У Х В А Л А іменем україни 15 жовтня 2014
року м. Київ Колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі: головуючого Луспеника
Д.Д., суддів: Гулька Б.І.,
Закропивного О.В., Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом первинної
організаційної ланки Професійної
спілки працівників комерційних банків
«Захист» у приватному акціонерному
товаристві «Комерційний банк
«Правекс-Банк» до приватного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Правекс-Банк» про стягнення
коштів на культурно-масову,
фізкультурну та оздоровчу роботу за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Правекс-Банк» на ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 02 липня
2014 року, в с т а н о в и л а: У квітні 2014
року первинна організаційна ланка
Професійної спілки працівників
Комерційних банків «Захист» у
приватному акціонерному товаристві
«Комерційний банк «Правекс-Банк»
звернулася до суду з позовом до
приватного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Правекс-Банк» про
стягнення коштів на культурно-масову,
фізкультурну та оздоровчу роботу за
період з 04 лютого 2013 року по 04 лютого 2014
року у загальній сумі 670 971 грн. Ухвалою
судді Печерського районного суду від 10
квітня 2014 року відкрито провадження у
даній справі. Ухвалою Печерського
районного суду м. Києва від 20 травня 2014
року задоволено клопотання
представників відповідача та закрито
провадження у справі на підставі п. 1 ч.
1ст. 205 ЦПК України. Ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 02 липня
2014 року ухвалу суду першої інстанції
скасовано та справу направлено до суду
першої інстанції для продовження
розгляду. У касаційній скарзі ПАТ
«Комерційний банк «Правекс-Банк»,
посилаючись на порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судове рішення апеляційного
суду та залишити в силі ухвалу суду
першої інстанції. Касаційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав. Постановляючи ухвалу
про закриття провадження у справі, суд
першої інстанції, виходив із того, що у
спірних правовідносинах позивач та
відповідач виступають як неприбуткова
(некомерційна) організація та суб'єкт
господарювання відповідно. Тобто між
сторонами виник спір про право
профспілки на реалізацію господарчого
забезпечення своєї діяльності як
неприбуткової громадської
організації, характер спірних
правовідносин відповідає вимогам ст. 1
ГПК України, тобто справа не підлягає
розгляду у порядку цивільного
судочинства. Скасовуючи ухвалу суду
першої інстанції та направляючи до
суду першої інстанції для продовження
розгляду, суд апеляційної інстанції
виходив із того, що спірні
правовідносини випливають з трудових
правовідносин, тому підлягають
розгляду в порядку цивільного
судочинства, незалежно від того, що
сторонами у справі є юридичні особи.
Даний висновок не ґрунтується на
нормах процесуального права та
матеріалах справи. Відповідно до п. 1 ч.
1 ст. 205 ЦПК України
<http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1979/ed_2012_05_16/T0416
18.html?pravo=1> суд закриває провадження у
справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України
<http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1772/ed_2012_05_16/T0416
18.html?pravo=1> суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи про
захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших відносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

З позовної заяви первинної
організаційної ланки Професійної
спілки працівників Комерційних банків
«Захист» у приватному акціонерному
товаристві «Комерційний банк
«Правекс-Банк» вбачається, що
посилаючись на ст. 250 КЗпП України, ст. 44
Закону України «Про професійні спілки,
їх права та гарантії діяльності» (далі -
Закон) позивач просив суд стягнути з
відповідача кошти на культурно-масову,
фізкультурну та оздоровчу роботу (а. с.
1-2).

Скасовуючи ухвалу суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції,
вважав, що вказаний спір має
розглядатися у порядку цивільного
судочинства, оскільки випливає із
трудових правовідносин.

При цьому не звернув уваги на предмет
спору.

Відповідно до ст. 250 КЗпП України та ст.
44 Закону роботодавці зобов'язані
відраховувати кошти первинним
профспілковим організаціям на
культурно-масову, фізкультурну і
оздоровчу роботу у розмірах,
передбачених колективним договором та
угодами, але не менше ніж 0,3
відсотка фонду оплати праці з
віднесенням цих сум на валові витрати.

Професійна спілка (профспілка) -
добровільна неприбуткова громадська
організація, що об'єднує громадян,
пов'язаних спільними інтересами за
родом їх професійної (трудової)
діяльності (навчання) (ст. 1
Закону).

Частиною ч. 3 ст. 3 ГКУ встановлено, що
діяльність негосподарюючих суб'єктів
спрямована на створення і підтримання
необхідних матеріально-технічних умов
їх функціонування, що здійснюється за
участі або без участі суб'єктів
господарювання, є господарчим
забезпеченням діяльності не
господарюючих суб'єктів.

У ч. 9 ст. 16 цього Закону передбачено, що
профспілка, об'єднання профспілок
набувають права юридичної особи з
моменту затвердження статуту
(положення).

Тобто суб'єктний склад сторін даного
спору та характер спірних
правовідносин відповідає вимогам ст. 1
ГПК України, чим спростовується
передчасний висновок апеляційного
суду про відсутність у спірних
правовідносинах господарського
характеру та виникнення між сторонами
трудового спору.

При утриманні із заробітної плати
працівників відповідача та
перерахуванні на рахунок профспілки
членських профспілкових внесків
господарські відносини між
профспілкою (позивачем) та
відповідачем, як роботодавцем, не
виникали, оскільки, як правильно
зазначив банк у своїх запереченнях на
позов, предметом даного спору є
стягнення заборгованості з
відрахувань на культурно-масову,
фізкультурну і оздоровчу роботу в
розмірі 0,3 відсотка фонду оплати праці
(ст. 44 Закону України "Про професійні
спілки, їх права та гарантії
діяльності"), а не стягнення членських
профспілкових внесків працівників
відповідача, що не слід ототожнювати.

Таким чином судова колегія приходить
до висновку, що ухвала апеляційного
суду як постановлена з порушенням норм
процесуального права підлягає
скасуванню із залишенням в силі ухвали
суду першої інстанції. Керуючись
ст. ст. 333, 342, 345 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у х в а л и л а:
Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Правекс-Банк» задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02
липня 2014 року скасувати, ухвалу
Печерського районного суду м. Києва від
20 травня 2014 року залишити в силі.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий:
Д.Д. Луспеник
Судді:
Б.І. Гулько
О.В.
Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта