Провадження №2/761/7103/2014
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді:
Кравець Д.І.,

при секретарі:
Костюковій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Шевченківського районного суду міста
Києва цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Київської міської
ради, треті особи: ОСОБА_3, Головне
управління юстиції у місті Києві, про
визнання права власності в порядку
спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду із позовом
до Київської міської ради, згідно якого
просять визнати за позивачем ОСОБА_1
право власності на 2/3 частини, а за
позивачем ОСОБА_2 - на 1/3 частину гараж
(бокс) АДРЕСА_2, загальною площею, 31,20
кв.м., в порядку спадкування за законом,
після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_4.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що
після смерті батька позивачів ОСОБА_4
позивачі та їх мати є спадкоємцями
першої черги за законом і у
встановлений законом строк позивачі
звернулись до Шостої Київської
державної нотаріальної контори з
заявами про прийняття спадкового
майна, яке залишилось після смерті їх
батька. При цьому, мати позивачів -
ОСОБА_3 відмовилась від прийняття
належної їй частини спадкового майна
на користь позивача ОСОБА_1, про що
також написала відповідну заяву у
зазначену нотаріальну контору.

При цьому, позивачі вказують, що на день
смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове
майно, яке складається з: 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1; земельної ділянки
площею 0,633 га, яка розташована на
АДРЕСА_3; грошового вкладу, що
зберігається в АКБ «Аркада», з
відсотками; гаражу АДРЕСА_2. Таким
чином, на підставі ст. 1296 Цивільного
кодексу України (надалі - ЦК України)
позивачі звернулись до державного
нотаріуса Шостої Київської державної
нотаріальної контори про видачу їм
відповідних Свідоцтв про право на
спадщину за законом на вищезазначене
нерухоме майно. Разом з тим, позивачам
було видані не всі Свідоцтва про право
на спадщину за законом, а саме, у видачі
Свідоцтв про право на спадщину за
законом на відповідні частини
гаражного боксу АДРЕСА_2, позивачам
було відмовлено, оскільки ними не було
надано правовстановлюючих документів
на дане спадкове майно.

Проте, позивачі зазначають, що надати
оригінал довідки ГБК «Лада-2» № 11 від 20
січня 1995 року, якою підтверджується
право власності спадкодавця ОСОБА_4 на
даний гараж не представляється
можливим, оскільки цей документ у
позивачів відсутній і місце
знаходження його їм не відоме. Але в
матеріалах спадкової справи №306/10 щодо
майна померлого ОСОБА_4 міститься
інформаційна довідка з Київського
міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
згідно якої вбачається, що згідно з
даними бюро гараж АДРЕСА_2 на праві
власності зареєстрований за ОСОБА_4 на
підставі вищезазначеної довідки.

На підставі викладеного позивачі
просять позов задовольнити.

Позивачі та їх представники у судове
засідання 06 листопада 2014 року не
з'явились, проте, представниками
позивачів подана заява, в якій вони
просили слухати справу у відсутність
позивачів на підставі наявних в
матеріалах справи доказів. Крім того, в
судовому засіданні 01 жовтня 2014 року
позивач ОСОБА_1, його представник
ОСОБА_6 та представник позивача ОСОБА_2 -
ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали в
повному обсязі та просили позов
задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився надіслав до суду
заяву, згідно якої просить справу
розглядати за відсутністю їхнього
представника та ухвалити рішення
згідно чинного законодавства.

Третя особа - ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином,
про причини неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи - Головного
управління юстиції у місті Києві у
судове засідання не з'явився, надіслав
до суду письмові пояснення, згідно яких
просить справу розглядати за
відсутністю їхнього представника та
ухвалити рішення згідно діючого
законодавства.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази, судом
встановлено наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва
про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3
(а.с. 11).

Після його смерті відкрилася спадщина
на належне йому спадкове майно, яке
складається з ? частини квартири
АДРЕСА_1; земельної ділянки площею 0,633
га, яка розташована на АДРЕСА_3;
грошового вкладу, що зберігається в АКБ
«Аркада», з відсотками; гаражу АДРЕСА_2.

Згідно з вимогами ст. 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у ст.ст.
1261-1265 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні,
заповіту щодо розпорядження майном на
випадок своєї смерті ОСОБА_4 складено
не було., таким чином, згідно положень
ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за
законом одержують право на спадкування
почергово.

Так, відповідно до ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

З аналізу матеріалів спадкової справи
судом встановлено, що спадкоємцями
першої черги за законом після
померлого ОСОБА_4 є його діти: ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та його дружина - ОСОБА_3, що
також підтверджується копіями
Свідоцтв про народження Серії НОМЕР_3
та Серії НОМЕР_4, а також копією
Свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_5
(а.с. 12-14).

Положеннями ч. 3 ст. 1268 та ч. 1 ст. 1270 ЦК
України встановлено, що спадкоємець,
який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він
не заявив про відмову від неї. Для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Крім того, ч. 2 ст. 1274 ЦК України
передбачено, що спадкоємець за законом
має право відмовитися від прийняття
спадщини на користь будь-кого із
спадкоємців за законом незалежно від
черги.

Як встановлено судом, позивачі 03 червня
2010 року та 09 липня 2010 року, відповідно,
подали до Шостої Київської державної
нотаріальної контори заяви про
прийняття ними спадкового майна після
смерті спадкодавця ОСОБА_4 (а.с. 15, 16),
тобто в строк передбачений ст. 1270 ЦК
України. При цьому, відповідно до заяви
ОСОБА_3 від 03 червня 2010 року, остання
відмовилась від прийняття спадщини, що
залишилась після смерті ОСОБА_4, на
користь ОСОБА_1 (а.с. 17).

Відповідно до ст.ст. 1296, 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину. Якщо спадщину прийняло
кілька спадкоємців, свідоцтво про
право на спадщину видається кожному з
них із визначенням імені та часток у
спадщині інших спадкоємців.
Відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину. Спадкоємець, який прийняв
спадщину, у складі якої є нерухоме
майно, зобов'язаний звернутися до
нотаріуса за видачею йому свідоцтва
про право на спадщину на нерухоме
майно. Якщо спадщину прийняло кілька
спадкоємців, свідоцтво про право на
спадщину видається на ім'я кожного з
них, із зазначенням імені та частки у
спадщині інших спадкоємців.

Судом встановлено, що державним
нотаріусом Шостої Київської державної
нотаріальної контори Прудь Н.В. було
видано на ім'я позивача ОСОБА_1:
Свідоцтво про право на спадщину за
законом від 02 вересня 2010 року на 1/3
частку квартири АДРЕСА_1 (а.с. 22);
Свідоцтво про право на спадщину за
законом від 02 вересня 2010 року на 2/3
частки земельної ділянки площею 0,633 га,
яка розташована на АДРЕСА_3 (а.с. 23);
Свідоцтво про право на спадщину за
законом від 02 вересня 2010 року на 2/3
частки грошового вкладу, що зберігався
в ПАТ КБ «Аркада» (а.с. 24).

На ім'я позивача ОСОБА_2 державним
нотаріусом Шостої Київської державної
нотаріальної контори Прудь Н.В. було
видано: Свідоцтво про право на спадщину
за законом від 02 вересня 2010 року на 1/6
частку квартири АДРЕСА_1 (а.с. 19);
Свідоцтво про право на спадщину за
законом від 02 вересня 2010 року на 1/3
частку земельної ділянки площею 0,633 га,
яка розташована на АДРЕСА_3 (а.с. 20);
Свідоцтво про право на спадщину за
законом від 02 вересня 2010 року на 1/3
частку грошового вкладу, що зберігався
в ПАТ КБ «Аркада» (а.с. 21).

Як вбачається з матеріалів спадкової
справи 23 червня 2014 року позивач ОСОБА_1
подав до Шостої Київської державної
нотаріальної контори заяву про видачу
на його ім'я свідоцтва про право на
спадщину за законом на гараж АДРЕСА_2,
який належав померлому на підставі
довідки ГБК «Лада-2» № 11 від 20 січня 1995
року. В свою чергу, позивач ОСОБА_2 також
звернувся до Шостої Київської
державної нотаріальної контори з
заявою про видачу на її ім'я свідоцтва
про право на спадщину за законом на
вказаний гараж.

Проте, державним нотаріусом Шостої
Київської державної нотаріальної
контори Прудь Н.В. було винесено
Постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 23 червня 2014 року
(а.с. 28), на підставі якої позивачу
ОСОБА_1 було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на гараж АДРЕСА_2 в місті Києві,
який залишився після смерті
спадкодавця ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки останній не
надав право встановлювальний документ
на спадковий гараж.

Крім того, державним нотаріусом Шостої
Київської державної нотаріальної
контори Прудь Н.В. було винесено
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 01 серпня 2014 року
(а.с. 27), згідно якої ОСОБА_2 також було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на гараж
АДРЕСА_2, з тих же підстав.

Відмовляючи у видачі свідоцтв про
право на спадщину за законом після
смерті спадкодавця на спадковий гараж
державний нотаріус у виданих ним
постановах про відмову у вчиненні
нотаріальної дії посилається на п.п. 4.15,
4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 22 лютого 2012 року № 296/5, згідно яких
видача свідоцтва про право на спадщину
на майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна.

Судом встановлено, що відповідно до
інформаційної довідки Київського
міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
ГЖ-2014 № 4796 від 27 травня 2014 року (а.с. 26),
згідно з даними Бюро, гараж АДРЕСА_2 на
праві власності зареєстрований за
ОСОБА_4 на підставі довідки виданої ГБК
«Лада-2» № 11 від 20 січня 1995 року.

Відповідно до довідки про показники
об'єкта нерухомого майна Київського
міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
від 31 жовтня 2014 року (а.с. 162) загальна
площа гаража за адресою АДРЕСА_2,
становить 31,2 кв.м.

Відтак, судом встановлено, що ОСОБА_4, є
власником гаражного боксу НОМЕР_6 та
членом кооперативу по будівництву та
експлуатації індивідуальних гаражів
«Лада-2» на підставі рішення
Шевченківського райвиконкому м. Києва
від 13 серпня 1979 року № 958, який
зареєстрований за юридичною адресою:
АДРЕСА_2.

При цьому, державним нотаріусом Шостої
Київської державної нотаріальної
контори Прудь Н.В. було правомірно
відмовлено позивачам у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на гараж АДРЕСА_2, який
залишився після смерті ОСОБА_4,
оскільки ними не надано оригіналу
правовстановлюючого документу на
спадковий гараж.

Разом з тим, відповідно до роз'яснень,
наданих у п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику в справах
про захист права власності та інших
речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5,
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК), проте
право власності на нерухоме майно у
разі прийняття спадщини виникає у
спадкоємця з моменту державної
реєстрації речового права на нерухоме
майно (ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом
із тим суди повинні розмежовувати
право на спадщину як майнове право
(об'єкт спадкування) та виникнення
права власності на спадкове майно як на
об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30 травня 2008 року № 7 свідоцтво про
право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Враховуючи, що відповідно до вимог ст.
1261 ЦК України позивачі є спадкоємцями
першої черги за законом, в силу ч. 3 ст.
1296 ЦК України відсутність свідоцтва
про право на спадщину не позбавляє їх
як спадкоємців за законом права на
спадщину на гараж, а відтак їх право
підлягає захисту в суді, оскільки
відсутні умови для одержання в
нотаріальній конторі на їх ім'я
свідоцтва про право на спадщину на
спадковий гараж.

При цьому, положеннями ст. 392 ЦК України
визначено, що власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Таким чином, з огляду на вказані
положення закону, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, враховуючи встановленні в
судовому засіданні обставини, суд
прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті
особи: ОСОБА_3, Головне управління
юстиції у місті Києві, про визнання
права власності в порядку спадкування
є обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.
392, 1223, 1261, 1268-1270, 1274, 1296, 1297 ЦК України та
керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 169, 179, 208, 209,
212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право
власності на 2/3 частки гаража (боксу)
АДРЕСА_2, загальною площею 31,20 м2, в
порядку спадкування після смерті -
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право
власності на 1/3 частку гаража (боксу)
АДРЕСА_2, загальною площею 31,20 м2, в
порядку спадкування після смерті -
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасували, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

С у д д я: