Ухвала

іменем україни

16 січня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Савченко В.О., Парінової І.К.,
Колодійчука В.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства акціонерного
банку «Укргазбанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором шляхом звернення стягнення
на заставлене майно та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до публічного
акціонерного товариства акціонерного
банку «Укргазбанк» про визнання
кредитного договору недійсним, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі
представника ОСОБА_5 на рішення
Київського районного суду м. Полтави
від 21 листопада 2011 року, додаткове
рішення цього ж суду від 3 жовтня 2012
року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 9 січня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року публічне акціонерне
товариство акціонерний банк
«Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ
«Укргазбанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
шляхом звернення стягнення на
заставлене майно.

Зазначало, що відповідачка належним
чином не виконує взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором
від 18 лютого 2008 року, у забезпечення
якого між позичальником та банком було
укладено договір застави, за умовами
якого ОСОБА_4 передала в заставу банку
автомобіль марки «Опель Вектра», 2008
року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Посилаючись на викладене, ПАТ АБ
«Укргазбанк» просило в рахунок
погашення кредитної заборгованості,
розмір якої становить 29 610, 03 долари США,
звернути стягнення на заставлене
майно.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4
звернулася до суду із зустрічним
позовом до ПАТ АБ «Укргазбанк» про
визнання кредитного договору
недійсним, посилаючись на його
невідповідність вимогам закону,
зокрема вимогам Закону України «Про
захист прав споживачів».

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 21 листопада 2011 року позов
ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
№ 386 к-ф від 18 лютого 2008 року в
розмірі 29 610, 03 доларів США, шляхом
звернення стягнення на заставлене
майно - автомобіль марки «Опель
Вектра», 2008 року випуску,
державний номер НОМЕР_1; вирішено
питання про судові витрати.

Додатковим рішенням цього ж суду від 3
жовтня 2012 року в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 9 січня 2013 року зазначені
рішення районного суду залишені без
змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі
представника ОСОБА_5 просить ухвалені у
справі судові рішення скасувати,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, і ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні первісного
позову відмовити, а зустрічний позов
задовольнити.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання
про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи
позов ПАТ АБ «Укргазбанк» й
відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_4, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив з
доведеності вимог банку щодо
невиконання відповідачкою взятих на
себе зобов'язань щодо своєчасного та
повного погашення кредиту, унаслідок
чого виникла заборгованість, яка
підлягає погашенню шляхом звернення
стягнення на заставлене майно та
безпідставно зустрічних позовних
вимог, оскільки підписавши
оскаржуваний ОСОБА_4 договір кредиту,
сторони досягли згоди щодо усіх його
істотних умов, відповідачку було
письмово повідомлено про умови
кредитування та сукупні вартість
кредиту, ОСОБА_4 погодилася на
отримання кредиту в іноземній валюті
на умовах й в порядку, передбачених цим
договором, з якими була належним чином
ознайомлена.

Такі висновки судів є обґрунтованими
та узгоджуються з матеріалами справи,
при встановленні зазначених фактів
судами не було порушено норм
цивільного процесуального
законодавства й правильно визначено
характер спірних правовідносин та
застосовано положення ст. ст. 524, 533, 589,,
625, 1049, 1050, 1054 ЦК України та вимоги
Законів України «Про захист прав
споживачів» і «Про банки і банківську
діяльність».

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі
представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 21 листопада 2011 року,
додаткове рішення цього ж суду від 3
жовтня 2012 року та ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від 9 січня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Савченко В.О.

Колодійчук В.М.

Парінова
І.К.