У Х В А Л А іменем україни15 жовтня 2014
рокум. Київ Колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі: головуючого Луспеника
Д.Д., суддів: Гулька Б.І.,
Закропивного О.В., Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
малолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна організація №
2» Полтавської міської ради, управління
комунальним майном м. Полтави
виконавчого комітету Полтавської
міської ради про визнання постійного
місця проживання, визнання членом сім'ї
наймача, зобов'язання відкрити
особовий рахунок та укласти договір
найму житлового приміщення та за
зустрічним позовом комунального
підприємства «Житлово-експлуатаційна
організація № 2» Полтавської міської
ради до ОСОБА_3, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах малолітнього
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення, за
касаційною скаргою Полтавської
міської ради на рішення Київської
районного суду м. Полтави від 03 квітня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 11 червня 2014
року, в с т а н о в и л а: У грудні 2013 року
ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах малолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися до суду з вказаним позовом,
посилаючись на те, що у 1969 році матері
ОСОБА_3 - ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, була надана у
користування жила кімната
НОМЕР_1, площею 12,2 кв.м АДРЕСА_1. Причиною
надання даної кімнати для проживання
стало знесення бараку АДРЕСА_1 під нову
забудову. З 13 серпня 1969 року ОСОБА_6 була
постійно зареєстрована за вказаною
вище адресою. ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася
ОСОБА_3, яка з моменту народження була
зареєстрована за місцем реєстрації та
проживання матері - ОСОБА_6, тобто за
спірною адресою. З 01 квітня 1992
року зареєстрована за постійним місцем
проживання у кімнатах
НОМЕР_1-НОМЕР_2 вказаного вище будинку.
Відповідно до рішення виконавчого
комітету Київської районної у
м. Полтаві ради «Про надання
адрес» від 26 серпня 2003 року № 417
об'єднаним кімнатам НОМЕР_1 та НОМЕР_2
загальною житловою площею 41,1 кв.м у
житловому будинку АДРЕСА_1, в якій
мешкає сім'я ОСОБА_6, був
наданий номер НОМЕР_2. Окрім того,
ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивачки народився син -
ОСОБА_5, який з моменту народження був
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,
квартира НОМЕР_2, що підтверджується
витягом з домової книги від 16 листопада
2012 року. Також ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивача
народився син ОСОБА_4, який з 03 квітня 2007
року зареєстрований за постійним
місцем проживання за вказаною вище
адресою, що теж підтверджується
витягом з домової книги про склад сім'ї.
Балансоутримувачем житлового будинку
АДРЕСА_1 був ГЖЕД № 6 м. Полтави, який
ліквідовано, та правонаступником якого
є КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської
ради. Згідно пояснювальної записки за
№ 6-04/1159 від 07 серпня 2009 року начальник
ГЖЕД № 6 м. Полтави визнав, що ОСОБА_6
заселена у кімнату НОМЕР_1 у 1969 році та
була постійно прописана за цією
адресою. Рішенням Київської районної у
м. Полтаві ради № 303 від 14 липня
2009 року відмінено рішення № 417 про
надання об'єднаним кімнатам НОМЕР_1 та
НОМЕР_2 житловою площею 41,1 кв.м -
НОМЕР_2, це змінило нумерацію кімнат,
але вони як і раніше постійно проживали
у спірному житловому приміщенні. У
зв'язку з цим позивачі просили суд
визнати їх членами сім'ї наймача кімнат
№ НОМЕР_1-НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_1 -
ОСОБА_6 Визнати їх постійним місцем
проживання кімнати № НОМЕР_1-НОМЕР_2 у
будинку АДРЕСА_1. Зобов'язати КП
«Житлово-експлуатаційна організація №
2» Полтавської міської ради укласти з
ОСОБА_3 договір найму житлового
приміщення, а саме кімнати №
НОМЕР_1-НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_1 та
відкрити ім'я ОСОБА_3 особовий рахунок
на кімнати № НОМЕР_1-НОМЕР_2 у будинку
АДРЕСА_1. У лютому 2014 року КП «ЖЕО №2»
Полтавської міської ради звернулося до
суду із зустрічною позовною заявою до
ОСОБА_3 в її інтересах та в інтересах
малолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
виселення з самовільно зайнятого
жилого приміщення та зняття з
реєстрації місця проживання.
Посилались на те, що відповідно до
рішення двадцятої сесії шостого
скликання Полтавської міської ради
«Про питання житлово-експлуатаційних
підприємств «Полтавської міської
ради» від 16 березня 2012 року будинок за
адресою: АДРЕСА_1 знаходиться на
балансі КП «ЖЕО № 2». Даний будинок є
маневреним фондом Полтавської міської
ради з 1962 року. Відповідно до листа ВК
Полтавської міської ради № 02-35/1/5034 від
06 липня 2009 року у кімнаті НОМЕР_1 жилою
площею 12,9 кв.м проживала
ОСОБА_3, а у кімнаті НОМЕР_2 жилою площею
16,5 кв.м мешкала ОСОБА_6, яка згодом
самовільно зайняла побутову кімнату
НОМЕР_3. У 2003 році рішенням
райвиконкому Київської районної у м.
Полтаві ради особові рахунки на
кімнати НОМЕР_1 і НОМЕР_2 загальною
площею 41,1 кв.м у житловому будинку по
пров. Клубному об'єднані та їм наданий
НОМЕР_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла,
відповідно кімнату НОМЕР_2, яку вона
займала слід вважати вільною.
Відповідач ОСОБА_3 після смерті матері
ОСОБА_6 з відповідним проханням про
надання їй у користування кімнати
НОМЕР_2 до органу місцевого
самоврядування не зверталася. У зв'язку
з цим КП просило суд виселити ОСОБА_3,
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 із самоправно
зайнятого жилого приміщення за
адресою: АДРЕСА_1 кімнати НОМЕР_2,
НОМЕР_3. Зобов'язати Управління ДМС
України в Полтавській області зняти з
реєстрації місця проживання ОСОБА_3,
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за вказаною адресою та
зареєструвати вказаних осіб у кімнаті
НОМЕР_1 даного будинку. Стягнути з
відповідачів ОСОБА_3 ОСОБА_5 на їх
користь витрати понесені на сплату
судового збору. Рішенням Київського
районного сулу м. Полтави від 03 квітня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 11 червня 2014 року, позовні вимоги
ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах
малолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5
задоволено. Визнано ОСОБА_3, ОСОБА_5,
малолітнього ОСОБА_4 членом сім'ї
наймача кімнат №
НОМЕР_1-НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_1 -
ОСОБА_6 Визнано постійним місцем
проживання ОСОБА_3, ОСОБА_5 та
малолітнього ОСОБА_4 кімнати №
НОМЕР_1-НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_1.
Зобов'язано КП «Житлово-експлуатаційна
організація № 2 Полтавської міської
ради укласти з ОСОБА_3 договір найму
житлового приміщення, а саме: на кімнат
№ НОМЕР_1-НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_1 та
відкрити на ім'я ОСОБА_3 особовий
рахунок на кімнати № НОМЕР_1-НОМЕР_2 у
будинку АДРЕСА_1 У задоволенні
зустрічних позовних вимог про
виселення відмовлено. У
касаційній скарзі Полтавська міська
рада, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні первісного
позову та задоволення зустрічного
позову. Касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав. Задовольняючи первісний
позов та відмовляючи у задоволенні
зустрічного позову, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що спірне житло, яке
надавалося ОСОБА_7 у 1969-1970
роках у зв'язку зі знесенням раніше
займаного нею житла, не відноситься до
маневреного фонду, надавалось їй для
постійного безстрокового
користування, на її ім'я був відкритий
особовий рахунок та на час пред'явлення
позивачами позову правовий статус
цього житла не був змінений, тому
спірне житло є постійним місцем
проживання членів сім'ї ОСОБА_7 З такими
висновками судів погодитись не можна,
оскільки ці висновки суперечать
вимогам закону та не ґрунтуються на
матеріалах справи.Статтею 213 ЦПК
України передбачено, що рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають. Судом
встановлено, що 18 серпня 1969 року ОСОБА_6
була надана для проживання у будинку
АДРЕСА_1 кімната НОМЕР_1, у зв'язку зі
знесенням житла (бараку ), в якому вона
проживала АДРЕСА_1. Вказане вбачається
з листа начальника ГЖЕД № 6 м. Полтави
(а. с. 20). Крім того, на підставі
розпорядження Полтавського житлового
управління від 15 квітня 1970 року ОСОБА_6
був відкритий особовий рахунок на
кімнату НОМЕР_2 у цьому будинку.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_6 народилася дочка -
ОСОБА_3, яка після народження проживала
разом з матір'ю у спірному житловому
приміщенні та була зареєстрована у
ньому як член її сім'ї (а. с. 7-8).
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 народила сина -
ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_4 - сина
ОСОБА_4, які також як члени сім'ї
проживають і зареєстровані у спірному
житловому приміщенні (а. с. 23). Із
довідки (витягу з домової книги)
вбачається, що особовий рахунок на
спірне житло відкритий на ім'я ОСОБА_6,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с.
10, 24). ОСОБА_3 зверталася до
балансоутримувача з вимогою відкрити
на її ім'я особовий рахунок та укласти з
нею договору найму, однак їй було
відмовлено. Ухвалою судової колегії у
цивільних справах Полтавського
обласного суду від 24 березня 1994 року
скасовано рішення Київського
районного суду м. Полтави від 12
листопада 1993 року про виселення ОСОБА_6
та ОСОБА_3 із спірного житла без надання
іншого житлового приміщення, справа
направлена на новий розгляд (а. с. 15-17).
Ухвалою Київського районного суду від
09 серпня 1994 року у зв'язку з відмовою
позивача від позову провадження у
справі було закрито (а. с. 18). Ухвалою
Київського районного суду м. Полтави
від 29 квітня 2013 року позов КП
«Житлово-експлуатаційна організація №
2» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житлом, виселення -
залишено без розгляду на підставі
заяви позивача (а. с. 19). З довідки
управління житлово-комунального
господарства виконавчого комітету
Полтавської міської ради від 19
листопада 2012 року та довідки
виконавчого комітету управляння
майном комунальної власності міста від
14 березня 2014 року
вбачається що будинок АДРЕСА_1 визнано
маневреним фондом Полтавської міської
ради з 1962 року (а. с. 89, 141).
Вказана обставина також встановлена
рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 07 грудня 2010 року (а. с. 28).
Проте, суди на вказані обставини уваги
не звернули та дійшли передчасного
висновку, що спірне житло до
маневреного фонду не належить. Також
суди виходили з того, що рішення
виконавчого комітету Київської
районної у м. Полтаві ради про надання
об'єднаним кімнатам НОМЕР_2 не містить
ніяких висновків щодо об'єднання чи
роз'єднання особових рахунків, які були
б відкриті на різних фізичних осіб. При
цьому не звернули уваги на наказ «Про
розподіл особистих рахунків та
присвоєння номерів роз'єднаним
квартирам» від 16 квітня 2013 року НОМЕР_2,
згідно якого начальнику абонентського
відділу ОСОБА_8 наказано розділити
особові рахунки та надати номери
роз'єднаним квартирам АДРЕСА_1, які мали
єдиний НОМЕР_2 - НОМЕР_1 та НОМЕР_2.
Кімната НОМЕР_1, житлова площа 12,2 кв.м,
дозвіл на заселення якої було надано
ОСОБА_3 Кімната НОМЕР_2, житлова площа
28,9 кв.м, в якій мешкала ОСОБА_6
(а. с. 94). З матеріалів справи також
вбачається, що відповідач право
проживання позивачів у будинку АДРЕСА_1
не оспорює, рішенням Київського
районного суду м. Полтави від 07 грудня
2010 року встановлена правомірність
поселення останніх у спірне житлове
приміщення. Згідно з довідкою
начальника ГЖЕД № 6 м. Полтави ОСОБА_6 за
життя зверталася до Головного
управління з питань
житлово-комунального обслуговування
населення щодо приватизації квартир
НОМЕР_1-НОМЕР_2 АДРЕСА_1, проте їй не було
надано дозволу у зв'язку з існуванням
подвійного номеру кімнат (а. с. 20). У
матеріалах справи даних проте, що
позивачі зверталися до відповідних
органів для вирішення питання
приватизації спірного житла та
відповідно встановлення йому статусу
як постійного місця проживання, немає.
Тобто суди не звернули уваги на те, що
вимоги про визнання постійного місця
проживання, визнання членом сім'ї
наймача не є самостійними позовними
вимогами, а є обставинами, які
підлягають доказуванню у межах
позовної вимоги про зобов'язання
укласти договір найму та не
визначилися, чи є належним обраний
позивачами спосіб захисту порушеного
права. Крім того, відповідно до
роз'яснень п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» (з наступними змінами і
доповненнями) від 12 квітня 1985 року № 2,
згідно з ст. 61 ЖК
житлово-експлуатаційна організація, а
за її відсутності - підприємство,
установа, організація як наймодавець
можуть бути стороною в спорах, що
виникають з договорів найму жилого
приміщення. Однак у справах з питань,
віднесених до компетенції органів
місцевого самоврядування чи місцевої
державної адміністрації, або з питань
управління житловим фондом, віднесених
його власником або уповноваженим ним
органом до свого відання згідно зі ст. 18
ЖК України (наприклад, про визнання
ордера недійсним, надання, бронювання
або обмін жилого приміщення, визнання
права на жиле приміщення крім випадків
коли в ньому проживають інші члени
сім'ї наймача), належною стороною
повинен бути відповідний орган чи
власник житлового фонду. Суди на
зазначене уваги не звернули та не
обговорили відповідно до вимог ст. 33
ЦПК України питання про залучення до
участі у справі Полтавської міської
ради. Таким
чином суди у порушення вимог ст. ст.
212-214, 315 ЦПК України не врахували норми
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
не встановили обставин, які мають
значення для правильного вирішення
справи, відповідно до ст. 338 ЦПК України
ухвалені у справі судові рішення
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції. Керуючись ст.
ст. 333, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справу х в а л и л а : Касаційну скаргу
Полтавської міської ради задовольнити
частково. Рішення Київської районного
суду м. Полтави від 03 квітня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 11 червня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий:
Д.Д. Луспеник
Судді:
Б.І. Гулько
О.В.
Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта