У х в а л а

іменем україни

15 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,суддів:
Коротуна В.М.,Ступак О.В.,Попович
О.В.,Штелик С.П.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до
Приватного акціонерного товариства
«Українська гірничо-металургійна
компанія» про поновлення на роботі, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
Солом'янського районного суду м.
Києва від 19 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 29
травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про
поновлення на роботі на посаді
головного інженера в Приватному
акціонерному товаристві «Українська
гірничо-металургійна компанія» (далі -
ПАТ «УГМК»).

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 19 лютого 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 29 травня 2014 року, в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними
судовими рішеннями, ОСОБА_6 звернувся
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ з касаційною
скаргою, в якій просив скасувати
оскаржувані судові рішення та ухвалити
нове рішення про задоволення позову,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права (норма частини 2
статті 324 ЦПК України).

Положеннями частини 1 статті 335 ЦПК
України передбачено, що під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 працював в
ПАТ «УГМК» з 3 вересня 2001 року на посаді
менеджера управління поставками, з 1
листопада 2003 року - на посаді
начальника виробничої дільниці № 1.

Наказом ПАТ «УГМК» з 1 березня 2011 року
ОСОБА_6 переведено на посаду головного
інженера Київської регіональної філії
ПАТ «УГМК».

Згідно з частиною 1 статті 40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників (пункт 1).

Відповідно до положень частин 1-3 статті
49-2 КЗпП України про наступне
вивільнення працівників персонально
попереджають не пізніше ніж за два
місяці.

При вивільненні працівників у випадках
змін в організації виробництва та
праці враховується переважне право на
залишення на роботі за статтею 42 КЗпП
України.

Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації. При відсутності роботи за
відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно. Водночас власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці.

Наказом ПАТ «УГМК» від 18 липня 2013 року
№ 110 з 27 вересня 2013 року скорочено
посаду головного інженера у
регіональних філіях ПАТ «УГМК», з яким
позивача було ознайомлено під розписку
(а.с. 67-68).

27 вересня 2013 року ОСОБА_6 звільнено з
посади головного інженера Київської
регіональної філії ПАТ «УГМК» у зв'язку
зі скороченням штату працівників (а.с.
69).

Як встановлено судом, позивач не мав
переваженого права на залишення на
роботі, оскільки інші працівники ПАТ
«УГМК» мають більш високу кваліфікацію
і показники продуктивності праці.

Із матеріалів справи не вбачається, що
у ПАТ «УГМК» на час попередження
позивача про вивільнення були наявними
вільні посади за іншими професіями чи
спеціальностями.

Крім того суд не має обговорювати
питання про доцільність перестановки
(перегрупування) роботодавцем
працівників у межах однорідних
професій та посад (переведення більш
кваліфікованого працівника, посада
якого скорочується, з його згоди на
іншу посаду, звільнивши з неї менш
кваліфікованого працівника), так як
таке право роботодавцем не
використовувалось.

Доводи ОСОБА_6 про ненадання ПАТ «УГМК»
техніко-економічного обґрунтування є
безпідставними, оскільки згідно з
частиною 3 статті 64 ГК України
підприємство самостійно визначає свою
організаційну структуру та встановлює
чисельність працівників і штатний
розпис.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, обґрунтовано відмовив
у задоволенні позову, адже вважав, що
ПАТ «УГМК» додержано норм
законодавства, що регулюють питання
вивільнення працівника.

Інші наведені в касаційній скарзі
доводи висновків судів не спростовують
та не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

За таких обставин суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу,
якщо визнає, що рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 19 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 29 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. ДьомінаСудді:В.М.
Коротун О.В. Попович О.В. Ступак С.П.
Штелик