РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12212/13-ц

пр. № 2/759/286/14

30 січня 2014 року

м. Київ

Святошинський районний суд м.
Києва у складі головуючого судді
Ключника А.С. за участю секретарів
Котляр Ю.М., Івченко В.П. розглянувши у
відкритому судовому засіданні, в залі
судових засідань цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 12.08.2013 року звернувся до
суду з позовом до відповідача про
розірвання шлюбу, в якому він перебуває
з відповідачем з 12.11.1999 року
зареєстрованим Відділом РАГС
Ленінградського району м. Києва,
актовий запис 1282.

Позивач в обґрунтування позовних вимог
про розірвання шлюбу посилається на те,
що від зазначеного шлюбу з
відповідачем у них є малолітня донька
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сімейне життя з
відповідачем не складається, виникли
неприязні стосунки та розбіжності щодо
подальшого сімейного життя.

Шлюбні стосунки між подружжям
припинили своє існування з листопада
2012 року, жодних сімейних відносин не
підтримують, спільного господарства не
ведуть, мають окремий бюджет та
вважають, що подальше збереження
їхнього шлюбу є неможливим,
недоцільним та суперечить їхнім
інтересам.

У судовому засіданні 23.10.2013 року
відповідачем заявлено усне клопотання
про надання подружжю терміну на
примирення, оскільки на думку
відповідача сім'ю можливо зберегти.

Ухвалою суду від 23.10.2013 року надано
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 термін для примирення
два місяці - до 23 грудня 2013 року.
Провадження у справі на цей час
зупинено.

У зв'язку з перебуванням головуючого
судді у грудні 2013 року на лікарняному,
провадження у справі було відновлено
ухвалою суду від 03.01.2014 року, викликано
сторін в судове засідання на 30.01.2014
року.

В судовому засіданні 30.01.2014 року
позивач позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні 30.01.2014
року заперечував проти розірвання
шлюбу.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
відповідача, дослідивши матеріали
справи, дійшов висновку про
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного
кодексу України шлюб припиняється
внаслідок його розірвання.

Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу
України встановлено, що шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу
позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до п. 2 ст.112 Сімейного
кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст. 113 Сімейного кодексу
України, особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Судом встановлено, що сторони
зареєстрували шлюб 12.11.1999 року у
Відділі РАГС Ленінградського району м.
Києва, актовий запис 1282 (а.с.2 копія
свідоцтва про шлюб).

Від даного шлюбу у подружжя є малолітня
донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4 - копія
свідоцтва про народження), сімейне
життя з відповідачем не складається,
виникли неприязні стосунки та
розбіжності щодо подальшого сімейного
життя.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач та відповідач мають різні
погляди на взаємовідносини в сім'ї, в
зв'язку з чим між ними постійно
виникають різного роду непорозуміння,
конфлікти. Вказані взаємовідносини
призвели до того, що вони з листопада 2012
року спільного господарства не ведуть,
шлюбних стосунків не підтримують,
мають окремий бюджет, сім'я фактично
розпалася, а шлюб існує формально.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 року
№ 11 проголошена Конституцією України
охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей. Із цією
метою суди повинні уникати формалізму
при вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя.

Враховуючи зазначені обставини та те,
що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечитиме
інтересам одного з них (позивача), у
зв'язку з чим суд дійшов висновку, що
поданий позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу
України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 179, 209, 212-215, 218,
223, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 12.11.1999 року Відділом
РАГС Ленінградського району м. Києва,
актовий запис 1282 - розірвати.

Прізвище ОСОБА_1 після розірвання
шлюбу залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А.
Ключник