У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мазур Л.М.,суддів:
Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,Маляренка
А.В.,Писаної Т.О.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи:
приватний нотаріус Овідіопольського
районного нотаріального округу
Одеської області ОСОБА_10, приватний
нотаріус Одеського міського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_11, про визнання договору
купівлі-продажу земельної ділянки
недійсним, визнання договору
купівлі-продажу житлового будинку
недійсним, витребування майна з чужого
незаконного володіння, визнання права
власності, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від 22
жовтня 2013 року та рішення апеляційного
суду Одеської області від 19 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із зазначеним позовом, у якому з
урахуванням уточнення та зміни
позовних вимог просив:

−? визнати недійсним договір
купівлі-продажу від 12 грудня 2006 року,
укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_7,
житлового будинку АДРЕСА_1 та
складається в цілому з житлового
будинку, позначеного в технічному
паспорті літ. «А,а,а(1)», загальною
площею - 138,8 кв. м, житловою площею - 70,2
кв. м, «Б» - сарай, «В,в» - гараж з
підвалом, «Г» - котельня, № 1-5,1 -
спорудження, що розташовані на
земельній ділянці площею 1033 кв. м, що
знаходиться у приватній власності;

- визнати недійсним договір
купівлі-продажу від 12 грудня 2006 року,
укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_7,
земельної ділянки площею 0,1033 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.,
цільове призначення для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських споруд будівель,
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_10 за № 9467;

- витребувати майно з чужого
незаконного володіння шляхом
виселення ОСОБА_8 зі спірного житлового
будинку та зобов'язати ОСОБА_8
звільнити спірну земельну ділянку;

- визнати за ним право власності на
житловий будинок та земельну ділянку.

Позов мотивував тим, що з 24 листопада 1984
року по теперішній час позивач
перебуває у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_9, за час шлюбу придбали земельну
ділянку та побудували житловий будинок
з господарськими спорудами та
будівлями. Однак 12 грудня 2006 року
ОСОБА_9 уклала оскаржувані договори
купівлі-продажу без його згоди на
відчудження майна. Крім того, 23 березня
2011 року спірне майно було перепродано
ОСОБА_8

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 22 жовтня 2013
року позов задоволено частково:
оскаржувані договори купівлі-продажу
визнано недійсними. У іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 19 лютого 2014 року рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 22 жовтня 2013 року
скасовано в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_9 та постановлено
нове рішення в цій частині, яким в
задоволенні позову відмовлено, в іншій
частині залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_9 просить суд
касаційної інстанції скасувати
рішення суду апеляційної інстанції та
змінити рішення першої інстанції в
частині витребування майна з чужого
незаконного володіння та визнання
права власності, мотивуючи свої доводи
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції задовольняючи
позов частково про визнання
оскаржуваних договорів
купівлі-продажу житлового будинку та
земельної ділянки недійсними виходив
із того, що з урахуванням ст. 65 СК
України згода другого із подружжя
повинна бути особистою із засвідченням
справжності підпису на такій згоді у
нотаріальному порядку або у письмовому
вигляді, оскільки такої згоди ОСОБА_6
своїй дружині не надавав, то спірні
договори купівлі-продажу не
відповідають вимогам чинного
законодавства.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині визнання договору
купівлі-продажу житлового будинку та
договору купівлі-продажу земельної
ділянки, апеляційний суд виходив із
того, що згода ОСОБА_6 підтверджувалася
оформленою 23 листопада 2006 року заявою
ОСОБА_9, яка діяла від імені ОСОБА_6 на
підставі довіреності, посвідченої
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_12
від 7 грудня 2005 року № 708, якою ОСОБА_6
уповноважив ОСОБА_9 розпоряджатись
усім майном, в тому числі шляхом
продажу, з правом подавати та
отримувати заяви, необхідні довідки,
документи та вчиняти всі дії, пов'язані
з виконанням цієї довіреності. Крім
того, земельна ділянка не є спільною
сумісною власністю подружжя, а є
особистою приватною власністю ОСОБА_9,
а тому згоду на відчуження спірного
нерухомого майна не потрібно.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів.

Судами встановлено, що з 24 листопада 1994
року по цей час позивач ОСОБА_6
перебуває у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_9, підтвердженням цього факту є
свідоцтво про укладання шлюбу від 24
листопада 1984 року № 1266. Під час шлюбу
вони набули та побудували майно, яке
згідно з чинним законодавством є
спільною сумісною власністю подружжя,
а саме: житловий будинок з
господарськими спорудами та земельна
ділянка площею 0,1033 з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1»
(колишня назва - АДРЕСА_1») село
Мізікевича, Овідіопольський район,
Одеська область.

12 грудня 2006 року ОСОБА_9, дружина
позивача, уклала з ОСОБА_7 два
нотаріально посвідчені правочини з
відчуження спільної сумісної
власності, а саме: договір
купівлі-продажу житлового будинку та
договір купівлі-продажу земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1
(колишня назва - АДРЕСА_1»), село
Мізікевича, Овідіопольський район,
Одеська область.

Крім того, судами встановлено, що
довіреністю від 23 листопада 2006 року,
посвідченою приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_12 від 7 грудня 2005 року № 708,
якою ОСОБА_6 уповноважив ОСОБА_9
розпоряджатись усім майном, в тому
числі шляхом продажу, з правом подавати
та отримувати заяви, необхідні довідки,
документи та вчиняти всі дії, пов'язані
з виконанням цієї довіреності.

Отже, ОСОБА_9 перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 та на
підставі нотаріально посвідченої
довіреності ОСОБА_6 уповноважив ОСОБА_9
розпоряджатись усім майном, висновок
апеляційного суду про те, що договір
купівлі-продажу житлового будинку від
12 грудня 2006 року був посвідчений
нотаріусом за наявності відповідної
згоди та волевиявлення ОСОБА_6,
правильний та відповідає вимогам
закону, а тому положення ч. 1 ст. 203, ч. 3
ст. 215 ЦК України не підлягають
застосуванню в даному випадку.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що судами правильно
встановлено та належно перевірено
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому підстав для їх зміни чи скасування
немає.

Наведені в скарзі доводи не дають
підстав для скасування або зміни
оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 22 жовтня 2013
року в частині витребування майна з
чужого незаконного володіння і
визнання права власності та рішення
апеляційного суду Одеської області від
19 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.М. Мазур Судді:
А.В. Маляренко А.О. Леванчук В.А.
Нагорняк Т.О. Писана