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді