Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4956/14 Головуючий у 1-й інстанції: Васильчекно В.В.
Суддя-доповідач Кухар С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Онищенко Е.А
суддів:Ломейко В.О.
Кухаря С.В.
при секретаріСеменчук О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що09 серпня 2012 року відповідач, рухаючись по автодорозі Кам'янка-Дніпровська - Велика Білозерка - Веселе Запорізької області, керуючи автомобілем марки "ВАЗ-21063", державний номерний знак НОМЕР_1, допустив зіткнення з автомобілем марки "Peugeot-207", держаний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9

Позивач просила суд стягнути із відповідача на її користь 40 894, 42 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 5 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2013 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6. 40 894 грн. 42 коп. майнової шкоди, 5 000 гри. 00 коп. моральної шкоди, а також 459 грн. 00 коп. судового збору. В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначає, що заочне рішення ухвалено з порушенням вимог матеріального та процесуального права, тому просять його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що суд з дотриманням вимог ст.ст. 212- 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Як встановлено судом першої інстанції, 09 серпня 2012 року на по автодорозі Кам'янка-Дніпровська - Велика Білозерка - Веселе Запорізької області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "ВАЗ-21063", державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля марки "Peugeot-207", держаний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_9, який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 в результаті якої автомобілю останньої було завдано механічні пошкодження на загальну суму 91 040, 27 грн.

Постановою Великобілозерського районного суду Запорізької області ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн (а.с.7).

З висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріальної шкоди №5, датованого помилково 03 серпня 2012 року, а фактично складеного 04 січня 2013 року вбачається, що вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля "Peugeot-207", держаний номерний знак НОМЕР_2 на момент оцінки складає 82 511, 47 грн. (а.с. 8-17, 165). Ринкова вартість зазначеного транспортного засобу становить 91 040, 27 грн. Величина втрати товарної вартості автомобіля "Peugeot-207" становить 6 627, 95 грн.

Відповідно до квитанції, оригінал якої був оглянутий колегією суддів, від 08 лютого 2013 року (а.с. 18), страхова компанія відповідача виплатила позивачу розмір завданих матеріальних збитків в сумі 49 490 грн.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується.

Враховуючи це, підставою виникнення зобов'язання із заподіяння шкоди є факт її завдання. Умовами відповідальності за завдану шкоду є протиправна поведінка особи, що завдала шкоду, наявність між нею та майновою шкодою безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку, а також вина зазначеної особи.

Посилання апелянта на те, що його вина в ДТП не доведена не ґрунтується на законі.

Так, відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України постанова суду про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких бере участь особа, щодо якої встановлено ці обставини та є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду.

Вказаною постановою Великобілозерського районного суду Запорізької області саме ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення в результаті якого позивачу було завдано шкоду. Відповідно до пояснень представника ОСОБА_5 вказана постанова суду апеляційною інстанцією не змінена і не скасована, а тому набрала законної сили.

Окрім цього, Законодавство в деліктних правовідносинах передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на особу яка завдала шкоду покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Однак доказів відсутності вини ОСОБА_5 у вчиненні ДТП суду не надано, як і доказів наявності вини у діях інших осіб.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Тому виходячи з вказаних норм законодавства суд першої інстанції дійшов до правильного висновку в частині стягнення шкоди з відповідача у визначених судом розмірах і підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції не встановлено.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити

Заочне рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2013 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: