АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/931/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Нельга Д.В. Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Кондратенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 22
листопада 2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя, та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору: Служба у справах дітей
Виконавчого комітету Заводської
районної у м. Дніпродзержинську ради
про визнання правочину дійсним, поділ
спільного майна подружжя з
відступленням від засади рівності
часток подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із вищезазначеним позовом до
ОСОБА_2, у якому просив розділити
спільне майно подружжя, а саме:
квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, визнавши за ним та за
відповідачкою, за кожним, право
власності на 1/2 частину вказаного
майна. В обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що спірна квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_1, була
придбана ним та відповідачкою ОСОБА_2 у
період шлюбу, відповідно до чого
вказана квартира є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
яку він просить поділити з урахуванням
рівності часток кожного з подружжя.

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із зустрічним позовом, після
уточнення якого просить визнати
дійсним укладений 31.12.2004р. між нею та
ОСОБА_4 правочин - договір дарування
грошових коштів у розмірі 8000 грн.;
визнати за нею право особистої
приватної власності на 1/3 частину
спірної квартири; визнати спільною
сумісною власністю подружжя 2/3 частини
спірної квартири; в порядку поділу
майна подружжя, відступити від засади
рівності часток подружжя, та збільшити
її частку до 3/4 частин у праві спільної
власності, визнавши за нею право
власності на 1/2 частину спірного майна;
визнати в цілому за нею право власності
на 5/6 частин квартири АДРЕСА_1; стягнути
з ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 1135
грн.

В обґрунтування заявлених зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2 посилається на
те, що, у період зареєстрованого шлюбу з
позивачем, 31.12.2004р. ними була придбана
квартира, розташована за адресою:
АДРЕСА_1, вартістю 21 644 грн. На придбання
спірного майна нею було отримано в
кредит кошти у розмірі 14 500 грн., які
вона сплачувала особисто, за допомогою
її матері. Разом з цим, для придбання
спірної квартири між нею та її матір'ю -
ОСОБА_4 був укладений договір
дарування, за яким її матір подарувала
їй особисто на придбання спірної
квартири 8 000 грн., що, в свою чергу, є
підставою для визнання за нею, на
підставі ст.57 СК України, права
особистої приватної власності на 1/3
частину спірної квартири. При цьому,
враховуючи, що, об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя є 2/3
частини спірної квартири, просить
відступити від засади рівності часток
подружжя, та визнати за нею право
спільної часткової власності у розмірі
3/4 часток спірного майна, враховуючи
обставини, що мають істотне значення, а
саме, те, що, позивач протягом
подружнього життя зловживав спиртними
напоями, грою у гральні автомати,
практично не працював, не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї, брав
кредити у банківських установах, а
також, враховуючи те, що, з нею проживає
їх з позивачем малолітній син, ОСОБА_5.

Рішенням Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 22 листопада 2013 року позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного
майна подружжя - задоволено. Визнано за
ОСОБА_3 право спільної часткової
власності на 1/2 частку квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.
Визнано за ОСОБА_2, право спільної
часткової власності на 1/2 частку
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1. Вирішено питання про судові
витрати.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору: Служба у справах дітей
Виконавчого комітету Заводської
районної у м. Дніпродзержинську ради,
про визнання правочину дійсним, поділ
спільного майна подружжя з
відступленням від засади рівності
часток подружжя - відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
її позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі, а позовні вимоги ОСОБА_3
- частково, в тій частині, які не
суперечать її позовним вимогам.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав:

Судом встановлено, що згідно свідоцтву
про одруження, виданому Виконкомом
Івашинівської сільської ради
П'ятихатського району
Дніпропетровської області, ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 уклали шлюб 15.11.2003р. (а.с.5).

Від шлюбу подружжя мають дитину -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1, виданим
Заводським відділом реєстрації актів
цивільного стану Дніпродзержинського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області від 23
листопада 2005 року (а.с.6).

Рішенням Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 21 липня 2011 року шлюб між
сторонами було розірвано (а.с.8).

Згідно довідки, наданої 13.05.2011р. ОКП
«Дніпродзержинське бюро технічної
інвентаризації» (а.с.7) та Договору
купівлі-продажу квартири (а.с.26),
31.12.2004р., у період шлюбу, ОСОБА_2 придбала
на своє ім'я квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, вартістю 21 644 грн.

Згідно кредитному договору №014/3130/0617
від 29.12.2004р., ОСОБА_2 отримала в АППБ
«Аваль» кредитні кошти у розмірі 14 500
грн. для використання на споживчі цілі
(а.с.32).

Згідно Іпотечному договору № 014/08-02/560-04
від 31.12.2004р. ОСОБА_2, у період шлюбу,
уклала іпотечний договір з АППБ
«Аваль», предметом якого є квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.29-31).

Згідно постанови № 05/07 від 08.02.2012р.
комісії з питань захисту прав дитини
виконкому Заводської районної у місті
Дніпродзержинську ради, даною комісією
визначено спосіб та порядок участі
позивача ОСОБА_3 у вихованні
малолітнього сина, ОСОБА_5, а також
встановлено, що, після розірвання шлюбу
21.07.2011р. малолітній ОСОБА_5 мешкає разом
із матір'ю, яка перешкоджає батькові
дитини спілкуватись із сином (а.с.25).

Згідно розписки (а.с.35), ОСОБА_4
подарувала своїй доньці - ОСОБА_2 8000 грн.
на придбання 31 грудня 2004р. двокімнатної
квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно розписки (а.с.72), ОСОБА_3, 25.12.2004р.
отримав від ОСОБА_6 8000 грн. на придбання
квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та
відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права, обов'язки сторін, обставини
справи та, керуючись положеннями
ст.ст.57, 60, 61, 70 СК України, ч. 3 ст.368, 719 ЦК
України, ухвалив рішення, яке
відповідає вимогам закону. Висновки
суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами,
поясненнями свідків.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо
безпідставності відмови у визнанні
вчиненим договору дарування 8000 грн.,
укладеного між ОСОБА_4 та нею, не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки не
спростовують висновки суду першої
інстанції та встановлені ним
обставини, а зводяться до особистого
тлумачення апелянтом норм права. Суд
першої інстанції обґрунтовано
зазначив в своєму рішенні, що
відповідно до ч.5 ст.719 ЦК України,
договір дарування валютних цінностей
на суму, яка перевищує
п'ятдесятикратний розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, укладається у письмовій
формі і підлягає нотаріальному
посвідченню.

Посилання в апеляційній скарзі на
неналежну оцінку судом першої
інстанції пояснень свідків - близьких
родичів ОСОБА_2, щодо неналежного
піклування ОСОБА_3 про свою родину
також не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки зводяться до переоцінки
доказів і незгоди з висновками суду по
їх оцінці.

Порушень матеріального чи
процесуального права, які могли б
призвести до скасування рішення суду
першої інстанції, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 22 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий

Судді