Провадження № 2/521/2160/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року Малиновський районний
суд м. Одеси

в складі: головуючого судді - Роїк Д.Я.,

при секретарі - Гречко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одеса
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Публічного акуцонерного
товариства "УкрСиббанк" про виключення
майна з акту опису та звільнення з під
арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом,
в якому просить виключити з акту опису
майна та звільнити з під арешту,
накладеного 12.06.2013 року постановою про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження державного
виконавця першого Малиновського
відділу ДВС Одеського міського
управління юстиції Зозулянського І.В.,
серія ВП № 30892782, квартиру АДРЕСА_1.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що дана
квартира належить позивачці на праві
приватної власності на підставі
заочного рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 22.12.2010 року у
справі № 2-8105/10, постановленого за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя.

В судове засідання позивач надала
заяву про розгляд справи за її
відсутності, позовні вимоги підтримала
в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
повідомив.

Представник відповідача АТ
«УкрСиббанк» в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгулу
справи був повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
повідомлено. З боку відповідача були
надані вмотивовані заперечення, згідно
яких позовні вимоги є безпідставними
та необґрунтованими.

Представник третьої особи
Малиновського відділу ДВС Одеського
міського управління юстиції підтримав
заперечення відповідача АТ
«УкрСиббанк» та просив у позові
відмовити, посилаючись на те, що
постановою від 12.06.2013р. арешт
накладався лише на майно боржника
ОСОБА_2, а не на майно позивачки ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, на
підставі заочного рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 21.09.2009 р. з ОСОБА_4, ОСОБА_2 була
стягнута заборгованість у розмірі
2036368,84 грн. Зазначене заочне рішення
було залишено без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
16.12.2010 р.

12.06.2013 року державним виконавцем
першого Малиновського відділу ДВС
Одеського міського управління юстиції
ОСОБА_3 була складена постанова про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження серія ВП №
30892782, згідно з яким було накладено
арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Натомість, квартира АДРЕСА_1 належить
позивачці ОСОБА_1 на праві приватної
власності на підставі заочного рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 22.12.2010 р. у справі № 2-8105/10 за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя. Ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 1 жовтня 2013 року
заочне рішення суду першої інстанції
залишено без змін, а апеляційну скаргу
АТ «УкрСиббанк» - без задоволення.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 березня 2014
року судові рішення у цій справі
залишені без змін, а касаційна скарга
АТ «УкрСиббанк» відхилена.

У відповідності до ч. 4 ст. 41
Конституції України ніхто не може
бути протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України,
власникові належить право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд, Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом. Примусове
відчуження об'єктів права власності
може бути застосоване лише як виняток з
мотивів суспільної необхідності на
підставі і в порядку, встановлених
законом та за умови попереднього та
повного відшкодування їх вартості.

На підставі статті 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод в здійсненні ним
права користування і розпорядження
своїм майном.

Згідно ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а
не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про
зняття з нього арешту.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 14 від 26.12.2003 р. «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження», вимоги
осіб щодо належності їм, а не боржнику
майна, на яке накладено арешт,
вирішуються шляхом пред'явлення ними
позову до боржника та особи, в
інтересах якої накладено арешт, про
визнання права власності на майно і
звільнення його з-під арешту.

Оскільки квартира АДРЕСА_1 належить на
праві приватної власності позивачці
ОСОБА_1 на підставі заочного рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 22.12.2010 р. у справі № 2-8105/10, а не
боржникові ОСОБА_2, вона підлягає
звільненню з-під арешту.

На підставі викладеного, керуючись
ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15,
16, 317, 319, 321, 328, 391 ЦК України,
ст. ст. 5, 6, 8, 10, 11, 60, 74,
208, 209, 212 - 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Виключити з акту опису майна та
звільнити з під арешту, накладеного
постановою про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
державного виконавця першого
Малиновського відділу ДВС Одеського
міського управління юстиції ОСОБА_3,
від 12.06.2013 р., серія ВП № 30892782, квартиру
АДРЕСА_1.

Рішення може бути переглянуто судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача шляхом звернення з заявою
про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України
оскарження заочного рішення
відповідачем в апеляційному порядку
може мати місце лише в разі залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення та в разі ухвалення
повторного заочного рішення судом
першої інстанції.

Суддя: