УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О., суддів:
Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Дніпроінмед» про стягнення
матеріальних збитків та моральної
шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на
рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 24 грудня 2013 року та
рішення Апеляційного суду
Кіровоградської області від 18 березня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 29 квітня 2013 року
на перехресті вулиць Шевченка та
Пашутінської у м. Кіровограді, з вини
ОСОБА_7, який керував автомобілем «ВАЗ
2106», д.н.з. НОМЕР_1, сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої було пошкоджено
належний їй автомобіль «ВАЗ 21093», д.н.з.
НОМЕР_2.

Внаслідок вказаного ДТП автомобіль
позивача зазнав механічних пошкоджень,
з огляду на що ОСОБА_6 на його
відновлення було витрачено 29 257 грн, з
них: 19 800 грн становить вартість
ремонтно-відновлювальних робіт та 9 457
грн вартість складових (запасних
частин, вузлів, агрегатів, тощо).

17 липня 2013 року ПрАТ «Страхова компанія
«Дніпроінмед» виплатила їй страхове
відшкодування в сумі 16 864, 68 грн.

Оскільки, сума страхової виплати не
покрила фактичних витрат на
відновлювальний ремонт автомобіля,
позивач просила суд стягнути з ОСОБА_7 12
392,32 грн на відшкодування завданої
майнової шкоди, 15 000,00 грн - на
відшкодування моральної шкоди та 954,72
грн на відшкодування судових витрат (за
експертизу), а з ПрАТ «СК Дніпроінмед»
718,46 грн недоплаченої суми страхового
відшкодування та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 24 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7
на користь ОСОБА_6 13 347,04 грн на
відшкодування майнової шкоди, 2 000,00 грн
- на відшкодування моральної шкоди; з
ПрАТ «СК Дніпроінмед» - 718,46 грн
недоплаченої страхової виплати.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням Апеляційного суду
Кіровоградської області від 18 березня
2014 року рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позову ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про відшкодування майнової
шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, та
розподілу судових витрат між ними
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення, яким позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_6 5 654,74 грн на відшкодування
майнової шкоди та 1 134,00 грн у
відшкодування судових витрат. В решті
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судових рішень
судів попередніх інстанцій із
ухваленням нового рішення, яким
відмовити у задоволенні позову,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив із того, що ОСОБА_7
зобов'язаний відшкодувати різницю між
фактичною вартістю комплексу
відновлювальних робіт і складових, які
були замінені під час ремонту, та
страховим відшкодуванням.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що стягнення з
відповідача різниці між фактичними
витратами на ремонтно-відновлювальні
роботи, а також витратами на
використані матеріали та страховою
виплатою не підлягають задоволенню,
оскільки цивільно-правова
відповідальність відповідача на цей
випадок була застрахована.

Судом установлено, що 29 квітня 2013 року з
вини ОСОБА_7, який, керуючи автомобілем
«ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1, на перехресті
вулиць Шевченка та Пашутінської у м.
Кіровограді не виконав вимоги
дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки
заборонено», чим порушив п. 8.1 Правил
дорожнього руху, внаслідок чого
допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ
21093», д.н.з. НОМЕР_2, який рухався по
головній дорозі і який належить ОСОБА_6

У зв'язку із пошкодженням належного
позивачу транспортного засобу 17 липня
2013 року ПрАТ «СК «Дніпроінмед», як
страховик ОСОБА_7 відповідно до
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
виплатила представнику ОСОБА_6
страхове відшкодування у розмірі 16 864,68
грн.

ОСОБА_7 добровільно було відшкодовано
позивачу матеріальний збиток у розмірі
франшизи, яка становить 1 000,00 грн.

Згідно із висновком експерта, ринкова
вартість пошкодженого автомобіля на
час ДТП складала 27 991,14 грн. Вартість
відновлювального ремонту визначена
експертом у сумі 23 230,34 грн, у тому числі:
вартість ремонтно-відновлювальних
робіт - 11 072,88 грн, вартість використаних
при ремонті матеріалів - 3 708,00 грн,
вартість складових, що підлягають
заміні під час ремонту - 8 449,46 грн.

Розмір матеріального збитку (з
урахуванням фізичного зносу деталей,
які підлягають заміні, коефіцієнт
якого становить 0,55%) та втрати товарної
вартості, яка становить «0», визначений
експертом у розмірі 18 583,14 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно зі ст. 29 Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності», у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Із роз'яснень, викладених у п. 14
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» № 4 від 01 березня 2013
року вбачається, що у випадку якщо для
відновлення попереднього стану речі,
що мала певну зношеність (наприклад,
автомобіля), було використано нові
вузли, деталі, комплектуючі частини, у
тому числі іншої модифікації, що
випускаються в обмін знятих із
виробництва однорідних виробів, особа,
відповідальна за шкоду, не має права
вимагати врахування зношеності майна
або меншої вартості пошкоджених частин
попередньої модифікації. Зношеність
пошкодженого майна враховується у
випадках стягнення на користь
потерпілого вартості такого майна (у
разі відшкодування збитків).

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд апеляційної інстанції
дійшов вірного висновку про стягнення
з ОСОБА_7 лише різниці між виплаченим
страховим відшкодуванням та між
реальною вартістю складових, які були
замінені під час ремонту, оскільки за
договором про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
страховик відшкодовує витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, матеріали
справи та зміст оскаржуваного судового
рішення, не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
норм матеріального права і порушення
норм процесуального права, які
передбачені нормами ЦПК України як
підстави для скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Апеляційного суду
Кіровоградської області від 18 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
М.І. Наумчук