КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/3952/14-ц
Провадження № 2/520/3983/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді
Петренка В.С.

при секретарі -
Гарнаженко Н.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі цивільну
справу за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_3,

третя особа - ОСОБА_4

про визначення частки у праві спільної
сумісної власності та визнання права
власності,

за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4

до ОСОБА_3

про визначення частки у праві спільної
сумісної власності та визнання права
власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка - ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4,
в якому просить суд визначити їй частку
у спільній сумісній власності в
розмірі 1/3 частини квартири АДРЕСА_1;
визнати за нею право власності на
вказану частку, також визначити за
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за кожним по 1/3 частині
квартири АДРЕСА_1, та визнати за ними
право власності за кожним на 1/3
вказаної квартири.

Крім того, ОСОБА_4 звернувся до суду з
зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3, в
якому просить суд визначити за ним та
ОСОБА_2 кожному по 1/3 частині квартири
АДРЕСА_1, та визнати за ним та ОСОБА_2
право власності за кожним на 1/3
вказаної квартири.

В обґрунтування первісного та
зустрічного позову, ОСОБА_2 та ОСОБА_4
посилаються на те, що їм та ОСОБА_3 на
праві спільної сумісної власності
належить квартира АДРЕСА_1.

Однак, у зв'язку з тим, що на теперішній
час оригінали правовстановлюючих
документів знаходяться у відповідачки
- ОСОБА_3, вони не можуть оформити
належним чином кожен свою частку на
квартиру та розпоряджатися їй на
власний розсуд.

З урахуванням викладеного, позивачі
були вимушені звернутися до суду з
вказаним позовом.

У судове засідання 08.10.2014року позивачка
за первісним позовом - ОСОБА_2 не
з'явилася, надала до суду заяву, в якій
від заяви, яка була подана до суду
11.09.2014року про залишення її позову без
розгляду відмовилася, первісний позов
підтримала у повному обсязі, просила
суд його задовольнити, зустрічний
позов визнала, не заперечувала проти
його задоволення, а також просила суд
розглянути справу за її відсутності.

У судове засідання 08.10.2014 року позивач
за зустрічним позовом - ОСОБА_4 не
з'явився, надав до суду заяву, в якій від
заяви, яка була подана до суду
11.09.2014року про залишення його позову
без розгляду відмовився, зустрічний
позовну заяву підтримав у повному
обсязі, просив суд її задовольнити,
первісний позов визнав, не заперечував
проти його задоволення, а також просив
суд розглянути справу за його
відсутності.

У судове засідання 08.10.2014 року
відповідачка ОСОБА_3 не з'явилася, про
час та місце судового засідання
повідомлена належним чином, надіслала
на адресу суду заяву, в якій пояснила,
що дійсно, у 1995році вона з донькою -
ОСОБА_2 та онуком - ОСОБА_4 приватизували
квартиру АДРЕСА_1, а також зазначила, що
на даний час вона знаходиться за межами
країни та не має можливості приїхати до
міста Одеси, у зв'язку з чим, просили
розглянути справу за її відсутності,
проти задоволення первісного та
зустрічного позову не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши надані сторонами
докази в їх сукупності, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
первісного позову та часткове
задоволення зустрічного позову,
виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено у судовому засіданні,
позивачка ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про
народження (а.с.7).

ОСОБА_4 є сином ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження (а.с.7).

16 травня 2014року за № 347/01-13 на виконання
вимог ухвали Київського районного
суду м. Одеси від 25.04.20014року, Комунальне
підприємство «Міське агентство з
приватизації житла» були отримані
документи з яких вбачається, що 29
червня 1995року ОСОБА_3 звернулася до
керівника органу приватизації з заявою
про оформлення передачі в приватну
спільну сумісну власність квартири, в
якій проживає вона з членами сім'ї на
умовах найму (а.с.35).

Відповідно до довідки про склад сім'ї
від 20 липня 1995року в квартирі по
АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_3,
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 36).

Розпорядженням органу приватизації
від 07 серпня 1995 року № 67008 заява ОСОБА_3
була розглянута, задоволена та
передано квартиру АДРЕСА_1 в приватну
спільну сумісну власність ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_4, які мешкають у вказаній
квартирі. (а.с.34).

На підставі свідоцтва про право
власності на житло, яке видано 07 серпня
1995року Управлінням
житлово-комунального господарства
Виконкому Одеської міської ради
народних депутатів, зареєстровано і
записано у реєстрову книгу за № 4-8511,
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
приватної спільної власності ОСОБА_3,
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 33).

Відповідно до відповіді Комунального
підприємства «Бюро технічної
інвентаризації» Одеської міської ради
№ 440227.93.14 від 21 травня 2014року станом на
31.12.2012року за адресою: АДРЕСА_1, право
власності на об'єкт нерухомого майна не
зареєстровано (а.с.31).

Як вбачається з інформації реєстру
прав власності на нерухоме майно,
індексний номер 21755095 від 16.05.2014року,
квартира АДРЕСА_1, у реєстрі прав
власності на нерухоме майно відомості
відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у
разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду.

Приймаючи до уваги, що квартира, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
належить на праві приватної спільної
сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом
про право власності на житло від
07.08.1995року, виданого Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської ради
народних депутатів, суд зазначає, що
розмір часток співвласників у спільній
сумісній власності в квартирі АДРЕСА_1,
є рівним, тобто кожному належить по 1/3
частки квартири.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові
належить права володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено,
що власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 права
власності на 1/3 частину (за кожним)
квартири АДРЕСА_1, суд приймає до уваги
і те, що відсутність оригіналу та
неможливість отримати дублікат
правовстановлюючого документу,
оскільки інший співвласник - ОСОБА_3 на
даний час знаходиться за межами країни,
а без її згоди це зробити не можливо,
призвели до неможливості ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 оформити свої права щодо цієї
квартири, а іншим шляхом окрім як
шляхом звернення до суду їх права
захистити неможливо.

Разом з тим, суд вважає за необхідне
відмовити ОСОБА_2 у задоволенні її
позовних вимог в частині визнання за
ОСОБА_3 права власності на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_3 має
повну цивільну дієздатність та
самостійно може звернутися до суду із
відповідною позовною заявою, а також
відмовити ОСОБА_5 у задоволенні його
позовних вимог в частині визнання за
ОСОБА_6 права власності на 1/3 частину
вищевказаної квартири, оскільки ОСОБА_6
має повну цивільну дієздатність та
самостійно звернулася до суду із
відповідною позовною заявою.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог. Оскільки
позивачкою за первісним позовом та
відповідачем за зустрічним позовом не
заявлені вимоги про відшкодування
судових витрат, у суду відсутні
підстави для покладання цих витрат на
відповідачів.

Керуючись ст.ст. 88, 213, 215 ЦПК України, суд
-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа - ОСОБА_4 про визначення частки у
праві спільної сумісної власності та
визнання права власності -
задовольнити частково.

Визнати, що розмір часток у праві
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1, яка належить - ОСОБА_3,
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва
про право власності від 07 серпня
1995року, виданого Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської ради
народних депутатів, зареєстрованого та
записаного у реєстрову книгу за № 4-8511,
є рівними, тобто належить по 1/3 (одній
третій) кожному.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 42,3 кв.м.

В решті позовних вимог - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
визначення частки у праві спільної
сумісної власності та визнання права
власності - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 42,3 кв.м.

В решті зустрічних позовних вимог -
відмовити.

Встановити порядок виконання цього
рішення суду відповідно до якого це
рішення у разі набрання ним законної
сили є підставою для здійснення
державної реєстрації права власності
ОСОБА_2 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 42,3 кв.м., та для
здійснення державної реєстрації права
власності ОСОБА_4 право власності на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 42,3 кв.м., згідно вимог ст. 19
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень».

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Петренко В. С.