Провадження № 2/161/108/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

28 січня 2014 року Луцький міськрайонний
суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

при секретарі Фурман Ю.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2,
першого відділу державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції Волинської області, приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство Юстиція», треті особи, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача:
публічне акціонерне товариство
«Укрсиббанк», публічне акціонерне
товариство «ВТБ Банк», товариство з
обмеженою відповідальністю «Кредекс
Фінанс», про визнання недійсними
прилюдних торгів,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2, першого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції Волинської області,
приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство
Юстиція», треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: публічне
акціонерне товариство «Укрсиббанк»,
публічне акціонерне товариство «ВТБ
Банк», товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредекс Фінанс», про
визнання недійсними прилюдних торгів.

Позов мотивує тим, що на виконанні в
першому відділі державної виконавчої
служби перебував виконавчий лист №
2-2948, виданий Луцьким міськрайонним
судом 10 вересня 2009 року про примусове
стягнення солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6
в користь ВАТ ВТБ Банк заборгованості
за кредитним договором в розмірі 29537,17
доларів США, 856,06 гривень пені та 1730
гривень судових витрат.

В ході виконавчого провадження
державним виконавцем було вжито ряд
заходів щодо виконання рішення суду.
Зокрема, 17 вересня 2009 року накладено
арешт на майно позивача, а саме:
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. 01
жовтня 2012 року призначено експерта та
визначено ринкову вартість вказаного
майна. 12 липня 2013 року Луцькою філією ПП
«СП «Юстиція» було проведено
примусову реалізацію однокімнатної
квартиру АДРЕСА_1 з прилюдних
торгів/аукціону.

Вважає, що процедуру прилюдних торгів
було проведено з порушенням чинного
законодавства, що призвело до
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів позивача, у зв'язку з чим
прилюдні торги підлягають визнанню
недійсними.

На підставі викладеного, просить
визнати недійсними прилюдні торги по
примусовій реалізації однокімнатної
квартири АДРЕСА_1.

За клопотанням представника
публічного акціонерного товариства
«Укрсиббанк» ухвалою Луцького
міськрайонного суду від 06 листопада 2013
року залучено до участі в справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: публічне
акціонерне товариство «ВТБ Банк».

06 грудня 2013 року ухвалою Луцького
міськрайонного суду за клопотанням
представника публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк» залучено до
участі в справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача:
товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредекс Фінанс».

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 вимоги заявлені в
позовній заяві підтримала з підстав в
ній наведеній.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_3, кожен окремо, в судовому
засіданні позов не визнали. Просили в
задоволенні відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

Представник першого ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_4 в
судовому засіданні проти позову
заперечила.

Представник ПП «Спеціалізоване
підприємство Юстиція» в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином повідомлявся про час і місце
розгляду справи.

Представник ПАТ «Укрсиббанк» в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином повідомлявся про час і місце
розгляду справи.

Представник ПАТ «ВТБ Банк» в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином повідомлявся про час і місце
розгляду справи.

Представник ТзОВ «Кредекс Фінанс» в
судове засідання не з'явився, хоча
належним чином повідомлявся про час і
місце розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши докази у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов безпідставний та не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 вересня 2010 року
першим відділом державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції відкрито провадження по
виконанню виконавчого листа № 2-2948,
виданого Луцьким міськрайонним судом 10
вересня 2009 року про примусове
стягнення солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6
в користь ВАТ ВТБ Банк заборгованості
за кредитним договором в розмірі 29537,17
доларів США, 856,06 гривень пені та 1730
гривень судових витрат (а.с. 6).

23 вересня 2009 року державним виконавцем
першого відділу державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції було винесено постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження та 26
вересня 2012 року проведено опис майна,
що належить боржнику, та накладено
арешт на однокімнатної квартиру
АДРЕСА_1 (а.с. 7).

10 жовтня 2012 року на замовлення Першого
відділу державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції
було складено висновок про вартість
вищезгаданого майна, згідно якого
ринкова вартість арештованого майна
становила 18728,00 гривень (а.с. 8). Копію
зазначеного висновку було направлено
стягувачу та боржникам.

Відповідно до акту уцінки (переоцінки)
майна від 08 травня 2013 року було
проведено переоцінку арештованого
майна та встановлено стартову ціну
81546,00 гривень (а.с. 18).

Згідно з протоколом № 09-В/139/13/І-8 від 12
липня 2013 року про проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна, затвердженого
директором Луцької філії ПП
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція», було реалізовано нерухоме
майно, а саме: однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 за ціною 81546,00 гривень (а.с. 22).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України
одним із способів захисту порушеного
права є визнання недійсним правочину,
укладеного з недодержанням вимог,
встановлених ч ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього
Кодексу, зокрема, у зв'язку з
невідповідністю змісту правочину ЦК
України та іншим актам цивільного
законодавства.

Умови та порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що підлягають примусовому виконанню в
разі невиконання їх у добровільному
порядку на час вчинення виконавчих дій,
визначав Закон № 606-ХІV від 21 квітня 1999
року та Інструкція про проведення
виконавчих дій, затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 15
грудня 1999 року № 74/5 та зареєстрована
в Міністерстві юстиції України 15
грудня 1999 року за № 865/4158 (далі -
Інструкція № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Цим Законом визначено загальні правові
основи організації та діяльності
державної виконавчої служби, її
завдання та компетенцію, а також
визначено учасників виконавчого
провадження, закріплено їхні права та
обов'язки, у тому числі право
стягувачів і боржників та інших
учасників виконавчого провадження на
оскарження дій (бездіяльності)
державного виконавця та порядок цього
оскарження (ст.ст. 1, 2, 5, 7, 10, 11, 111, 85
Закону).

Разом із тим, аналіз положень Закону №
606-ХІV від 21 квітня 1999 року й Інструкції
№ 74/5 від 15 грудня 1999 року свідчить про
те, що вони не встановлюють порядку та
правил проведення прилюдних торгів, а
лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України,
такий спосіб реалізації майна, як його
продаж на прилюдних торгах, і
відсилають до інших
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України та Міністерства
юстиції України, якими повинен
визначатися порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна (ст. 62 Закону № 606-ХІV
від 21 квітня 1999 року та пп. 5.11, 5.12
Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Відповідно до положень вказаних
правових норм, державний виконавець
здійснює лише підготовчі дії з метою
проведення прилюдних торгів, а самі
прилюдні торги з реалізації нерухомого
майна організовують і проводять
спеціалізовані організації, з якими
державною виконавчою службою
укладається відповідний договір (п. 5.11
Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Правила ж проведення прилюдних торгів
визначені Тимчасовим положенням.

Цим Тимчасовим положенням визначено,
що прилюдні торги є спеціальною
процедурою продажу майна, за
результатами якої власником майна стає
покупець, який у ході торгів
запропонував за нього найвищу ціну (п.
2.2 Тимчасового положення), та
передбачені певні правила проведення
цих торгів, а саме: по-перше, правила,
які визначають процедуру підготовки,
проведення торгів (опублікування
інформаційного повідомлення певного
змісту про реалізацію нерухомого
майна; направлення письмового
повідомлення державному виконавцю,
стягувачу та боржнику про дату, час,
місце проведення прилюдних торгів, а
також стартову ціну реалізації майна)
(розд. 3); по-друге, правила, які
регулюють сам порядок проведення
торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила,
які стосуються оформлення кінцевих
результатів торгів (розд. 6).

Таким чином, виходячи з аналізу
правової природи процедури реалізації
майна на прилюдних торгах, яка полягає
в продажу майна, тобто в забезпеченні
переходу права власності на майно
боржника, на яке звернено стягнення, до
покупця - учасника прилюдних торгів, та
ураховуючи особливості, передбачені
законодавством щодо проведення
прилюдних торгів, складання за
результатами їх проведення акта про
проведення прилюдних торгів є
оформленням договірних відносин
купівлі-продажу майна на публічних
торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується й з
нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК
України, які відносять до договорів
купівлі-продажу процедуру прилюдних
торгів, результатом яких є видача
нотаріусом свідоцтва про придбання
майна з прилюдних торгів на підставі
складеного та затвердженого в
установленому порядку акта державного
виконавця про проведені торги (розд. 6
Тимчасового положення, пп. 244, 245, 248
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 14 червня 1994 року №
18/5, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 7 липня 1994 року № 152/361,
ст. 34 Закону України "Про нотаріат").

Отже, враховуючи те, що відчуження
майна з прилюдних торгів відноситься
до угод купівлі-продажу, така угода
може визнаватись недійсною в судовому
порядку з підстав недодержання в
момент її вчинення вимог, які
встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України
(ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Разом із тим, слід зазначити, що
оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК
України підставами недійсності
укладеного за результатами прилюдних
торгів правочину є недодержання вимог
закону в момент його укладення, тобто
безпосередньо за результатами
прилюдних торгів, то підставами для
визнання прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
саме Тимчасовим положенням.

Що стосується порушень, допущених
державним виконавцем при здійсненні
своїх повноважень, передбачених
Законом № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року,
до призначення прилюдних торгів, у тому
числі щодо відкриття виконавчого
провадження, накладення арешту на
майно, визначення вартості чи оцінки
майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього
Закону), то такі дії (бездіяльність)
державного виконавця підлягають
оскарженню в порядку, передбаченому
цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26,
ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85
Закону).

Разом із тим, дії державного виконавця
у виконавчому провадженні, які не
стосуються правил проведення
прилюдних торгів, мають самостійний
спосіб оскарження й не можуть бути
підставою для визнання прилюдних
торгів недійсними.

З врахуванням викладеного,
проаналізувавши зібрані та досліджені
по справі докази в їх сукупності, суд
прийшов до висновку, що в задоволенні
позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60, 61, 88, 213, 214, 215,
ст. 203, 215 ЦК України, Закону України
„Про виконавче провадження" ст. ст. 33, 39,
ч.1 ст. 41 Закону України „Про іпотеку",
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України за № 512/5
від 02.04.2012 року, Методики оцінки майна,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 1440 від 10 вересня
2003 року, суд,

ВИРІШИВ :

В задоволені позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2,
першого відділу державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції Волинської області, приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство Юстиція», треті особи, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача:
публічне акціонерне товариство
«Укрсиббанк», публічне акціонерне
товариство «ВТБ Банк», товариство з
обмеженою відповідальністю «Кредекс
Фінанс», про визнання недійсними
прилюдних торгів - відмовити

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
шляхом подання апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги на рішення суду. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного
суду Черняк В.В.