22-ц/772/384/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Венгрин О. О.Категорія: 53
Доповідач: Сорока Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області в
складі:

головуючого: Сороки Л.А.

суддів: Стеблюк Л.П., Копаничук С.Г.

при секретарі: Торбасюк О.І.

за участю: ОСОБА_2 його представника
ОСОБА_3, представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
апеляційну скаргу ОСОБА_2, апеляційну
скаргу ОСОБА_5 на рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від
23.12.2013 року по справі за позовом ОСОБА_2
до фізичної особи підприємця - ОСОБА_5
про стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 02.12.2013 року звернувся в суд з
позовом до фізичної особи підприємця
ОСОБА_5 про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні а саме: виплати
компенсації за дні невикористаної
відпустки.

Мотивуючи позов ОСОБА_2 зазначив, що між
ним та відповідачкою ФОП ОСОБА_5 14.06.2011
року було укладено безстроковий
трудовий договір, згідно якого він
виконував обов'язки водія, експедитора
і слюсаря.

06.04.2012 року позивача було звільнено з
роботи, проте, не проведено повного
розрахунку. Зокрема, не виплачена
грошова компенсація в розмірі 673 грн. за
дні невикористаної відпустки за період
з 01.07.2011 року по березень 2012 року, яка
стягнута рішенням апеляційного суду
Вінницької області від 11.06.2013 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ФОП ОСОБА_5 про стягнення середнього
заробітку за час затримки видачі
трудової книжки. Відшкодування за
затримку виплати повного розрахунку за
період з 06.04.2012 року по 06.12.2013 року
становить 21 460 грн., які він просив
стягнути з відповідача.

Рішенням суду від 23.12.2013 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково. Суд
стягнув з ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2
2019 грн. В решті позову відмовив.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2 В
апеляційній скарзі просить рішення
суду змінити задовольнивши його позов
в повному обсязі. Скаржник посилається
на те, що суд невірно застосував
правила, зазначені в ст. 117 Кодексу
законів України про працю.

Не погодилась з рішенням суду і
відповідач ФОП ОСОБА_5 та подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення скасувати, ухвалити нове про
відмову в задоволенні позову.
Скаржниця вказує на те, що суд першої
інстанції не врахував вимог ст. 117 КЗпП
України, якою передбачено
відповідальність за затримку
розрахунку при звільненні, якщо
невиплата виникла з вини роботодавця.
При ухваленні рішення суд не врахував
відсутність в її діях вини при виплаті
ОСОБА_2 компенсації за дні
невикористаної відпустки.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає,
апеляційна скарга ФОП ОСОБА_5 підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належить йому, проводиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

За правилами ч. 4 та ч. 5 ст. 24 Закону
України «Про оплату праці» виплата
заробітної плати здійснюється за
місцем роботи. За особистою письмовою
згодою працівника виплата заробітної
плати може здійснюватися через
установи банків, поштовими переказами
на вказаний ними рахунок (адресу) з
обов'язковою оплатою цих послуг за
рахунок роботодавця.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач не надав суду жодного доказу
про те, що він звертався до роботодавця
з заявою про виплату належних йому
коштів.

Відповідач, в свою чергу, намагалась
провести з позивачем відповідні
розрахунки (про що свідчать листи, які
неодноразово направлялись ОСОБА_2 з
проханням з'явитись, а/с 27, 28, 31, 32, 33, для
врегулювання питань, пов'язаних з його
звільненням з роботи).

18.01.2013 року ОСОБА_2 надав відповідачці
розписку про те, що жодних претензій до
неї не має.

Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України
стягнення середньомісячного заробітку
за час затримки виплати належних
працівникові сум може мати місце лише у
тому випадку, якщо така невиплата
виникла з вини роботодавця.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Докази, які б свідчили про ухилення ФОП
ОСОБА_5 від своєчасної сплати ОСОБА_2
належних йому сум, позивачем суду не
надані.

Позивач надав суду рішення
апеляційного суду Вінницької області
від 11.06.2013 року з якого вбачається, що
ОСОБА_2 звертався в суд з позовом до ФОП
ОСОБА_5 про стягнення заробітку за час
затримки видачі трудової книжки. Цим
рішенням частково задоволена його
апеляційна скарга та стягнуто на
користь позивача 673 грн. компенсації за
дні невикористаної відпустки. В решті
позову відмовлено.

В своєму рішенні від 23.12.2013 року
Вінницький міський суд Вінницької
області вірно зазначив, що трудовим
законодавством стягнення середнього
заробітку за час невиконання судових
рішень за трудовими спорами не
передбачено. Після ухвалення судом
рішення про стягнення заробітної плати
і звернення його до виконання
відносини щодо виплати присудженої
суми регулюються Законом України «Про
виконавче провадження».

За наведених обставин апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню,
апеляційна скарга ФОП ОСОБА_5 -
задоволенню, з ухваленням нового
рішення про відмову ОСОБА_2 в
задоволені позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 23.12.2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 до
ФОП ОСОБА_5 про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: