У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Ситнік О.М., розглянувши
касаційну скаргу

ОСОБА_2, до якої приєдналася ОСОБА_3 на
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 16 серпня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 04 грудня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області про визнання свідоцтва про
право власності недійсним; за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом; за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до
суду з позовом, у якому просили визнати
недійсним свідоцтво про право
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1 Харківського району
Харківської області, видане
Харківською районною державною
адміністрацією Харківської області 04
листопада 1995 року на ім'я
ОСОБА_7, визнати право власності у
рівних частинах по Ѕ частині на
вказаний будинок за ОСОБА_4 та ОСОБА_8,
визнати за позивачами право власності
на Ѕ частину спірного будинку по Ѕ
частині за кожним у порядку
спадкування після смерті ОСОБА_8, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

ОСОБА_2 звернулася до суду із
зустрічним позовом, у якому просила
визнати свідоцтво про право власності,
видане Харківською районною державною
адміністрацією Харківської області 04
листопада 1995 року на ім'я ОСОБА_7
недійсним та визнати за нею право на 1/3
частини житлового будинку по АДРЕСА_1
Харківського району Харківської
області у порядку спадкування за
законом. З аналогічним зустрічним
позовом звернулася ОСОБА_3, у якому
просила визнати за нею право власності
на 1/3 частину спірного будинку у
порядку спадкування за заповітом.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 16
серпня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 04 грудня 2013 року, позов
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено.
Визнано недійсним свідоцтво про право
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1 Харківського району
Харківської області, видане
Харківською районною державною
адміністрацією 04 листопада 1995 року на
ім'я ОСОБА_7 У задоволенні зустрічних
позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, до якої
приєдналася ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просять скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким їх зустрічні позовні вимоги
задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР
була затверджена Міністерством
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року.

Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції
підлягали реєстрації всі будинки і
домоволодіння, у тому числі належні
громадянам на праві особистої
власності, і здійснювалась вона на
підставі документів, що встановлюють
право власності (правовстановлюючих
документів, перелік яких додано до
вказаної Інструкції).

Зокрема, за пунктом 10 цього переліку
таким правовстановлюючим документом
про право власності на жилий будинок,
збудований після видання Указу від 26
серпня 1948 року, є затверджений
виконавчим комітетом місцевої ради
народних депутатів акт державної
комісії про прийняття будинку в
експлуатацію.

Жодних доказів того, що житловий
будинок, збудований після 1966 року по
АДРЕСА_1 Харківського району
Харківської області був прийнятий в
експлуатацію у судових рішеннях не
наведено. Відсутні посилання на них і у
касаційній скарзі.

Суди обґрунтовано відмовили у
задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_2
та ОСОБА_3, оскільки належних доказів,
відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України на підтвердження того, що
ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10 за життя набули
право власності на спірний житловий
будинок по АДРЕСА_1 Харківського району
Харківської області не надано.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, ОСОБА_3 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Пісочинської селищної
ради Харківського району Харківської
області про визнання свідоцтва про
права власності недійсним; за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом; за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік