АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/306/14
Головуючий 1 інст. Гаврилюк С.М.
Справа № 639/8220/13-ц
Доповідач - Хорошевський О.М.
Категорія: договірні
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

28 січня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого, судді -
Хорошевського О.М.,

суддів:
Зазулинської Т.П., Кругової С.С.
при секретарі -
Пуль С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 30 жовтня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення суми заборгованості за
договором позики, -

встановила:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом у якому просив стягнути
з ОСОБА_3 на його користь 16 376, 33 грн. за
неналежне виконання умов договору
позики, укладеного між сторонами, з
яких: 10 000, 00 грн. - штраф, 4282,08 грн. -
проценти за договором позики, 336,00 грн. -
інфляційних витрат та 1758,25 грн. 3% річних
за несвоєчасне виконання зобов'язання.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 03 березня 2011 року між
сторонами було укладено договір позики
за умовами якого ОСОБА_3 отримав 56 000, 00
грн. які зобов'язався повернути до 01
травня 2011 року.

Відповідач свої зобов'язання не
виконав.

10 вересня 2012 року відповідач надіслав
позивачу лист у якому визнав борг,
просив не вживати заходів щодо
примусового стягнення боргу,
зобов'язався повернути кошти до 30
вересня 2012 року та запропонував у
випадку невиконання цих зобов'язань
сплатити штраф у сумі 10 000,00 грн.

Раніше за результатами розгляду заяви
позивача рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 03 вересня
2012 року з ОСОБА_3 стягнуто борг в сумі
56000,00 грн., 3% річних, інфляційні та
відсотки.

Позивач просив стягнути з відповідача
штрафа, передбачений листом від 10.09.2012
року та проценти за користування
кредитом, 3% річних за несвоєчасне
виконання зобов'язань і індекс
інфляції згідно розрахунку зробленого
за період з вересня 2012 року до серпня 2013
року.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Харкова від 30 жовтня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 просить заочне рішення суду
першої інстанції скасувати як ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права і ухвалити нове
рішення задовольнивши позовні вимоги у
повному обсязі.

Скарга містить посилання на те, що
рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 03 вересня 2012 року не
припинені зобов'язання за договором
позики. Це рішення не виконане.

Зобов'язання по сплаті штрафу у розмірі
10 000,00 грн. ОСОБА_3 взяв на себе згідно
листа від 10.09.2012 року.

Підтвердженням того, що відповідач на
час розгляду справи зобов'язань не
виконав є оригінал розписки, яка
знаходиться у позивача.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

З оскаржуваного рішення вбачається, що
судом розглянуті лише позовні вимоги
ОСОБА_1 щодо стягнення штрафу в сумі 10
000,00 грн.

Інші вимоги судом не розглянуті,
доводам щодо цих вимог у мотивувальній
частині рішення суду оцінки не надано.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про стягненню штрафу суд виходив
з того, що ці умови у розписці відсутні.
Лист ОСОБА_3 від 10.09.2012 року суд визнав
неналежним доказом з посиланням на ст.
1047 ЦК України.

Судова колегія з таким висновком
погоджується , оскільки він відповідає
обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається та не
заперечується сторонами, що на час
передачі грошових коштів домовленістю
про сплату штрафу між сторонами не
було. Ця обставина підтверджується і
розпискою від 03.03.2011 року (а.с. 6).

Посилання позивача на лист від 10.09.2012
року, надісланий йому ОСОБА_3 висновків
суду не спростовує, оскільки позивач не
надав доказів на підтвердження надання
згоди на пропозиції відповідача,
викладені у цьому листі.

Так на час отримання листа ОСОБА_1 вже
здійснив дії спрямовані на примусове
стягнення суми боргу, звернувшись до
суду з позовом.

У подальшому позивач звернув до
примусового виконання виконавчий лист
виданий на підставі рішення суду про
стягнення з ОСОБА_3 суму боргу.

Таким чином підстав вважати, що сторони
досягли угоди за умовами
запропонованими ОСОБА_3 у листі від
10.09.2012 року відсутні.

Оскільки інші позовні вимоги судом
першої інстанції фактично розглянуті
не були позивач не позбавлений
можливості знов звернутись до суду з
такими вимогами.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1
ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова
колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 30 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: