У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М., суддів:
Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,
Євтушенко О.І., Маляренка
А.В.,розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, яка
діє в інтересах неповнолітніх дітей:
ОСОБА_8, ОСОБА_4, Миколаївської міської
ради м. Слов'янська Донецької області
про встановлення факту прийняття
спадщини, визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом, визнання права власності на
спадкове майно, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на ухвалу Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 20 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 30 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом, у якому зазначала, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її мати ОСОБА_9, яка
постійно проживала АДРЕСА_1. Після
смерті ОСОБА_9 залишилося
спадкове майно: 1/3 частини будинку по
АДРЕСА_1 та грошові вклади, що
зберігалися її на особистих рахунках
НОМЕР_1, НОМЕР_2 у Слов'янському
відділенні ВАТ Ощадбанк України 2868/097
та на рахунку НОМЕР_3 у Слов'янській
філії Українського Акціонерного
комерційного
промислово-інвестиційного банку.

Не заважаючи на те, що вона та ОСОБА_10
фактично прийняли спадщину, 26 липня 1999
року ОСОБА_10 таємно від позивачки
оформив свідоцтво про право на всю
спадщину після смерті ОСОБА_9 на своє
ім'я.

Оскільки рішенням Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 30 вересня 2008 року ОСОБА_10 оголошено
померлим, вважала за необхідне
залучити у якості відповідача ОСОБА_7
як матір дітей від шлюбу з ОСОБА_10:
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Просила встановити факт прийняття нею
спадщини після смерті матері ОСОБА_9,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4; визнати
частково недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом АВВ № 788287,
видане ОСОБА_10 26 липня 1999 року; визнати
за нею право власності у порядку
спадкування на 1/6 частини житлового
будинку та господарських споруд по
АДРЕСА_1, а також на 1/2 частини
грошових вкладів, що зберігаються на
особистих рахунках на ім'я ОСОБА_9
НОМЕР_1 и НОМЕР_2 у Слов'янському
відділенні ВАТ Ощадбанк України 2868/097
та на особистому рахунку НОМЕР_3 у
Слов'янській філії Українського
Акціонерного комерційного
промислово-інвестиційного банку.

Ухвалою Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 20
грудня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 30 січня 2014 року, відмовлено
у відкритті провадження у справі на
підставі п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права, просить
скасувати ухвали судів першої та
апеляційної інстанцій та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали цивільної справи та
дослідивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона має бути задоволена
частково.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права.

Судами порушено норми процесуального
права.

Встановлено, що 06 вересня 2011 року
ОСОБА_6 зверталася до Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
з позовом до ОСОБА_7, яка діє в
інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_8,
ОСОБА_4, про встановлення факту
прийняття спадщини, визнання частково
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом, визнання права
власності на спадкове майно (а.с. 11).

Рішенням Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 06 квітня 2012
року позов ОСОБА_6 задоволено.
Встановлено факт того, що ОСОБА_6
фактично прийняла спадщину після
смерті ОСОБА_9 Визнано частково
недійсним свідоцтво про право на
спадкування за законом, видане ОСОБА_10
26 липня 1999 року за реєстровим № 3-2323, у
частині визначення розміру спадкового
майна, а саме: замість 4/12 частини
житлового будинку з відповідною
частиною господарських будівель і
споруд по АДРЕСА_1 вказано вважати
правильним 2/12 частини житлового
будинку з відповідною частиною
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_6 право
власності у порядку спадкування за
законом на 1/6 частини житлового будинку
з відповідною частиною господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1 (а.с. 12−?14).

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 20 липня 2012 року
рішення Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 06 квітня 2012
року скасовано, у задоволенні позову
ОСОБА_6 відмовлено (а.с. 15−?17).

Ухвалою Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 15 березня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 29 квітня 2013 року, заяву ОСОБА_6,
зацікавлена особа - Миколаївська
міська рада м. Слов'янська, про
встановлення факту прийняття спадщини,
залишено без розгляду відповідно до
вимог ч. 4 ст. 256 ЦПК України, оскільки у
справі вбачався спір про право (а.с.
18−?21).

18 грудня 2013 року ОСОБА_6 у позові про
встановлення факту прийняття спадщини,
визнання частково недійсним свідоцтва
про право на спадщину за законом,
визнання права власності на спадкове
майно зазначила відповідачами як
ОСОБА_7 як представника неповнолітніх
ОСОБА_8 та ОСОБА_4, так і Миколаївську
міську раду м. Слов'янська.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо є таке, що
набрало законної сили, рішення чи
ухвала суду про закриття провадження у
справі у зв'язку з відмовою позивача
від позову або укладенням мирової
угоди сторін у спорі між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав.

Тобто позови вважаються тотожними
тільки в тому випадку, коли в них
одночасно співпадають сторони,
підстава і предмет.

Відмова у відкритті провадження у
справі щодо ОСОБА_7, як представника
неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_4, є
обґрунтованою та такою, що відповідає
вимогам п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Суд першої інстанції керувався тим, що
набрало законної сили рішення
апеляційного суду Донецької області
від 20 липня 2012 року, ухвалене з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Разом з тим погодитися повністю з
висновком про відмову у відкритті
провадження у справі не можна,
оскільки суд залишив поза увагою те, що
у позовній заяві від 18 грудня 2013 року
позивачка заявляла свої вимоги і до
Миколаївської міської ради м.
Слов'янська Донецької області. При
цьому позивачка зазначала, що всі
власники спірного майна померли, а
майно знаходиться на території
Миколаївської міської ради м.
Слов'янська Донецької області.

На вказані обставини апеляційний суд
уваги не звернув, не виправив помилку,
допущену судом першої інстанції, який
не врахував, що раніше ОСОБА_6 не
зверталася з позовними вимогами до
Миколаївської міської ради м.
Слов'янська. На стадії відкриття
провадження у справі суд наділений
повноваженнями робити висновок про
неналежність чи належність
відповідача, зазначеного у позовній
заяві.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України
суд касаційної інстанції скасовує
ухвалу і передає питання на новий
розгляд до суду першої інстанції, якщо
було порушено порядок, встановлений
для його вирішення.

Ураховуючи викладене, судова колегія
вважає, що суд не з'ясував усіх
обставин, що мають процесуальне
значення для прийняття рішення про
відмову у відкритті провадження у
справі, тому ухвали судів першої та
апеляційної інстанцій у частині
позовних вимог ОСОБА_6 до Миколаївської
міської ради м. Слов'янська Донецької
області скасувати, справу у цій частині
передати до суду першої інстанції для
вирішення питання про прийняття
позовної заяви. У іншій частині ухвала
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області від 20 грудня 2013 року
та ухвала апеляційного суду Донецької
області від 30 січня 2014 року є законними
і обґрунтованими.

Керуючись статтями 333, 336, 337, 338, 342, 343, 344,
345, 349 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Ухвалу Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 20 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 30 січня
2014 року у частині позовних вимог ОСОБА_6
до Миколаївської міської ради м.
Слов'янська Донецької області
скасувати, справу у цій частині
передати до суду першої інстанції для
вирішення питання про прийняття
позовної заяви.

У іншій частині ухвалу Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 20 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 30 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.М. Ситнік
Судді: Є.П. Євграфова
О.І. Євтушенко І.М. Завгородня А.В.
Маляренко