У Х В А Л А

29 січня 2014 року
Справа № 542/148/14-ц

2/542/218/14

Суддя Новосанжарського районного
суду Полтавської області Стрельченко
Т.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2. про стягнення боргу .

Також позивачем подано заяву про
вжиття заходів забезпечення позову ,
шляхом накладення заборони на
відчуження та арешту на майно, яке
належить на праві власності ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за
заявою особи, яка бере участь у справі
може вжити заходів забезпечення
позову, яке вирішується на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо їх
невжиття може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено: причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову.

Разом з тим, у заяві про забезпечення
позову заявник не вказав причини, у
зв'язку із якими необхідно вжити заходи
забезпечення позову, не вказав та не
надав жодного доказу на підтвердження
того, що у відповідача наявне таке
майно, позивачем не надана, а суду
невідома інформація щодо якого
конкретно майна ставиться питання, а
також відсутня інформація про місце
знаходження цього майна.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України, види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р.
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до переконання, що подана
позивачем заява про забезпечення
позову до задоволення не підлягає.
ОСОБА_1 не довів суду, що на даний час
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 151- 153 ЦПК України, п.4 Постанови
Пленуму Верховного суду України №9 від
22.12.2006 р. «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову - відмовити.

Копію даної ухвали надіслати ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Полтавської області
через Новосанжарський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя /підпис/

Відповідає оригіналу

Голова Новосанжарського районного
суду

Полтавської області
Т.Г. Стрельченко