Провадження № 2/161/3378/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

30 вересня 2014 року
м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області

в складі головуючого судді - Присяжнюк
Л.М.,

при секретарі - Фурман Ю.В.,

представника позивача - Кузіна Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луцьку цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд із
позовом до відповідача про стягнення
заборгованості. Вказує, що відповідно
до укладеного договору відповідач
отримав кредит в розмірі 1000 дол.США у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Однак,
відповідач у порушення умов договору
не надавав своєчасно банку грошові
кошти для погашення заборгованості за
кредитом, відсотками, а також іншими
витратами відповідно до умов договору.
Просить стягнути з відповідача
заборгованість в розмірі 3024,69 дол.США,
що еквівалентно 35600,61 грн., а також
судові витрати.

Представник позивача Кузін Є.В. у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явився, подав на адресу
суду письмові заперечення, вважає
позов безпідставним. Вказує, що 02.02.2007
року ним була отримана платіжна картка
зі строком дії 2 роки, а 02.02.2009 року
термін дії платіжної картки сплив.
Останній платіж ним було здійснено
02.07.2009 року. Водночас, банк з моменту
виникнення права на позов міг
реалізувати своє право на стягнення в
примусовому порядку через суд.
Оскільки позивачем без поважних причин
пропущено строк позовної давності та
подано позов про стягнення з нього
заборгованості лише 10.07.2014 року, вражає,
що слід застосувати норми ч. 4 ст. 267 ЦК
України та відмовити у задоволенні
позову через сплив строків позовної
давності. Просив застосувати позовну
давність та відмовити повністю ПАТ КБ
«ПриватБанк», справу слухати у його
відсутності.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши та оцінивши
представлені у справі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що у задоволенні позову слід відмовити,
з врахуванням наступного.

Судом встановлено, що на підставі
заяви від 02.02.2007 року, відповідач ОСОБА_2
отримав платіжну картку
«Універсальна» із терміном дії картки -
2 роки, кредитним лімітом - 1000 дол.США, з
базовою відсотковою ставкою за
кредитним лімітом на момент підписання
договору 3% на місяць із розрахунку 360
днів у році. Водночас із заяви
вбачається, що термін дії кредитного
ліміту збігається з терміном платіжної
картки. Як вбачається із заяви,
відповідач ознайомився і погодився із
Умовами та Правилами надання
банківських послуг (далі - Умов), а також
Тарифами банку, які були надані йому
для ознайомлення у письмовому вигляді.
Своїм підписом підтвердив факт
отримання повної інформації про умови
кредитування в ПриватБанку, а також
його місцезнаходження. Виразив згоду,
що ця Заява із Пам'яткою клієнта,
Умовами та Правилами надання
банківських послуг, а також Тарифами
складає між ним та банком договір про
надання банківських послуг (а.с.13).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

У відповідності до положень ст. 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Із наданого позивачем розрахунку
заборгованості (а.с.8-11) вбачається, що
заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ КБ
«ПриватБанк» за вищевказаним
договором становить 3024,69 дол.США, з яких
заборгованість за кредитом - 810,11
дол.США, заборгованість за процентами -
1365,89 дол.США, комісія - 664,20 дол.США, а
також штраф - 184,49 дол.США.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»
про стягнення із відповідача ОСОБА_2
заборгованості, що виникла внаслідок
неналежного виконання зобов'язань за
договором, є обґрунтованими.

Водночас, із ст. 256 ЦК України
вбачається, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу. А
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну. Відповідно до ст. 257 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до пункту 9.12. Умов, договір
діє протягом дванадцяти місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна з сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонговується на той же
строк (а.с.18).

Як вбачається із п. 5.3. Умов, строки
і порядок погашення кредиту
(кредитного ліміту, кредитна лінія) за
платіжними картками з встановленим
мінімальним обов'язковим платежем
зазначений в Пам'ятці клієнта, яка є
невід'ємною частиною договору. Платіж
включає плату за користування
кредитом, передбачену Тарифами, і
частину заборгованості за кредитом.

Водночас, строк погашення за
кредитом (кредитний ліміт, кредитна
лінія) за платіжними картками без
встановленого мінімального
обов'язкового платежу відбувається в
наступному порядку: строк погашення
процентів за кредитом - щомісячно за
попередній місяць; строк погашення
кредиту в повному обсязі, не пізніше
наступного дня місяця, вказаного на
платіжній картці (в полі Month) (а.с.19).

Відповідно до висновків Верховного
Суду України про застосування ст. 257 ЦК
України, до правовідносин, у яких
використовуються платіжні картки як
спосіб надання/отримання кредитних
коштів, за таким договором, що визначає
щомісячні платежі погашення кредиту та
кінцевий строк повного погашення
кредиту перебіг позовної давності щодо
місячних платежів починається після
несплати чергового платежу, а щодо
повернення кредиту у повному обсязі -
зі спливом останнього дня місяця дії
картки (ст. 261 ЦК України), а не
закінченням строку дії договору(
постанова від 19 березня 2014 року №
6-14цс14).

Як вбачається із пояснень відповідача
та розрахунку заборгованості, останній
платіж відповідачем було здійснено
02.07.2007 року, в подальшому будь-яких дій
щодо погашення заборгованості не
проводилось. Водночас, із вимогами про
стягнення заборгованості позивач
звернувся лише 10.07.2014 року. Вказані
обставини, представником позивача у
судовому засіданні не оспорювалися.

Із заяви встановлено, що картку
«Універсальна» із терміном її дії 2
роки, відповідач отримав 09.02.2007 року
(а.с.13). Доказів того, чи перевипускалась
платіжна картка із іншим строком дії,
після закінчення її терміну, тобто
після лютого 2009 року, та чи отримував
таку картку відповідач суду не було
надано.

В судовому засіданні також
встановлено, що з моменту виникнення
заборгованості за договором, позивач
не повідомляв відповідача про виниклу
заборгованість, не звертався із
вимогами про її повернення. Водночас, у
порушення ст.ст. 59-60 ЦПК України
позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів поважності причин
пропуску строку позовної давності, не
заявлено клопотання про поновлення
таких строків з доданням відповідних
доказів, а враховуючи відсутність
обставин переривання строку позовної
давності, суд приходить до висновку, що
заява про застосування судом позовної
давності, зроблена відповідачем, є
обґрунтованою.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що у задоволенні позову ПАТ
КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості слід
відмовити, у зв'язку із пропуском
строків позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10-11, 59-60, 212-215, 360-7 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 256-258, 261, 267,526,
530, 629, 1051-1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Волинської області через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Присяжнюк
Л.М.