№621/3962/13-ц
РІШЕННЯ

іменем України

23 січня 2014 року
м.
Зміїв

Зміївський
районний суд Харківської області в
складі:

головуючого судді - Вельможної
І.В.,

за участю секретаря судового
засідання - Москалець О.О.,

представника позивача - адвоката
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Змієві
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_2 до Задонецької сільської ради
Зміївського району Харківської
області про визнання права власності
на нерухоме майно за набувальною
давністю та встановлення факту, що має
юридичне значення, третя особа -
Зміївська державна нотаріальна
контора Харківській області,

в с т а н о в и в:

24.12.2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Задонецької
сільської ради Зміївського району
Харківської області про встановлення
факту, що має юридичне значення, а саме
факту родинних відносин та визнання
права власності за набувальною
давністю на житловий будинок АДРЕСА_1

В обґрунтування позову ОСОБА_2
зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с.
Омельченки Зміївського району
Харківської області помер його дядько
ОСОБА_3, який за життя був власником
житлового будинку з надвірними
будівлями, розташованого по АДРЕСА_1.
Дітей та дружини ОСОБА_3 не мав,
заповіту не залишив.

Станом на момент смерті ОСОБА_3
разом з ним був зареєстрований та
постійно проживав позивач ОСОБА_2 та
його сім'я, а саме дружина ОСОБА_4, та син
ОСОБА_5

З огляду на те, що спадкоємці
перших черг після померлого ОСОБА_3
відсутні, а позивач фактично вступив в
оперативне управління та володіння
спадковим майна він є особою, що
фактично прийняла спадщини після
померлого.

Однак за нормами Цивільного кодексу
України, що діяв на час відкриття
спадщини (в редакції 1963 року)
спадкоємство племінниками не
передбачено.

Тобто, позивач добросовісно, відкрито
та безперервно володіє нерухомим
майном, не порушуючи права та інтереси
будь-яких інших осіб, тому вважає за
можливе, відповідно до чинного
законодавства України, визнати за ним
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 в порядку набувальної
давності.

Позивач ОСОБА_2, довірив
представляти свої інтереси
представнику - адвокату ОСОБА_1

У судовому засіданні ОСОБА_2 та
його представник ОСОБА_1 наполягали на
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі з підстав викладених у позовній
заяві.

ОСОБА_2 вказав, що померлий ОСОБА_3,
був його дядьком, але документи, що
підтверджують факт родинних відносин
не збереглися, що вказує на
необхідність встановлення вказаного
факту. За адресою АДРЕСА_2 розташовані
два будинки в одному з яких він
народився та проживав разом зі своїми
батьками. В іншому, на даний час
спірному будинку АДРЕСА_1, проживав
його дядько ОСОБА_3 Після реєстрації
шлюбу, а саме з 1985 року він разом зі
своєю сім'єю став мешкати у будинку
дядька де проживає і по теперішній час.
Зазначив, що він добросовісно, відкрито
та безперервно володіє нерухомим
майном, не порушуючи права та інтереси
будь-яких інших осіб, утримує будинок, а
тому просив його позов задовольнити.

Від голови Задонецької сільської
ради Зміївського району Харківської
області на адресу суду надійшов лист з
проханням розглянути справу за
відсутності їх представника в якому
зазначили про те, що заперечень проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 не
мають.

Представник третьої особи -
Зміївської районної державної
нотаріальної контори Харківської
області в у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлялись належним чином та
своєчасно, про причини неявки суд не
повідомили.

Суд, вислухавши пояснення позивача та
його представника, свідків, оцінивши
докази, що містяться в матеріалах
справи, дійшов висновку, що позов
обґрунтований та підлягає задоволенню
з наступних підстав:

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_3 від 04.12.1992 року, ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 року в АДРЕСА_3./ а.с.10/

За життя ОСОБА_3 вцілому був власником
житлового будинку АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
особистої власності на жилий будинок,
виданого виконавчим комітетом
Задонецької сільської ради
Зміївського району Харківської
області 28.10.1992 року, зареєстрованого в
КП «Зміївське БТІ» за р-№338, копією
технічного паспорту на будинок,
довідкою КП «Зміївське БТІ» від 10.12.2013
року за №3271. / а.с.11,12.13,14,16/

