Справа № 372/5303/14-ц
провадження № 2-1779/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2014 року Обухівський
районний суд Київської області в
складі:

Головуючого судді Мори О.М.,

при секретарі Рудніцькій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Обухові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до
Краснослобідської сільської ради
Обухівського району Київської області,
третя особа: Управління
Держземагенства в Обухівському районі,
про визнання права власності на
спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даною
позовною заявою до суду та просив
визнати за ним право власності в
порядку спадкування за законом на
земельну ділянку розміром 0,198 га для
обслуговування жилого будинку і
господарських споруд, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, що належала
померлому ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу від 22.02.2000 року,
зареєстрованого в реєстрі під № 529.

Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач
зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його
батько ОСОБА_2, який 22.02.2000 року придбав
вищезазначену земельну ділянку на
підставі договору купівлі-продажу у
громадянина ОСОБА_3, однак за життя не
встиг отримати державний акт на
земельну ділянку на своє ім'я. Позивач
звернувся для оформлення спадщини
після смерті батька до п'ятої
Київської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини. Однак у видачі свідоцтва про
право на спадщину на вищевказану
земельну ділянку йому було відмовлено
у зв'язку з тим, що він не надав
правовстановлюючих документів про
належність майна спадкодавцеві.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив позов
задовольнити з підстав наведених в
позовній заяві.

Відповідач, Краснослобідська
сільська рада Обухівського району
Київської області, в судове засідання
свого представника не направив, подав
заяву, в якій просить розглядати справу
у відсутність представника сільської
ради та проти задоволення позову не
заперечує.

Третя особа, Управління
Держземагенства в Обухівському районі,
про розгляд справи повідомлена
належним чином, але до суду свого
представника не направила, заяв,
клопотань не подала.

Суд, вислухавши представника
позивача, дослідивши та оцінивши
матеріали справи, встановив наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.
с.6).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась
спадщина на належне йому майно у
вигляді земельної ділянки розміром 0,198
га для обслуговування жилого будинку і
господарських споруд, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, яка належала
померлому ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу від 22.02.2000 року,
зареєстрованого в реєстрі під № 529 (
а.с.8)

Відповідно до свідоцтва про народження
серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 є батьком позивача
ОСОБА_1 ( а.с. 5).

Як вбачається з копії спадкової справи
до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2
спадкоємцем за законом на вищевказану
земельну ділянку є ОСОБА_1, який вчасно
звернувся до п'ятої Київської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини з заявою
про прийняття спадщини у вигляді
земельної ділянки розміром 0,198 га для
обслуговування жилого будинку і
господарських споруд, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1.

Державний нотаріус п'ятої Київської
державної нотаріальної в своєму листі
від 13 березня 2014 року повідомив
позивачу, що свідоцтво про право на
спадщину на земельну ділянку розміром
0,198 га для обслуговування жилого
будинку і господарських споруд, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1 та
належала померлому ОСОБА_2 на день
смерті на підставі договору
купівлі-продажу від 22.02.2000 року,
зареєстрованого в реєстрі під № 529, не
може бути видано у зв'язку з тим, що
спадкоємцем не надано оригіналів
правовстановлюючих документів
(державного акту на ім'я спадкодавця)
про належність цього майна
спадкодавцеві( а.с.10).

Згідно статті 316 ЦК України
встановлено, що правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб, а
згідно статті 328 ЦК України
встановлено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів; право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Таким чином, земельна ділянка
розміром 0,198 га для обслуговування
жилого будинку і господарських споруд,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1
належала спадкодавцю на підставі
договору купівлі-продажу від 22.02.2000
року, зареєстрованого в реєстрі під №
529, є об'єктом спадкування та входить до
спадкової маси.

Спадкоємцями, згідно статті 1222 ЦК
України, за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, таким є
позивач по справі, в зв'язку з чим суд
вважає, що позивач є належною особою та
спадкоємцем за законом, а його
звернення до суду є правомірним.

Відповідно до ст.4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК
України, входять усі права та обов'язки,
що належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК
України право власності на земельну
ділянку переходить до спадкоємців на
загальних підставах, із збереженням її
цільового призначення.

Відповідно до п.«а»ч.3 ст.152 ЗК України
захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом визнання прав.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЗК України
встановлено, що виключно судом
вирішуються земельні спори з приводу
володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого порушеного права.
Частиною 2 цієї статті визначено
способи захисту цивільного права,
одним з яких є визнання права.

Як вбачається зі змісту ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

З врахуванням встановлених в судовому
засіданні обставин справи, суд
оцінюючи, належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів приходить до висновку,
що позов обґрунтований і підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5,6, 60, 212-215 ЦПК України,
ст.ст. 316, 328, 1216, 1218, 1222, 1225 ЦК України,
ст.ст. 152, 158 Земельного кодексу України,
суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Краснослобідської
сільської ради Обухівського району
Київської області, третя особа:
Управління Держземагенства в
Обухівському районі, про визнання
права власності на спадкове майно -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом право власності
на земельну ділянку розміром 0,198 га для
обслуговування жилого будинку і
господарських споруд, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, що належала
померлому ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу від 22.02.2000 року,
зареєстрованого в реєстрі під № 529.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через Обухівський
районний суд Київської області.

СуддяМора О. М.