АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 674/1330/13-ц
Провадження № 22-ц/792/1050/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Корніюк А.П.,

суддів: П'єнти І.В., Талалай О.І.,

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

апелянта ОСОБА_1, його представника
ОСОБА_2, представників позивача ОСОБА_3,
ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дунаєвецького районного суду
Хмельницької області від 26 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_1, ОСОБА_6 про усунення перешкод у
користуванні будинком шляхом
виселення.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2013 року ОСОБА_5 звернувся
із вказаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що відповідно до
договору купівлі-продажу від 21.02.2013р.
він є власником домоволодіння АДРЕСА_1.
На даний час у вказаному домоволодінні
без будь-яких правових підстав
проживають відповідачі, які чинять
позивачу перешкоди у користуванні його
власністю і виселитись із будинку в
добровільному порядку відмовляються.
Тому позивач просив суд ухвалити
рішення, яким усунути перешкоди у
користуванні домоволодінням АДРЕСА_1
шляхом виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з
спірного домоволодіння.

Рішенням Дунаєвецького районного
суду від 26 березня 2014 року позов
задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_5 в
користуванні будинком АДРЕСА_1 та
виселено із вказаного будинку ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Додатковим рішення Дунаєвецького
районного суду від 28.04.2014 року стягнуто
солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі
114 грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає
рішення суду незаконним, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі. Апелянт зазначає, що
він придбав спірний будинок на
законних підставах, що підтверджено
вироком Дунаєвецького районного суду
від 10.12.2014 року, а тому він є
добросовісним набувачем вказаного
майна. Крім того, апелянтом проведено у
спірному будинку ремонт, який по
вартості перевищує вартість самого
будинку, яку сплатив ОСОБА_5, що не було
досліджено судом при ухваленні
оскаржуваного рішення. Також апелянт
вказує, що судом першої інстанції було
позбавлено його права на отримання
належної правової допомоги та не
надано оцінки показам свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 і безпідставно відмовлено у
задоволенні клопотання щодо допиту
свідка ОСОБА_13 Апелянт зазначає, що суд
першої інстанції при ухваленні рішення
застосував лише загальні норми ЦК
України, а не застосував спеціальні
норми - ЖК УРСР, а саме: ст.64 ЖК УРСР.

Апелянт та його представник
апеляційну скаргу підтримали і просять
її задовольнити.

Представники позивача апеляційну
скаргу не визнали і просять рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

ОСОБА_6 до суду не з»явилася, про
причини неявки суд не повідомила, хоча
про день і час слухання справи
повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення учасників
процесу та перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і
ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Суд першої інстанції вірно
встановив та виходив з того, що ОСОБА_5 є
власником домоволодіння АДРЕСА_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу від 21.02.2013 року і право
власності позивача не спростовано
наданими відповідачами доказами. (а.с. 8
- 9). Так як у вказаному будинку без
законних підстав проживають ОСОБА_1 та
ОСОБА_6, які чинять перешкоди власнику у
користуванні майном, а тому
відповідачі підлягають виселенню із
спірного будинку.

Дійшовши такого висновку, суд
обґрунтовано посилався на відповідні
норми матеріального та процесуального
права.

Згідно ч. 1 і ч. 3 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Положеннями ч.1ст. 319 ЦК визначено,
що власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України
закріплено, що власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Оцінюючи доводи апеляційної
скарги в тій частині, що ОСОБА_1 є
добросовісним набувачем спірного
житлового будинку, колегія вважає їх
недоведеними, адже відповідачем ОСОБА_1
як суду першої інстанції так і суду
апеляційної інстанції належних
доказів щодо придбання житлового
будинку АДРЕСА_1 надано не було. Не
встановлена дана обставина і вироком
Дунаєвецького районного суду від
10.12.2013р. А проведення поточного ремонту
спірного будинку та проживання у ньому
не є підставами набуття права
власності на спірний будинок.

Щодо доводів апеляційної скарги
про незастосування судом першої
інстанції до спірних правовідносин
положення ст. 405 ЦК України, колегія
суддів вважає їх безпідставними, адже
норми вказаної статті регулює права
членів сім»ї власника житла на
користування цим житлом. Доказів того,
що відповідачі є членами сім»ї ОСОБА_5
суду надано не було.

На думку колегії суддів, доводи
апеляційної скарги щодо не врахування
судом положень ст. 64 ЖК УРСР є
необґрунтованими, адже ця стаття
регулює права і обов»язки членів сім»ї
наймача. А доказів того, що відповідачі
є саме наймачами спірного житла
останніми суду надано не було.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги в тій частині, що
судом першої інстанції порушено право
ОСОБА_1 на отримання належної правової
допомоги є необґрунтованими, адже як
вбачається із матеріалів справи судом
24.12.2013р. відкладено розгляд справи за
клопотанням ОСОБА_1 у зв»язку із
відсутністю представника, з яким
укладено договір про надання правової
допомоги. (а.с.60). Судові засідання
29.01.2014р. та 17.02.2014р. проведено за участю
представника позивача та відповідачів
і ОСОБА_1 клопотань щодо участі свого
представника не заявляв. (а.с.73-76, 82-83). За
клопотаннями відповідачів розгляд
справи 13.03.2014р. та 19.03.2014р. відкладено на
26.03.2014р. (а.с. 85-90). І 26.03.2014р. судом першої
інстанції з дотриманням вимог ст. 168 ЦПК
України вирішено клопотання ОСОБА_1 та
його представника ОСОБА_2 щодо
відкладення справи. (а.с.100-101).

На думку колегії суддів, доводи
апеляційної скарги щодо не надання
оцінки судом першої інстанції показам
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 і ОСОБА_12 та щодо не дослідження
тих обставин, що відповідачами було
проведено ремонт у спірному будинку та
його вартість є більшою за суму продажу
спірного будинку ОСОБА_13 ОСОБА_5 є не
обґрунтованими, адже судом першої
інстанції було дано оцінку як показам
свідків так і поданим відповідачами
доказам щодо проведення ремонту і його
вартості у відповідності з вимогами ст.
212 ЦПК України і дані доводи
апеляційної скарги фактично зводяться
до переоцінки доказів та незгодою
апелянта з висновками суду першої
інстанції по їх оцінці.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги
в частині безпідставного відхилення
судом клопотання відповідача щодо
допиту свідка ОСОБА_13 та щодо неповноти
з»ясування судом обставин, що мають
значення для справи, колегія суддів
вважає їх необґрунтованими, адже при
розгляді усіх заявлених учасниками
процесу клопотань судом першої
інстанції не було порушено вимоги ст.168
ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не
підтверджені доказами, спростовуються
матеріалами справи та дослідженими
судом доказами, на законність рішення
суду не впливають та його висновки не
спростовують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні, судом
були дотримані норми матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 313-315, 317, 319,
324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дунаєвецького районного суду
Хмельницької області від 26 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
А.П. Корніюк

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції -
Кучерява А.В. Справа:
№22ц/792/1050/14

Доповідач - Корніюк А.П.
Категорія: 43, 44