З акту обстеження
матеріально-побутових умов від 12.12.2013
року, складеного депутатом Задонецької
сільської ради Зміївського району
Харківської област,і за участю свідків
- сусідів ОСОБА_6, ОСОБА_7, вбачається, що
з 1927 року до часу смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3
року за адресою АДРЕСА_1 постійно був
зареєстрований та проживав ОСОБА_3,
дядько ОСОБА_2 На день смерті ОСОБА_3,
разом з ним зареєстровані та постійно
проживали ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 / а.с.16/

Вищезазначені відомості також
містяться у довідках Задонецької
сільської ради від 13.12.2013 року за №608 та
№583 від 25.11.2013 року. / а.с.24,28/

Відповідно до свідоцтва про народження
ОСОБА_2, серії НОМЕР_1 він народився
ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Задонецьке
Зміївського району Харківської
області, його батьками зазначені
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 / а.с.29/

Батько позивача - ОСОБА_8, помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с. Омельченки
Зміївського району Харківської
області, що підтверджується
відповідним свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2. / а.с.22/

Відповідно до копії актового запису
про народження №50 від ІНФОРМАЦІЯ_5
року, ОСОБА_3 народився, ІНФОРМАЦІЯ_5
року, його батьки - ОСОБА_10 та ОСОБА_11. /
а.с. 55,56/

Батьками ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_11. / а.с.23/

Допитані у судовому засіданні у якості
свідків ОСОБА_12., ОСОБА_6, ОСОБА_13, кожний
окремо показали, що мешкають у АДРЕСА_3
та їм відомо про те, що з 1985 року у
будинку АДРЕСА_1 постійно проживає
ОСОБА_2, який безперервно та відкрито
ним володіє, доглядає за будинком,
здійснює ремонтні роботи та їм навіть
не було відомо про те, що він не є
власником будинку.

Свідок ОСОБА_12. та ОСОБА_6 в свою чергу
зазначили, що до 1992 року у будинку
АДРЕСА_1 проживав ОСОБА_3 - дядько
ОСОБА_2, та рідний брат померлого нині
батька позивача. ОСОБА_3 був хворою
людиною, на скільки їм відомо мав
психічні вади, ані дружини ні дітей не
мав.

У суду не має підстав ставити під
сумнів відомості повідомлені свідками,
дані про заінтересованість їх у
вирішенні справи відсутні, їх
показання повністю відповідають
зібраним по справі матеріалам.

Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд
розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у
судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування», спори про спадкування
роглядаються судами за правилами
позовного провадження, якщо особа
звертається до суду з вимогою про
встановлення фактів, що має юридичне
значення, які можуть вплинути на
спадкові права й обов'язки осіб та (або)
за наявності інших спадкоємців і спору
між ними.

З аналізу зібраних доказів, судом
беззаперечно встановлено, що померлий
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3, є дядьком
позивача ОСОБА_2

Суд враховує, що встановити факт
родинних відносин іншим шляхом ОСОБА_2,
можливості не має, в свою чергу
встановлення даного факту має для
заявника юридичне значення і від нього
залежать юридичні наслідки, спрямовані
на виникнення та зміну особистих
права заявника та дійшов висновку про
обґрунтованість позову ОСОБА_2 в цій
частині.

В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 325 ЦК Укріїни, суб'єктами
права приватної власності є фізичні та
юридичні особи, які можуть бути
власниками будь-якого майна.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 344 ЦК
України, особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти
років, набуває право власності на це
майно. Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ч. 4 цієї статті, право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно набувається за рішенням
суду.

Згідно з пунктом 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК правила статті
344 ЦК про набувальну давність
поширюються на випадки, коли володіння
майном почалося за три роки до набрання
чинності ЦК. Таким чином, граничний час,
з якого потрібно починати відлік
набувальної давності на чуже майно, ? 01
січня 2001 року. При цьому слід визнати,
що якщо строк давнісного володіння
почався раніше 01 січня 2001 року, то до
строку, який дає право на набуття права
власності за набувальною давністю,
зараховується лише строк після 01 січня
2001 року. У той же час, якщо перебіг
строку володіння за давністю почався
після цієї дати, то у строк набувальної
давності цей період зараховується
повністю.

Чинним цивільним законодавством
набувальна давність визначається як
засіб закріплення майна за суб'єктами,
що ним володіють, у випадках, коли вони
не мають можливості через певні
обставини підтвердити підстави
виникнення прав, а також в інших
ситуаціях. Право власності за
набувальною давністю може бути набутим
як на безхазяйні речі, так і на майно,
яке належить за правом власності іншій
особі.

Аналізуючи зібрані у справі доказу у їх
сукупності та законодавство, що
регулює прядок вирішення спорів про
набуття права власності за набувальною
давністю слід виходити з наступного:

Так, судовим розглядом встановлено, що
незаконний володілець - ОСОБА_2, на
протязі всього часу володіння майном,
а саме з 1985 року, був впевнений, що на це
майно не претендують інші особи і він
отримав це майно з підстав, достатніх
для того, щоб мати право власності на
нього. Крім того ОСОБА_2 не набув майно
злочинним шляхом чи способом, який
завідомо суперечить основам
правопорядку та моралі, що свідчить про
добросовісність володіння будинком
АДРЕСА_1

Всі витрати по утриманню та догляду за
вказаним житловим будинком здійснює
позивач ОСОБА_2, оскільки більш ніж 20
років володіє вказаним житловим
будинком, утримує його в належному
стані, здійснює його ремонт та сплачує
відповідні комунальні платежі. / а.с.30-38/

Факт відкритості та безперервності
володіння ОСОБА_2 спірним будинком
встановлений у судовому засіданні,
зокрема із пояснень свідків, з
посилань яких суд дійшов висновку про
те, що відкрите володіння ОСОБА_2
будинком очевидне для третіх осіб, які
мали можливість це бачити.

Враховуючи, що у судовому засіданні
було доведено, що позивач добросовісно
заволодів будинком АДРЕСА_1, так як
вказаний будинок зареєстрований на
праві власності за померлою особою,
фактично на час розгляду справи судом
нікому не належить, тобто є безхазяйним
майном, позивач відкрито та
безперервно володіє спірним будинком
більш ніж десять років, суд вважає за
можливе, відповідно до чинного
законодавства України, визнати за ним
право власності на будинок в порядку
набувальної давності.

Крім того, дійшовши висновку про
необхідність задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 суд звертає увагу на те, що
правовідносини, які є предметом
позову, не можуть розглядатися в
контексті їх регулювання нормами
спадкового права, оскільки
законодавством, що діяло на час
відкриття спадщини - 1992 рік, а саме
розділом VII Цивільного кодексу України
(в редакції 1963 року), не передбачене
право та можливість спадкування
племінникам та суду не надано доказів у
підтвердження того, що позивач
претендує на спірне майно, як
спадкоємець, а також у підтвердження
того, що спірний будинок може бути
успадкований.

Згідно Наказу Міністерства юстиції
України №914/5 від 26.05.2009 року «Про
затвердження Методичних рекомендацій
щодо державної реєстрації прав
власності на об'єкти нерухомого майна
на підставі рішень судів», рішення
судів про визнання права власності на
об'єкти нерухомого майна, про
встановлення факту права власності на
об'єкти нерухомого майна, про передачу
безхазяйного нерухомого майна до
комунальної власності є
правовстановлюючими документами, на
підставі яких проводиться державна
реєстрація прав власності на об'єкти
нерухомого майна.

Керуючись ст.ст. 3, 60, 209, 213-215, 223, 224 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 16, 234,235,322, 325,
328, 344 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Задонецької
сільської ради Зміївського району
Харківської області про визнання права
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю та встановлення
факту, що має юридичне значення, третя
особа - Зміївська державна нотаріальна
контора Харківській області -
задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт родинних відносин між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а саме той факт, що
померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с.
Омельченки Зміївського району ОСОБА_3 є
дядьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який в
свою чергу є його племінником.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами АДРЕСА_1 за
набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд Харківської
області шляхом подання апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: