Справа № 463/704/14 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/5802/14 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

представника органу опіки і піклування Личаківської районної

адміністрації Львівської міської ради Лотоцької О.П.,

прокурора Максимчука А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третіх осіб Органу опіки і піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, Органу опіки і піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав, -

встановила:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5, третіх осіб Оргіну опіки і піклування Дарницької районної в м. Києві Державної адміністрації, Органу опіки і піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_6 про позбавлення ОСОБА_5 відносно неї батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що є дочкою відповідача, з дитинства проживає в м. Києві, відповідач жодним чином не цікавиться її життям та не допомагає. Після зустрічі у 2009 році відповідач жодної батьківської зацікавленості не проявив, не телефонував та не провідував, не цікавиться успішністю в школі, в утриманні позивачки участі не приймає, аліментів на її утримання не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті аліментів. Вона займається танцями та у 2009 році разом з матір»ю зверталась до відповідача для отримання дозволу на виїзд за кордон для участі в міжнародних змаганнях, проте відповідач такого дозволу не надав. Тому вважає, що наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, так як останній ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третіх осіб Органу опіки і піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, Органу опіки і піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав - відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2. В апеляційній скарзі покликається на неповне з»ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що у суду першої інстанції були всі підстави позбавити відповідача ОСОБА_5 батьківських прав, оскільки він жодної участі в її житті не приймає і байдужий до неї. Просить рішення суду скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

ОСОБА_5 в судове засідання не з»явився, хоча належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України про час і місце розгляду справи був повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові про позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано доказів самоусунення відповідача від виконання батьківських обов»язків щодо своєї дочки, так як частину заборгованості по аліментах з відповідача було стягнуто від реалізації його арештованого майна, а відмова відповідача надати дозвіл на виїзд дитини за кордон не є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Проте з такими висновками суду повністю погодитися не можна з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає з матір»ю ОСОБА_6.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, при цьому, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 150 СК України, яка закріплює обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, а також зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до положень ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно із ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов»язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв»язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5 ст.19 СК України).

У матеріалах справи наявний висновок Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_2 від 20.11.2013 року, з якого вбачається, що орган опіки та піклування прийшов до висновку про те, що ОСОБА_5 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов»язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень доньці, не турбується про її стан здоров»я, тому з метою захисту майбутнього та інтересів дитини, на підставі ст. 164 СК України вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно доньки ОСОБА_2 (а.с.121-122).

Районний суд відмовляючи у задоволенні позову не взяв до уваги вищезазначений висновок, однак не обґрунтував з яких мотивів не погодився з висновком органу опіки та піклування.

Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов»язків стверджується показаннями свідків ОСОБА_7., ОСОБА_8

Відповідачем не спростовано доводи позивача про його ухилення від виконання батьківських обов»язків. Крім цього, із заяви наданої суду апеляційної інстанції вбачається, що він просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач не виконує без поважних причин своїх обов'язків по вихованню доньки та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, тому є правові підстави для задоволення позову.

Враховуючи наведене, рішення районного суду як таке, що не відповідає вимогам матеріального права в силу вимог п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України залишатися в законній силі не може і підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 про позбавлення відповідача батьківських прав.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.2, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17 червня 2014 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий М.М.Шандра

Судді: Л.Б.Струс

Н.Л.Шумська