АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів:
Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі
Меєчко Д.П., Івченко О.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника відповідача Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
ОСОБА_2 на рішення Голосіївського
районного суду міста Києва від 18
вересня 2013 року в цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
про стягнення суми страхового
відшкодування, -

УСТАНОВИЛА:

У січні 2013 року ОСОБА_3звернувся
до Голосіївського районного суду м.
Києва із позовом до відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
(далі - ВАТ НАСК «Оранта») про стягнення
суми страхового відшкодування,
посилаючись на те, що 17 березня 2012 року
в м. Харкові по пр. Московському, 251
сталася ДТП за участю автомобіля «Opel
Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_4 і автомобіля «Nissan Murano», д.н.з.
НОМЕР_2 під його керуванням. Відповідно
до постанови Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 05 квітня 2012 року
ОСОБА_4визнано винним у зазначеній ДТП.
Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4була застрахована відповідачем
відповідно до полісу АВ/5663715 від 06
березня 2012 року.

Позивач зазначав, що 19 березня 2012
року він звернувся до відповідача із
заявою про виплату страхового
відшкодування, надавши всі необхідні
для цього документи. Згідно ремонтної
калькуляції від 23 березня 2012 року,
складеної представником ВАТ НАСК
«Оранта», вартість ремонту становила 136
230,22 грн. Ліміт відповідальності
страховика згідно полісу страхування
становив 50 000,00 грн. ВАТ НАСК «Оранта»
протягом встановленого законом
терміну суму страхового відшкодування
позивачу не виплатила, на звернення
ОСОБА_3 щодо затримки виплати
страхового відшкодування відповідач
відмовив у його виплаті, посилаючись на
висновок спеціаліста з дослідження
обставин зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди.

Унікальний номер справи: 752/552/13-ц№
апеляційного провадження:
22-ц/796/10812/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Хоменко О.Л.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Просив суд стягнути з відповідача на
його користь суму страхового
відшкодування у розмірі 50 000,00 грн. та
пеню за 192 дні прострочення виплати,
виходячи з облікової ставки НБУ 7,75 %
річних, у розмірі 4 128,00 грн.

Рішенням Голосіївського
районного суду м.Києва від 18 вересня 2013
року позов ОСОБА_3 до Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
про стягнення суми страхового
відшкодування задоволено частково.

Стягнуто з Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» на користь
ОСОБА_3 страхове відшкодування в
розмірі 50000 грн., пеню в сумі 3945,60 грн. та
судовий збір в сумі 539,45 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
представник відповідача Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 18 вересня 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду 1-ї інстанції прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що з
метою встановлення обставин завдання
шкоди майну ОСОБА_3 Відкрите акціонерне
товариство Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» звернулось
до Експертної компанії
«Укравтоекспертиза» для проведення
транспортно - трансологічного
дослідження. За результатами даного
дослідження було встановлено, що
пояснення страхувальника ОСОБА_4 щодо
обставин ДТП не відповідають
механізму та характеру пошкоджень
наявних у автомобіля Nissan Murano
державний номер  НОМЕР_2, який
належить позивачу. Проте, суд 1-ї
інстанції не взяв до уваги дані
транспортно - трансологічного
дослідження (експертизи) мотивуючи це
тим, що дана експертиза не є судовою
експертизою і проводилася на
замовлення відповідача та експертом
який не попереджений судом про
кримінальну відповідальність за дачу
неправдивого висновку. Зазначає, що
такі висновки суду 1-ї інстанції
суперечать вимогам ст.34 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», якою встановлено, що для
визначення причин настання страхового
випадку та розміру збитків
страховиком, МТСБУ та потерпілим
можуть залучатися аварійні комісари,
експерти або юридичні особи, у штаті
яких є аварійні комісари чи експерти.
Ухвалюючи рішення про стягнення
страхового відшкодування, суд не надав
належної правової оцінки залученим до
матеріалів справи доказам на
підтвердження правомірності
проведення вищезазначеної експертизи,
що призвело до ухвалення незаконного
та необґрунтованого рішення суду.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва
від 21 листопада 2013 року, рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове, яким у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 червня 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Апеляційного суду м. Києва
від 21 листопада 2013 року скасовано,
справу направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення Апеляційного
суду м. Києва від 21 листопада 2013 року,
суд касаційної інстанції виходив з
того, що висновок апеляційного суду про
відмову у задоволенні позову, який
фактично ґрунтується на
вищезазначеному висновку
транспортно-трасологічного
дослідження, є передчасним, оскільки
апеляційний суд у порушення вимог
ст.ст. 212, 213 ЦПК України не в повній мірі
з'ясував обставини справи щодо
обставин дорожньо-транспортної
пригоди, не допитав у якості свідків
учасників ДТП, не навів мотивів щодо
відхилення інших доказів, що є у
матеріалах справи, та мають
преюдиційне значення, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з огляду на
таке.

Судом першої інстанції встановлено, що
17 березня 2012 року в місті Харкові на
проспекті Московському в районі
будинку № 251 сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Nissan Murano», д.н.з. НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Opel
Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_4

Постановою Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 05 квітня
2012 року ОСОБА_4 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення передбаченого ст. 124
КУпАП та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до висновку
експертного автотоварознавчого
дослідження № АХ1441ВТ-28.03/5 від 28 березня
2012 року, складеного ТОВ
«Гарант-АСІСТАНС» на підставі заяви
ОСОБА_3, вартість відновлювального
ремонту автомобіля «Nissan Murano», д.н.з.
НОМЕР_2 складає 136 230,22 грн, щодо якого
відповідач не заперечував.

Розмір матеріального збитку
було визначено на підставі протоколу
огляду транспортного засобу,
проведеного аварійним комісаром
ОСОБА_7 та ремонтної калькуляції.

Цивільно-правова
відповідальність власника автомобіля
«Opel Vectra», д.н.з.НОМЕР_1 була застрахована
в Харківському відділенні ВАТ НАСК
«Оранта», що підтверджується полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/5663715, за умовами якого
ліміт відповідальності за шкоду,
заподіяну життю і здоров'ю - 100 000,00 грн,
майну становить 50 000,00 грн.

19 березня 2012 року на адресу ВАТ
НАСК «Оранта» від ОСОБА_3 надійшла
заява про страхове відшкодування
шкоди, заподіяної автомобілю «Nissan Murano»,
д.н.з.НОМЕР_2 автомобілем «Opel Vectra», д.н.з.
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4,
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася 17 березня 2012 року.

Листом за вих. № 09-02-09/15469 від 18
червня 2012 року відповідач повідомив
позивача про відсутність правових
підстав для виплати страхового
відшкодування.

У зазначеному листі відповідач
посилався на висновок експертного
транспортно-трасологічного
дослідження № 561-12-ТТ від 05 червня 2012
року, складеного експертом ЕК
«Укравтоекспертиза» ОСОБА_8,
відповідно до якого з технічної точки
зору пояснення страхувальника ОСОБА_4,
викладені у заяві про страхову виплату,
в обсязі представленої на дослідження
слідової інформації, не
підтверджуються відповідністю
ушкоджень, механізмом і характером їх
нанесення, слідами на автомобілі «Nissan
Murano», д.н.з.НОМЕР_2 і місцю події, що
свідчить про технічну неспроможність
заявленої версії.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно зі ст. 6 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Як вбачається з матеріалів
справи постановою Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 05 квітня
2012 року встановлено, що 17 березня 2012
року о 13 год. 00 хв. ОСОБА_4керував
автомобілем Opel Vectra», д.н.з.НОМЕР_1 по
проспекту Московському в районі
будинку № 251 у м. Харкові, при зміні
напрямку руху не врахував дорожню
обстановку та допустив зіткнення з
автомобілем марки «NissanMurano», д.н.з.
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3Внаслідок
даної ДТП була заподіяна матеріальна
шкода. Вина ОСОБА_4 у скоєнні даної ДТП
підтверджена протоколом про
адміністративне правопорушення,
схемою місця ДТП та письмовими
поясненнями учасників.

Оскільки зазначена постанова не
скасована та в матеріалах справи
відсутні докази оскарження дій
посадових осіб Державтоінспекції щодо
складання матеріалів справи про
адміністративне правопорушення, тому
встановлені обставини, що стосуються
даної ДТП, в силу положень частини
третьої ст. 61 ЦПК України мають
преюдиційне значення для вирішення
даного спору.

Крім того, у довідці, виданій
ОСОБА_3 підрозділом Державтоінспекції,
завдані механічні пошкодження
належному позивачу автомобілю
марки«Nissan Murano», д.н.з.НОМЕР_2,
узгоджуються із переліком
ремонтно-відновлювальних робіт,
зазначених у висновку експертного
автотоварознавчого дослідження №
АХ1441ВТ-28.03/5 від 28 березня 2012 року,
складеного ТОВ «Гарант-АСІСТАНС».

Установлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд повинен
свої дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України
передбачено, що доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність чи відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків, письмових
доказів, речових доказів, зокрема
звуко- і відеозаписів і висновків
експертів.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів;
суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Як вбачається зі змісту ухвали
суду касаційної інстанції, є
обґрунтованим висновок апеляційного
суду про те, що чинним законодавством
не встановлено, що лише судові
експерти, призначені судом, визначають
причини настання страхового випадку та
розмір збитків, а тому суд апеляційної
інстанції обґрунтовано врахував
висновок транспортно-трасологічного
дослідження № 561-12-ТТ від 05 липня 2012
року, складеного експертом ЕК
«Укравтоекспертиза».

Разом з тим, суд касаційної
інстанції встановив, що висновок
апеляційного суду про відмову у
задоволенні позову, який фактично
ґрунтується на вищезазначеному
висновку транспортно-трасологічного
дослідження, є передчасним, оскільки
апеляційний суд у порушення вимог
ст.ст. 212, 213 ЦПК України не в повній мірі
з'ясував обставини справи щодо
обставин дорожньо-транспортної
пригоди, не допитав у якості свідків
учасників ДТП, не навів мотивів щодо
відхилення інших доказів, що є у
матеріалах справи, та мають
преюдиційне значення, що призвело до
неправильного вирішення спору.

З огляду на вказані висновки суду
касаційної інстанції, після
направлення справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції, судом
апеляційної інстанції в повній мірі
з'ясовано обставини справи щодо
обставин дорожньо-транспортної
пригоди, та долучено до матеріалів
справи надані в судовому засіданні
17.11.2014 р. представником апелянта
пояснення учасників ДТП, а саме ОСОБА_3
та ОСОБА_4, з яких вбачається, що
обставини ДТП, які були досліджені
судом першої інстанції, учасниками ДТП
повністю підтверджені.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
знайшли своє підтвердження
обґрунтування позовних вимог та розмір
матеріального збитку, вказаний
позивачем та підтверджений належними
доказами, що містяться в матеріалах
справи.

Враховуючи викладене та оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, колегія суддів вважає
законними й обґрунтованими висновки
районного суду про наявність правових
підстав для часткового задоволення
позову ОСОБА_3 до Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
про стягнення суми страхового
відшкодування, та стягнення з
Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» на користь ОСОБА_3
страхового відшкодування в розмірі 50000
грн., пені в сумі 3945,60 грн. та судового
збору в сумі 539,45 грн.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Інші доводи апеляційної скарги
недоведені та містяться лише на
формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
постановив ухвалу з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
відповідача Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
міста Києва від 18 вересня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: