У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області в складі:

головуючого судді Оніпко О.В., суддів -
Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.

секретар судового
засідання Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рокитнівського районного суду
Рівненської області від 18 грудня 2013
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
що з'явились у судове засідання,
дослідивши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рокитнівського районного
суду Рівненської області від 18.12.2013 р.
позов ПАТ КБ „Приватбанк"
задоволеного: стягнуто з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2 в
солідарному порядку на користь ПАТ КБ
„Приватбанк" 49094 м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, 50 рахунок №
3111, МФО 305299,
заборгованість по кредитному договору
в сумі 4239,39 доларів США, що за курсом НБУ
від 21.04.2013 р. складає 33872,72 грн. Вирішено
питання про судові витрати.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі ОСОБА_1 вказує, що воно є
незаконним та необґрунтованим,
постановленим з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом при винесенні
рішення не взято до уваги рішення
Рокитнівського районного суду від
29.12.2009 року, що набрало законної сили та
перебуває на виконанні у ВДВС
Рокитнівського районного управління
юстиції, яким вирішено спір між тими ж
сторонами, про самий предмет і з тих
самих підстав, чим порушено норми ч. 2
ст. 223 ЦПК України. Просить рішення
скасувати та провадження у справі
закрити.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду 1-ї
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді 1-ї
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку про її відхилення, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
25.01.2008 р. між ПАТ КБ „Приватбанк" та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
№ 203625-CRED за умовами якого останній було
надано кредит у сумі 6 000 долів США зі
строком погашення до 22.01.2010 р.
На забезпечення виконання вказаного
договору між ПАТ КБ „Приватбанк" та
ОСОБА_2 було укладено договір поруки №
203625/cred/ДП від 25.01.2008 р., за умовами якого
останній зобов'язався перед позивачем
відповідати за виконання ОСОБА_1
обов'язків за кредитним договором №
203625-CRED від 25.01.2008 р.

________________________________________________________________________
___

Справа № 571/1048/13-ц
Головуючий суддя 1
інстанції: Денисюк М.В.

Провадження № 22-ц787/312/2014
Суддя-доповідач
: Оніпко О.В.

Рішенням Рокитнівського районного
суду від 29.12.2009 р. з відповідачів було
стягнуто солідарно заборгованість за
вказаним кредитним договором, яка
виникла станом на 16.07.2009 р. у сумі 3322,91
доларів США.

У зв'язку з цим ухвалою
Рокитнівського районного суду від
11.07.2013 р. провадження у справі за ПАТ КБ
"Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № 203625-CRED від 25.01.2008 р. за
період з 25.01.2008 р. по 16.07.2009 р. закрите.

Згідно із заявою позивача про
уточнення позовних вимог від 03.12.2013 р.,
останній просив стягнути з
відповідачів 4239,39 доларів США, що за
курсом встановленим НБУ становить 33872,72
грн. , яка складається з тіла кредиту,
нарахованих відсотків за період з
17.07.2009 р. по 21.04.2013 р. та штрафу.

За таких обставин доводи апеляційної
скарги про незастосування судом першої
інстанції норм ч. 2 ст. 223 ЦПК України є
безпідставним, оскільки судом
провадження в частині вирішених
позовних вимог закрите.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ „про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають з кредитних
правовідносин" № 5 від 30.03.2012 р.
наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК, оскільки зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Оскільки, як зазначає сам відповідач,
рішення Рокитнівського районного суду
від 29.12.2009р. перебуває на виконанні ВДВС
Рокитнівського районного управління
юстиції, позивач не позбавлений права
звертатися до суду про стягнення з
боржників сум, передбачених законом та
кредитним договором.

Таким чином рішення суду першої
інстанції постановлене дотриманням
норм матеріального та процесуального
права , доводи апеляційної скарги,
висновків наведених у ньому не
спростовують, тому підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 311-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Рокитнівського районного суду
Рівненської області від 18 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий

Судді: