овадження №4-с/748/8/14
Єдиний унікальний № 748/3129/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2014 року Чернігівський
районний суд Чернігівської області у
складі:

головуючого судді Майбороди С.М.,

при секретарі Головач О.М.,

за участю представника скаржника ФОП
ОСОБА_1 – ОСОБА_2,

суб»єкта оскарження – державного
виконавця Деснянського

відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського
управління юстиції ОСОБА_3,

представника стягувача – ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Чернігові
скаргу фізичної особи – підприємця
ОСОБА_1 до державного виконавця
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції ОСОБА_3 про
визнання дій неправомірними та
зобов»язання вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2014 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
суду зі скаргою, в якій просив визнати
дії державного виконавця Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції ОСОБА_3 щодо не зупинення
виконавчого провадження з виконання
виконавчого листа № 748/310/14-2/748/129/14 в
частині стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу до
закінчення касаційного провадження
неправомірними та зобов»язати
державного виконавця зупинити
виконавче провадження з виконання
вищезазначеного виконавчого листа в
частині стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу до
закінчення касаційного провадження.

В обґрунтування скарги зазначено, що
рішенням Чернігівського районного
суду Чернігівської області від 19
травня 2014 року, яке залишено без змін
ухвалою апеляційного суду
Чернігівської обалсті від 08 липня 2014
року стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_5 28 131 грн 41 коп., що складається з
нарахованої, але не виплаченої
заробітної плати, компенсації за
невикористану відпустку, середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільнення та моральної шкоди, а
також судові витрати. Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 31 липня 2014 року відкрито
касаційне провадження у зазначеній
вище справі та частково зупинено
рішення в частині стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.
Однак, всупереч даної ухвали державний
виконавець не зупинив виконавче
провадження в частині виконання
рішення суду щодо стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

У судовому засіданні представник ФОП
ОСОБА_1 – ОСОБА_2 скаргу підтримав та
просив її задовольнити, посилаючись на
те, що суд касаційної інстанції мав на
увазі зупинення саме в частині
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні,
однак допустився помилки.

Державний виконавець Деснянського
відділу ДВС Чернігівського МУЮ ОСОБА_3
просив відмовити в задоволенні скарги,
вважаючи свої дії правомірними,
оскільки в ухвалі суду касаційної
інстанції зазначено про зупинення
рішення суду в частині стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, що не передбачено виконавчим
листом, який перебуває на виконанні.

Представник стягувача ОСОБА_5 – ОСОБА_4
просив відмовити в задоволенні скарги,
погоджуючись з думкою державного
виконавця.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
матеріали виконавчого провадження,
судом встановлено наступне.

Рішенням Чернігівського районного
суду Чернігівської області від 19
травня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області від 08 липня 2014
року, позовні вимоги ОСОБА_5 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заробітної плати, невиплаченої при
звільненні працівника, компенсації за
невикористану відпустку, добових за
час відрядження задоволено частково та
стягнуто з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 28 131 грн 41коп.,
з яких нарахована, але не виплачена
заробітна плата – 11 036 грн 25 коп.,
компенсація за невикористану
відпустку - 1 036 грн 83 коп., середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні за період з 13 березня 2013
року по 31 січня 2014 року – 14 058 грн 33 коп.,
моральна шкода – 2000 грн та судові
витрати 2 952 грн.

На підставі даного рішення 24 липня 2014
року Чернігівським районним судом
стягувачу ОСОБА_5 було видано
виконавчий лист № 748/310/14-2/748/129/14, в якому
вказано про стягнення вищезазначених
сум та стягувач звернувся до
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції із заявою
про відкриття виконавчого провадження,
яке відкрито 22 серпня 2014 року, про що
винесено постанову.

На виконання вищезазначеного
виконавчого листа державний
виконавець вживав заходів щодо його
виконання шляхом накладення арешту на
майно боржника після спливу строку для
його добровільного виконання.

Ухвалою судді вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 31 липня 2014 року
за касаційною скаргою ФОП ОСОБА_1
відкрито виконавче провадження у
справі за позовом ОСОБА_5 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заробітної плати, невиплаченої при
звільненні працівника, компенсації за
невикористану відпустку, добових за
час відрядження та зупинено виконання
рішення Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 19 травня 2014
року в частині стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу до
закінчення касаційного провадження.

У відповідності до ст. 37 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов»язаний зупинити
виконавче провадження у разі зупинення
судом стягнення на підставі
виконавчого документа. Тобто в даному
випадку мається на увазі зупинення
судом відповідного виду стягнення, що
має бути передбачено в ухвалі суду.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 31 липня 2014 року
передбачено зупинення такого виду
стягнення як стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
яке не зазначено у виконавчому листі,
на підставі якого відкрито виконавче
провадження. Стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні є
різними видами стягнення за своєю
правовою природою, а доводи того, що суд
касаційної інстанції мав на увазі
такий вид стягнення як стягнення за час
затримки розрахунку при звільненні є
лише припущеннями, за відсутності
відповідної ухвали суду про
виправлення описки.

За таких підстав дії державного
виконавця Деснянського відділу ДВС
Чернігівського МУЮ ОСОБА_3 щодо не
зупинення виконавчого провадження з
виконання виконавчого листа №
748/310/14-2/748/129/14 в частині стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу до закінчення касаційного
провадження є правомірними, а тому у
суду відсутні відповідні правові
підстави для зобов»язання державного
виконавця зупинити виконавче
провадження з виконання
вищезазначеного виконавчого листа в
частині стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу до
закінчення касаційного провадження.

Враховуючи встановлені обставини
справи в їх сукупності та надані
докази, суд приходить до висновку, що
подана скарга задоволенню не підлягає,
оскільки її доводи не знайшли
підтвердження в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України,
Законом України “Про виконавче
провадження”,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги фізичної особи
– підприємця ОСОБА_1 до державного
виконавця Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції ОСОБА_3 про визнання дій
неправомірними та зобов»язання
вчинення дій – відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана до апеляційного суду
Чернігівської області через
Чернігівський районний суд протягом
п’яти днів з дня отримання її копії.

Суддя
С.М.Майборода