Головуючий суду 1 інстанції - Родіонов
Доповідач - Іванова І.П.
Справа № 430/2410/13-ц
Провадження № 22ц/782/208/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого - Іванової І.П.

суддів:
Фарятьєва С.О., Украінцевої Л.Д.,

при секретарі -
Ковальчук С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Станично-Луганського
районного суду Луганської області від
25 грудня 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до
Станично-Луганської селищної ради
Станично-Луганського району
Луганської області та ОСОБА_4 про
визнання права власності на житловий
будинок в порядку спадкування за
законом, -

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2013р. представник ОСОБА_2 ОСОБА_3
звернувся з позовом до суду, на
обґрунтування якого зазначив, що
ОСОБА_2 є інвалідом першої групи з
дитинства, весь час проживає з
батьками. ІНФОРМАЦІЯ_1. її батько
ОСОБА_5 помер, вона є спадкоємцем
першої черги після батька. В 2013р.
рішенням виконкому
Станично-Луганської селищної ради
змінено адресний номер будинку, де
проживає ОСОБА_2, у вересні 2013р.
нотаріус відмовив у здійсненні
нотаріальних дій у зв'язку з тим, що
належним чином померлий за собою не
зареєстрував право власності на
будинок. Просив визнати за ОСОБА_2
право власності на ? частину
домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку
спадщини по закону після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Станично-Луганського
районного суду Луганської області від
25 грудня 2013 року позовні вимоги були
залишені без задоволення за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі апелянт просить
рішення Станично-Луганського
районного суду Луганської області від
25 грудня 2013 року скасувати. Апелянт
вважає, що суд першої інстанції порушив
норми матеріального та процесуального
права, не з'ясував всіх обставин справи.

Заперечень проти апеляційної скарги
іншими учасниками не надано.

Судом першої інстанції встановлено
наступне.

Батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 належить житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1 відповідно
до договору купівлі-продажу від 13.10.1979
року.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. На час
смерті та після позивач та її мати
ОСОБА_4 проживали разом у спірному
домоволодінні.

Рішенням Станично-Луганської селищної
ради № 147 від 25.06.2013 року було змінено
адресний номер домоволодіння з АДРЕСА_1

Право власності на житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано.

У видачі свідоцтва про право спадщину
позивачеві відмовлено у зв'язку з
відсутністю реєстрації права
власності на житловий будинок за
ОСОБА_5

Заслухавши доповідача, вислухавши
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, перевірив законність
та обґрунтованість рішення, судова
колегія вважає апеляційну скаргу
такою, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення таким
вимогам не відповідає.

Невідповідність висновків суду
обставинам справи є, як передбачено
п.3ч.1ст.309 ЦПК України, підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач не надала суду
належних, допустимих та переконливих
доказів на підтвердження того, що вона
є єдиним спадкоємцем після смерті
ОСОБА_5, а також того, що спадкодавцю
належала ? частина вже добудованого
житлового будинку.

Такого висновку суд дійшов без
врахування всіх обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_5
та ОСОБА_4 з 13.10.1979 р. є власниками
житлового будинку АДРЕСА_1, про що
свідчить довідка БТІ (а.с.31).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що
підтверджується свідоцтвом про
смерть (а.с.9) Те, що померлий є батьком
позивачки, підтверджується свідоцтвом
про народження (а.с.8). паспорт ОСОБА_2
свідчить, що вона постійно проживає за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6), є інвалідом 1
групи з дитинства. Рішенням виконкому
Станично-Луганської селищної ради №147
від 25 червня 2013р. змінено адресний
номер будівлі АДРЕСА_1 (а.с.24). Технічний
паспорт на будівлю видано БТІ на
будинок АДРЕСА_1 на імя ОСОБА_2 (а.с.21).

Згідно ст.525 ЦК УРСР (який діяв на
час відкриття спадщини) часом
відкриття спадщини визнається день
смерті спадкодавця.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР діти
відносяться до спадкоємців першої
черги.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, передбачено ст.549 ЦК УРСР,
якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

У ч.5ст.1268 ЦК України зазначено, що
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Статтею 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
передбачено, що якщо право власності
спадкодавця не було зареєстровано в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, правовстановлюючими є
документи, що підтверджують підставу
для переходу права в порядку
правонаступництва, а також документи
спадкодавця, що підтверджують
виникнення у нього права власності на
нерухоме майно.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст..61 ЦПК
України цього Кодексу.

Рішенням виконкому
Станично-Луганської селищної ради №286
від 26 липня 1994р. ОСОБА_5 було передано у
приватну власність земельну частку за
адресою: АДРЕСА_1.(а.с.34). Звіт про оцінку
майна (будинку) (а.с.12-20), свідчить, що
домоволодіння добудоване, вартість
складає 98500 гривень. Відповідачі:
ОСОБА_4 та Станично-Луганська селищна
рада позов визнали.

Згідно ч.1ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами , які беруть участь у справі,
не підлягають доказуванню.

За таких обставин позов ОСОБА_2
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.529,548 ЦК УРСР, ст.1268 ЦК
України, ст..19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», п. 2 ч. 1
ст. 307, п.3ч.1ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. 316
ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Станично-Луганського
районного суду Луганської області від
25 грудня 2013 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частину домоволодіння АДРЕСА_1 в
порядку спадщини по закону після
смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення набуває чинності негайно, але
може бути оскаржено безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: