Справа №583/3431/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Олійник О. В.Номер
провадження 22-ц/788/398/14 Суддя-доповідач -
Собина О. І.Категорія - 46
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А., Хвостика С. Г.,

за участю секретаря судового
засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

на рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 17 січня 2014
року у справа за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: Служба у
справах дітей Охтирської міської ради,
Управління державної міграційної
служби України в Сумській області про
надання дозволу на оформлення
проїзного документу, надання дозволу
на виїзд на постійне місце проживання
за кордон малолітньої дитини без
дозволу батька

та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа орган опіки та піклування
Охтирської міської ради

про визначення порядку участі батька у
вихованні неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

03 вересня 2013 р. позивачка за первісним
позовом ОСОБА_4 звернулася до суду із
зазначеним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що з 15.09.2007 року по 08.11.2011
року перебувала в шлюбі з відповідачем.
Від шлюбу мають малолітнього сина
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час вона
перебуває в зареєстрованому шлюбі з
громадянином Німеччини ОСОБА_7, який
проживає у Швейцарії. Тому має намір
виїхати разом з сином для постійного
проживання до Швейцарії. Проте
відповідач відмовляється надати згоду
на виїзд дитини за кордон. З цих
підстав, з урахуванням уточнених
позовних вимог, просить суд надати
дозвіл на оформлення проїзного
документу на виїзд малолітнього
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження на
постійне місце проживання за кордон до
АДРЕСА_2 без нотаріально посвідченої
згоди батька ОСОБА_3 на період до 14
травня 2016 року та надати дозвіл на
виїзд малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження на постійне місце
проживання за кордон до АДРЕСА_2 без
нотаріально посвідченої згоди батька
ОСОБА_3 на період до 14 травня 2016 року.

14.10.2013 р. відповідач за первісним
позовом ОСОБА_3 подав до суду зустрічну
позовну заяву і, уточнивши свої позовні
вимоги, просить зобов'язати ОСОБА_4 не
чинити перешкод у зустрічах та
спілкуванні з неповнолітнім сином
ОСОБА_8; визначити порядок, спосіб і
графік участі батька у зустрічах,
спілкуванні та вихованні
неповнолітнього сина ОСОБА_8, шляхом
періодичних побачень і зустрічей
першої та третьої п'ятниці, другого та
четвертого вівторка щомісячно з 17.00 до
17.00 години наступної доби, наодинці за
адресою фактичного проживання батька
дитини, з ночівлями неповнолітньої
дитини з батьком у даному режимі. На
день припадання дня побачення та
зустрічі батька ОСОБА_3 з дитиною
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження на
робочу добу по місцю працевлаштування -
день побачення та зустрічі батька з
дитиною переноситься на наступну добу
за попереднім повідомленням про це
ОСОБА_4 Зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4
дотримуватися визначеного судом
порядку, способу, графіку зустрічей і
спілкуванні та прийнятті участі ОСОБА_3
у вихованні сина ОСОБА_8. На період
перебування та проживання ОСОБА_4 в
Україні визначити місцем проживання
неповнолітнього сина ОСОБА_8 по місцю
проживання матері ОСОБА_4 за адресою
АДРЕСА_3 та на період виїзду,
перебування та проживання ОСОБА_4 за
межами України визначити місцем
проживання неповнолітнього сина
ОСОБА_8 по місцю проживання батька
ОСОБА_3АДРЕСА_1.

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 17 січня 2014
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 відмовлено за безпідставністю.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено
частково. Визначено місцем проживання
дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем
проживання матері ОСОБА_4 АДРЕСА_3.
Визначено спосіб участі ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 у вихованні малолітнього
ОСОБА_8 шляхом систематичних побачень у
першу та третю п'ятницю, другий та
четвертий вівторок кожного місяця у
період часу з 17.00 год. до 20.00 год. за
місцем проживання ОСОБА_3 АДРЕСА_1 У
період тимчасового виїзду ОСОБА_4 за
кордон визначити місцем проживання
дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 місце
проживання батька ОСОБА_3 по пров.
АДРЕСА_1. В іншій частині позовних вимог
ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач за
зустрічним позовом ОСОБА_3, посилаючись
на неповноту з'ясованих обставин, що
мають значення для справи, на порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду в
частині відмови в задоволенні його
позовних вимог щодо зобов'язання
відповідачки ОСОБА_4 не чинити перешкод
йому у спілкуванні з неповнолітнім
сином, визначення порядку способу і
графіку його участі у вихованні сина,
перенесення днів зустрічей у випадку
припадання зустрічей на робочу добу по
місцю його працевлаштування,
зобов'язання їх обох дотримуватись
визначеного судом порядку, способу,
графіку зустрічей і спілкування з
дитиною та ухвалити в цій частині нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги позивач
за зустрічним позовом зазначає, що ним
надано суду достатньо доказів на
підтвердження його позовних вимог щодо
здійснення відповідачкою перешкод у
спілкуванні з неповнолітнім сином і
вважає за необхідне визначити таким
чином спосіб і графік його участі у
вихованні сина, щоб останній мав
можливість ночувати в будинку за його
фактичним місцем проживання і на
період відсутності матері дитини в
Україні він має можливість забезпечити
проживання і виховання дитини.

В апеляційній скарзі позивачка за
первісним позовом ОСОБА_4 посилаючись
на неповноту з'ясованих обставин, що
мають значення для справи, на порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги, а в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовити.

В доводах апеляційної скарги позивачка
ОСОБА_4 зазначає, що судом при винесенні
рішення були безпідставно та повністю
проігноровані висновки органу опіки та
піклування, які вважають за доцільне
надати дозвіл на виїзд ОСОБА_8 за кордон
з матір'ю, а також висновки психологів.
Вона надала достатньо доказів на
підтвердження своїх позовних вимог
щодо можливості виїзду дитини за межі
України і належного матеріального
забезпечення останньої за новим місцем
проживання. Відповідач ОСОБА_3 не
винаймає житло і не має власного житла,
а мешкає без реєстрації в будинку свого
батька ОСОБА_3 де також проживає і
собака породи ротвейлер, а її
малолітній син боїться собак. Сам
відповідач зареєстрований в
гуртожитку і умови проживання в ньому
є незадовільними для дитини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апелянтів та їх представників,
вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає
частковому задоволенню, а апеляційна
скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає
з таких підстав:

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачкою за первісним позовом не
надано належних і допустимих доказів
на підтвердження своїх позовних вимог
щодо належного матеріального
забезпечення її малолітнього сина за
новим місцем проживання за межами
України, а також про порушення прав
відповідача ОСОБА_3 у випадку виїзду
дитини за кордон.

Колегія суддів не може погодитись з
висновками місцевого суду з таких
підстав:

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Місцевим судом встановлено, що сторони
з 15.09.2007 року по 08.11.2011 року перебували в
зареєстрованому шлюбі (а.с.7 т.1).Від
шлюбу мають сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.6 т.1). Після розірвання шлюбу
сторони погодили місце проживання їх
малолітнього сина разом з матір'ю
ОСОБА_4 На утримання сина ОСОБА_3
сплачує ОСОБА_4 аліменти згідно рішення
Охтирського міськрайонного суду
Сумської області від 21.01.2010 року (а.с.135
т.1).

У зв'язку з виникненням між батьками
малолітнього ОСОБА_8 спору щодо участі
батька у вихованні сина рішенням
виконкому Охтирської міської ради від
18.07.2012 року №125 було встановлено спосіб
участі батька ОСОБА_3 у вихованні
малолітнього сина ОСОБА_8 шляхом
зустрічей з дитиною на квартирі батька
за місцем його фактичного проживання
за адресою АДРЕСА_1, першої та третьої
п'ятниці, другого та четвертого
вівторка щомісячно з 17-00 години до 20-00
години (а.с.50 т.1).

Також судом встановлено, що ОСОБА_4
08.08.2013 року уклала шлюб з громадянином
Німеччини ОСОБА_7 (а.с.15 т.1) і отримала
дозвіл на тимчасове проживання у
Швейцарії до 14.05.2016 року (а.с. 69-73 т.2).
Позивачка працевлаштована, що
підтверджується договорами про
працевлаштування (т.1 а.с.11-12, 124-129). Також
позивачка позитивно характеризується
за місцем фактичного проживання (т.1
а.с.41).

Чоловік позивачки ОСОБА_4 - ОСОБА_7
працевлаштований та за місцем роботи
орендує разом з дружиною 3-кімнатну
квартиру з можливістю проживання в ній
сина позивачки ОСОБА_8, що
підтверджується копіями трудових угод,
договору оренди та письмовими листами
дирекції працедавця ( т.1 а.с.8-10, 26-29,
65-73,178-180 ).

Після реєстрації малолітнього сина
позивачки у місцевому паспортному
столі в м.Давос він буде зарахований до
навчального закладу дошкільної освіти
(т.1 а.с.75-76, 121-123). Крім того, позивачкою
оформлено договір обов'язкового
медичного страхування свого сина
ОСОБА_8 за місцем свого проживання в
АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 160-162).

ОСОБА_3зареєстрований за адресою
АДРЕСА_4 але фактично проживає в
будинку свого батька АДРЕСА_1 працює на
посаді оператора технологічних
установок на Качанівському ГПЗ і
позитивно характеризується за місцем
роботи та за місцем фактичного
проживання (т.1 а.с.147-149).

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сімї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобовязані піклуватися про здоровя
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобовязані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Батьки
зобовязані поважати дитину. Передача
дитини на виховання іншим особам не
звільняє батьків від обов'язку
батьківського піклування щодо неї.
Забороняються будь які види
експлуатації батьками своєї дитини.
Забороняються фізичні покарання
дитини батьками, а також застосування
ними інших видів покарань, які
принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.159 СК України
якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод. Суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування. В
окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи. Під час вирішення спору щодо
участі одного з батьків у вихованні
дитини береться до уваги ставлення
батьків до виконання своїх обов'язків,
особиста прихильність дитини до
кожного з них, вік дитини, стан її
здоров'я та інші обставини, що мають
істотне значення, в тому числі стан
психічного здоров'я одного з батьків,
зловживання ним алкогольними напоями
або наркотичними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Проте у порушення вимог ст.ст.11, 214 ЦПК
України місцевий суд не звернув уваги
на те, що позивачка ОСОБА_4 не заявляла
вимог про визначення місця проживання
малолітньої дитини в Швейцарії, а лише
ставила питання про надання дозволу на
виїзд дитини за кордон без дозволу
батька на період дії дозволу на її
тимчасове проживання у Швейцарії до
14.05.2016 року.

Також і позивач за зустрічним позовом
ОСОБА_3 звернувся з вимогами про
визначення порядку, способу і графіку
його участі у вихованні
неповнолітньої дитини і не заперечував
проти проживання дитини з матір'ю на
користь якої також стягнуті і аліменти
на утримання дитини, а тому фактично
спір між сторонами щодо визначення
місця проживання дитини відсутній.

В той же час, вирішення місцевим судом
зустрічного позову щодо участі батька
у вихованні дитини, який проживає
окремо від неї, шляхом проживання цієї
дитини з батьком під час перебування
матері дитини за межами України, з
урахуванням того, що мати дитини уклала
шлюб з іноземцем, який мешкає за межами
України і вона сама працевлаштована за
кордоном і тому вимушена буде на довгий
час залишати Україну, фактично є
зміною місця проживання дитини
визначеного сторонами по справі.

Крім того, Декларацією прав дитини,
прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20
листопада 1959 року, у принципі 6
проголошено, що дитина для повного і
гармонійного розвитку її особистості
потребує любові і розуміння. Вона
повинна, коли це можливо, рости під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і в усякому випадку в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в`їзду в
Україну громадян України», оформлення
проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
неповнолітнього за кордон. У
клопотанні зазначаються відомості про
дитину, а також про відсутність
обставин, що обмежують відповідно до
цього Закону право на виїзд за кордон
(лише для дітей віком від 14 до 18 років).
За відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду. Проїзний
документ дитини видається органами
внутрішніх справ за місцем проживання.
Проїзний документ на дитину
оформляється терміном на три роки або
до досягнення нею 18 річного віку.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобовязана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що місцевим
судом при ухваленні рішення про
визначення місця проживання дитини
разом з батьком на час відсутності
матері дитини в Україні, не враховані
висновки психолога надані Харківським
Центром реабілітації молодих
інвалідів та членів їх сімей «Право
вибору» в якому зазначено, що
малолітній син сторін чітко заявляє,
що хоче жити з матірю. У дитини виявлене
негативне відношення до собак та явно
виявленим страх перед ними. Враховуючи
сильну емоційну прив'язаність матері
та дитини, з метою уникнення ситуацій,
що можуть травмувати психіку дитини,
рекомендовано спільне проживання з
матір'ю ( т.1 а.с.159).

Також, фахівцем із соціальної роботи
Охтирського міського центру
соціальних служб для сімї, дітей та
молоді Охтирської міської ради
вивчались емоційні відносини ОСОБА_8 до
членів своєї родини і було встановлено,
що дитини на малюнку своєї родини
взагалі не зобразила свого
біологічного батька і навіть не
згадувала його при спілкуванні і
встановлена переважна прихильність
сина саме до матері (т.1 а.с.203-204).

Крім того, орган опіки та піклування
(виконавчий комітет) Охтирської
міської ради у наданому суду висновку
вважає за доцільне надати дозвіл на
виїзд за межі України на проживання
строком на три роки малолітньому
ОСОБА_8 разом з матір'ю (т.1 а.с. 205-206). З
додаткового висновку органу опіки та
піклування вбачається, що ОСОБА_3 -
батько малолітнього ОСОБА_8 останній
раз бачився з сином в липні 2013 року і
психоемоційний зв'язок між ним та сином
порушений. Дідусь малолітнього ОСОБА_8 -
ОСОБА_3 в будинку якого мешкає і батько
дитини - ОСОБА_3 останній раз
спілкувався з онуком два роки тому і
дитина родинних почуттів до нього не
відчуває. Малолітній ОСОБА_8 розцінює
як свою домівку будинок, який належить
подружжю Несторенко (батьки позивачки
ОСОБА_4) за адресою АДРЕСА_3 тобто те
місце, де він проживає із дня свого
народження, де він навчається та де
його виховують і утримують (т.2 ас.164-166).

Також місцевим судом не враховано, що
відповідно до ст.161 Сімейного Кодексу
України судом може бути визначене
місце проживання дитини лише з одним з
батьків без зазначення конкретної
адреси проживання, оскільки таким
чином будуть порушуватись законні
права та інтереси одного з батьків на
свободу пересування передбачені
Законом України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні».

Крім того, мати малолітнього ОСОБА_8
мешкає разом з ним в будинку своїх
батьків по АДРЕСА_3 лише з їх дозволу,
оскільки права власності на даний
будинок не має і не зареєстрована в
ньому. Думка власників будинку щодо
подальшого проживання в ньому
позивачки разом з неповнолітнім сином
судом не з' ясовувалась.

Батько малолітнього ОСОБА_8 також
мешкає в будинку належному на праві
особистої власності його батькові
ОСОБА_3 і не зареєстрований в даному
будинку і думка власника цього будинку
щодо подальшого його проживання, а
також проживання малолітнього ОСОБА_8
не з'явсовувалась.

Колегія суддів не може узяти до уваги
довідку з місця проживання про склад
сім 'ї ОСОБА_3 з якої вбачається, що він
зареєстрований АДРЕСА_1 разом з батьком
ОСОБА_3 (т.1 а.с.146), оскільки відомості
викладені в ній не відповідають
дійсності, так як відповідач
зареєстрований за адресою АДРЕСА_4, що
підтверджується відміткою в паспорті
громадянина України (т.1 а.с.144).

Таким чином, колегія суддів вважає, що
місцевим судом не враховані усі наявні
докази по справі щодо забезпечення
умов проживання та виховання дитини за
межами України, які належним чином не
спростовані і докази відповідача за
первісним позовом щодо їх неналежності
носять характер припущень. Місцевим
судом при визначенні порядку участі
батька у вихованні дитини , в тому числі
і шляхом фактичної зміни місця
проживання дитини, не враховані
положення ч. 1 ст. 161 СК України та не
узято до уваги вік дитини і з огляду на
визначений Декларацією прав дитини
принцип, не встановлено і не зазначено
у рішенні передбачених ч. 2 ст. 161 СК
України умов чи будь-яких виняткових
обставин, які б не носили характер
припущень, щодо необхідності
розлучення дитини зі своєю матір'ю.

Вирішення спору щодо участі позивача
ОСОБА_3 у вихованні свого малолітнього
сина у спосіб визначений рішенням суду
може вподальшому негативно вплинути на
його виховання, духовний та моральний
розвиток.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів вважає за необхідне скасувати
рішення місцевого суду в частині
відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 та ухвалити нове рішення про
задоволенні її вимог в повному обсязі.

Також необхідно скасувати рішення
місцевого суду і в частині задоволення
зустрічного позову ОСОБА_3 і з
урахуванням інтересів малолітньої
дитини сторін, її віку та встановленої
її прихильності до матері визначити
спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні
малолітнього сина ОСОБА_8 на час
перебування дитини в Україні шляхом
систематичних побачень у першу та
третю п'ятницю, другий та четвертий
вівторок кожного місяця у період часу з
17.00 год. до 20.00 год. в присутності матері
дитини ОСОБА_4.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
щодо визначення місця проживання
неповнолітньої дитини відмовити.

В іншій частині рішення місцевого
суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.1, 2, 3, 4,
ч.2, ч.3, 313 , 314, ч.2 ст.316 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 17 січня 2014
року скасувати в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та
ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Надати дозвіл на оформлення проїзного
документу на виїзд малолітнього
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження на
постійне місце проживання за кордон до
АДРЕСА_2 без нотаріально посвідченої
згоди батька ОСОБА_3 на період до 14
травня 2016 року.

Надати дозвіл на виїзд малолітнього
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження на
постійне місце проживання за кордон до
АДРЕСА_2 без нотаріально посвідченої
згоди батька ОСОБА_3 на період до 14
травня 2016 року.

Рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 17 січня 2014
року в частині задоволення зустрічного
позову ОСОБА_3 скасувати та ухвалити
нове рішення.

Визначити спосіб участі ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_3 у вихованні малолітнього
сина ОСОБА_8 на час перебування дитини в
Україні шляхом систематичних побачень
у першу та третю п'ятницю, другий та
четвертий вівторок кожного місяця у
період часу з 17.00 год. до 20.00 год. в
присутності матері дитини ОСОБА_4.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
щодо визначення місця проживання
неповнолітньої дитини відмовити.

В іншій частині рішення місцевого суду
залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -