Головуючий суду 1 інстанції - Степіна
Доповідач - Максюта І.О.
Провадження № 22ц/782/5504/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого судді Максюти І.О.,

суддів: Гаврилюка В.К., Коротенка Є.В.

при секретарі Аліханян Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Жовтневого районного суду
м.Луганська від 28 листопада 2013 року з
цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа на стороні
позивача, яка не заявляє самостійних
вимог, ОСОБА_4, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог, ОСОБА_5, про
стягнення аліментів

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
доньки, яка продовжує навчання,
посилаючись на те, що вона з
відповідачем є батьками ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, котра на день подання
позову є повнолітньою та навчається на
третьому курсі денного відділення
коледжу Східноукраїнського
національного університету імені
В.Даля, у зв'язку з чим потребує
матеріальної допомоги. Відповідач є
працездатним, але матеріальної
допомоги на утримання дочки не надає,
тому просила суд стягнути з
відповідача аліменти на її утримання у
розмірі ? частині усіх видів заробітку
(доходу) щомісячно до досягнення
донькою двадцяти трьох років.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Луганська від 28 листопада 2013 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3 аліменти на утримання
повнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/8
частини заробітку ( доходу) щомісячно,
починаючи з 16.10.2013 року і до закінчення
строку її навчання у Луганському
коледжі Східноукраїнського
національного університету імені В.
Даля, тобто до червня 2014 року, але не
більш ніж до досягнення 23 років
(ІНФОРМАЦІЯ_4), а також стягнуто на
користь держави судовий збір 229 грн. 40
коп.

Не погодившись з рішенням суду,
позивач звернулася з апеляційною
скаргою, в якій просила скасувати
рішення і ухвалити нове по суті
позовних вимог, задовольнивши позовні
вимоги в повному обсязі, посилаючись на
порушення норм матеріального права та
на невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Вислухавши пояснення сторін,
заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає її такою, що підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. Згідно ст. 10 ЦПК
України обставини цивільних справ
встановлюються судом за принципом
змагальності. Суд же, зберігаючи
об'єктивність і неупередженість, лише
створює необхідні умови для
всебічного і повного дослідження
обставин справи. При дослідженні і
оцінці доказів, встановленні обставин
справи і ухваленні рішення суд
незалежний від висновків органів
влади, експертиз або окремих осіб.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів. Крім того, згідно ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на основу своїх вимог або
заперечень.

Таких вимог закону суд не у повному
обсязі дотримався при ухваленні
рішення.

Судом встановлено, що батьками
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом
про народження (а.с. 6).

ОСОБА_4 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5,
проживає разом з матір»ю за адресою:
АДРЕСА_2, навчається на 3 курсі денного
відділення Коледжу Східноукраїнського
національного університету імені В.
Даля за спеціальністю «Прикладна
статистика», на бюджетній основі,
стипендію на період з 01.07.2013 року по
31.12.2013 р не отримує. Закінчує навчання у
червні 2014 року, що підтверджується
відповідними довідками (а.с.8, 9).

Позивач працює у Східноукраїнському
національному університеті імені В.
Даля, її середня заробітна плата в
місяць складає 3000 грн., що
підтверджується довідкою (а.с. 12).

Відповідач є пенсіонером, отримує
пенсію (а.с.29), а також страхові виплати
щомісячно (а.с.66).

Ухвалюючи рішення, суд виходив з вимог
ст.199 Сімейного Кодексу України та
обставин справи, встановлених у
судовому засіданні: тих фактів, що
відповідач має можливість надавати
матеріальну допомогу повнолітній
дочці, а ОСОБА_4 навчається та потребує
такої допомоги.

При визначені розміру аліментів суд
врахував, що на утриманні відповідача
перебуває неповнолітня дитина син
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, стан здоров'я
відповідача, зазначивши, що він є
інвалідом 3 групи, постійно потребує
проходження курсу лікування, також
врахував,що повнолітня донька
навчається за бюджетом, стипендію не
отримує внаслідок неуспішності, а
також можливість надання матеріальної
допомоги позивачем, яка є працездатною,
працює, інших утриманців не має.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції вірно визначив
характер правовідносин та норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, обгрунтовано
виходив з доведеності позову та
наявності передбачених законом
підстав для стягнення аліментів, але
належним чином не мотивував свій
висновок про визначення розміру
аліментів у 1/8 частини доходів
відповідача, не врахував усі обставини,
які враховуються при визначенні
розміру аліментів, тобто неповно
з»ясував обставини справи щодо
наявності у відповідача можливості
надавати утримання повнолітній дочці з
урахуванням матеріального стану
самого відповідача, дочки та позивача
у справі, що має значення для
визначення розміру аліментів.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідач є батьком неповнолітнього
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання якого
сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини
заробітку на підставі рішення
Свердловського міського суду
Луганської області від 27.05.2008 року з
05.02.2008р. і до досягнення дитиною
повноліття. Відповідачем сплачувалися
на утримання дочки ОСОБА_4 у період
неповноліття аліменти у розмірі ?
частини доходу на підставі постанови
Жовтневого районного суду м.Луганська
від 25.10.2000 р. (а.с.32), розмір яких був
зменшений до 1/6 частини на підставі
рішення Свердловського міського суду
Луганської області від 28.01.2013 року, яке
набрало законної сили 07.02.2013 року (а.с.31).
Дохід відповідача складається із
пенсії за віком, яка призначена йому
Пенсійним фондом України як
працівнику, зайнятому на підземних і
відкритих гірничих роботах і в
металургії при наявності трудового
стажу 25 років, розмір якої у жовтні 2013
року дорівнював 2457,06 гривень (а.с.29), та
щомісячних страхових виплат,
призначених відділенням виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Луганську
як відшкодування втраченого заробітку,
розмір якого у жовтні 2013 року
дорівнював 451,27 гривень (а.с.66). Таким
чином, щомісячний дохід відповідача
складає 2908,33 (2457,06+451,27). Із цього доходу
на утримання неповнолітнього сина
відповідача ОСОБА_6 відраховуються
аліменти у розмірі 1/6 частини, які на
жовтень 2013 року склали суму 484,72
гривень. Отже, відповідачу після сплати
аліментів на утримання
неповнолітнього сина залишається 2423,60
гривень.

Згідно статті 199 Сімейного Кодексу
України якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006
року № 3 «Про застосування окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» Верховний Суд
України розяснив, що обов'язок батьків
утримувати повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Отже, за змістом ст. 199 СК України
обов»язок утримувати повнолітню дочку,
яка продовжує навчання, покладено на
обох батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Сімейного
Кодексу України суд визначає розмір
аліментів на повнолітніх дочку, сина у
твердій грошовій сумі і (або) у частці
від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у статті 182 цього Кодексу, до
яких відносяться: стан здоров'я та
матеріальне становище дитини, стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

У ст. 201 Сімейного Кодексу України
зазначено, що до відносин між батьками
і дочкою, сином щодо надання їм
утримання застосовуються норми статей
187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідачем надані відомості щодо
його стану здоров»я (а.с.33-44). Із
матеріалів справи вбачається, що
відповідач страждає захворюванням
«хронічне обструктивне захворювання
легенів», з приводу чого проходив курси
лікування у 2011 -2013 роках і з приводу
чого йому встановлювалася третя група
інвалідності. На час розгляду справи
група інвалідності відповідачу не
встановлена, а він приймає заходи щодо
оформлення необхідної документації
для її встановлення. У суді пояснив, що
після встановлення групи інвалідності
збільшиться розмір виплат, які
здійснюються фондом соціального
страхування.

Із договору на підготовку фахівця з
базовою загальною середньою освітою на
отримання освітньо-кваліфікаційного
рівня «Кваліфікований робітник» від
14.01.2013р. вбачається, що ОСОБА_4 у період з
14.01.2013р. по 31.12.2013р. навчалася на денній
формі навчання за рахунок замовника
ОСОБА_2 по професії «касир в банку» у
Коледжі Східноукраїнського
національного університету ім.В.Даля,
вартість підготовки слухача за
навчальний рік склала 1888 гривень (а.с.56),
за що здійснена оплата (а.с.57-59). У
судовому засіданні позивач надала
пояснення, що за її рахунок оплачене
навчання дочки і навчання за цією
спеціальністю вже закінчено.

Оскільки позивачка також працює і
отримує заробітну плату, розмір якої за
період з квітня 2013 року по вересень 2013
року склав 18 250, 49 гривень (а.с.12), що у
середньому складає 3041, 75 гривень на
місяць (18250,49:6 місяців), враховуючи і її
обов»язок утримувати повнолітню дочку,
а також розмір доходів як позивача так
і відповідача, розмір встановленого
законодавством прожиткового мінімуму,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що розмір стягнених аліментів повинен
дорівнювати 1/6 частині доходу
відповідача .

Так, ст.7 Законів України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» та «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
встановлені розміри прожиткового
мініму на одну особу за період з 01.01.2013р.
на рівні 1108.00 гривень, з 01.12.20013р. - 1176.00
гривень, з 01.01.2014р. - 1176,00 гривень. 1/8
частина доходу відповідача відповідно
до наданих доказів за жовтень 2013 року
складає 363,54 гривень, тобто розмір
стягнених судом аліментів складає
третю частину прожиткового мінімуму на
одну особу, визначеного законом на цей
період. 1/6 частина доходу відповідача
на зазначений місяць складає 484,72
гривень. Враховуючи те, що після сплати
аліментів на обох дітей у розмірі по 1/6
частині доходу, дохід відповідача буде
перевищувати розмір прожиткового
мінімуму майже у два рази, а на
утримання повнолітньої дочки
позивачці припадатиме більша частка у
співвідношенні прожиткового мінімуму
до розміру аліментів у 1/6 частині, тому
колегія суддів дійшла висновку, що суд
повинен був стягнути з відповідача
аліменти на користь позивача у розмірі
1/6 частини заробітку.

Відомості про доходи відповідача, які
містяться у довідці від 19.09.2012 року,
щодо розміру щомісячних страхових
виплат фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
(а.с.30) не мають значення для вирішення
справи, оскільки ці відомості не
стосуються періоду, за який ставиться
питання щодо стягнення аліментів, а на
час подачі позову та розгляду справи
розмір щомісячних страхових виплат
відповідача змінився в сторону
збільшення.

Доводи апеляційної скарги про те, що з
відповідача стягнуті аліменти у
розмірі 1/10 частини заробітку не
заслуговують на увагу, оскільки
спростовуються ухвалою суду першої
інстанції про виправлення описки від 05
грудня 2013 року (а.с.75), у якій зазначено,
що вірним слід вважати стягнення
аліментів у розмірі 1/8 частини.

Враховуючи вищевикладене,
судова колегія вважає, що при розгляді
вказаного позову мало місце
неповне з»ясування судом обставин, що
мають значення для справи, які призвели
до неправильного вирішення справи, що є
підставою для зміни рішення суду
першої інстанції в частині розміру
аліментів.

В іншій частині судове рішення
відповідає вимогам закону, оскільки
суд вірно визначився з характером
правовідносин та із нормами закону, які
підлягають застосуванню до даних
правовідносин і дотримався норм
процесуального права.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 307, 309, 313-315, 317 ЦПК
України, судова колегія ,

в и
р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Луганська від 28 листопада 2013 року
змінити в частині розміру стягнених
аліментів.

Збільшити розмір присуджених судом
аліментів з 1/8 частини до 1/6 частини
доходу ОСОБА_3.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили
негайно після його проголошення, але
може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: