Провадження № 2-3338/14
Справа № 760/8162/14-ц
05 вересня 2014 року
Солом'янський районний суд м. Києва
у складі головуючого судді - Букіної
при секретарі - Назарчук Н.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1, що діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа: Служба у справах дітей
Солом"янської районної державної
адміністрації в м. Києві про виселення,
17.04.2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
"Приватбанк" звернувся до суду з
позовом та просив виселити ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які зареєстровані
та/або проживають у квартирі (предмет
іпотеки), розташованій за адресою:
Свої вимоги мотивує тим, що відповідачі
відмовляються добровільно виселитись
з вищезгаданої квартири, на яку
відповідно до рішення Солом»янського
районного суду м. Києва від 22.06.2011 року
було звернуто стягнення, як на предмет
Враховуючи вищевикладене, позивач
просив позов задовольнити.
В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав у повному
обсязі та просив задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не
з»явилися, про дату та час розгляду
справи повідомлялися належним чином,
про причини неявки суд до відома не
Представник третьої особи Служби у
справах дітей Солом"янської районної в
м. Києві державної адміністрації в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлений.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши та оцінивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного висновку.

Судом встановлено, що 18.09.2007 року між
ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір №K3D0GK15006617,
згідно умов якого банк зобов'язався
надати відповідачу кредит у вигляді
кредитної лінії у розмірі 85240.00 доларів
США строком до 18.09.2027 pоку, а ОСОБА_1
зобов'язалася повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строки та в
порядку, встановлених кредитним
договором (а.с.6-8).

Судом також встановлено, що в
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_1, 18.09.2007 року
уклали договір іпотеки № K3D0GK15006617,
згідно умов якого ОСОБА_1 надала в
іпотеку нерухоме майно, а саме:
квартиру, загальною площею 39.90,
житловою площею 25.50 кв.м, яка
розташований за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.9-11).

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 22.06.2011 року в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 18.09.2007 року в розмірі 993
254. 05 грн. звернуто стягнення на предмет
іпотеки- квартиру загальною площею 39,90
м.І, житловою площею 25,50 м.І, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ
КБ "ПриватБанк" з укладенням від імені
ОСОБА_1 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою
покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, а
також надання ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу. Виселено ОСОБА_1 з квартири,
яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1(а.с.12-14).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
18.01.2012 року рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 22.06.2011 року
було залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04.04.2012 року
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 22.06.2011 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 18.01.2012
року було залишено без змін.

Як вбачається з пояснень представника
позивача рішення суду від 22.06.2011 року
на час розгляду даної справи не
виконане.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про
іпотеку", звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Особи, які проживають у зазначених
приміщеннях на умовах договору найму
(оренди), не підлягають виселенню, якщо:

- договір найму (оренди) був укладений
до моменту укладення іпотечного
договору і про наявність такого
договору було доведено до відома
іпотекодержателя або такий договір був
зареєстрований у встановленому
законом порядку;

- договір найму (оренди) був укладений
після укладення іпотечного договору за
згодою іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України,
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами не погоджено
більший строк. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

З довідки форми №3 від 08.07.2014 року
вбачається, що у спірній квартирі крім
ОСОБА_1 - як власника, зареєстровані
також ОСОБА_3-, ОСОБА_4 та неповнолітня
ОСОБА_2 (а.с.80).

Отже, неповнолітня ОСОБА_2 була
зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1, при
власникові квартири ОСОБА_1 Також
вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3
були зареєстровані після укладення
Іпотечного договору № K3D0GK15006617 від
18.09.2007 року, тобто без згоди та дозволу
позивача.

Також встановлено, що відповідного
договору найму (оренди) чи дозволу на
вселення та проживання відповідачів у
спірній квартирі, в порядку
передбачено ст. 40 Закону України « Про
іпотеку», позивачем надано не було.

З огляду на те, що рішенням суду від
22.06.2011 року було звернуто стягнення на
предмет іпотеки та виселено ОСОБА_1 зі
спірної квартири, всі мешканці даної
квартири, тобто відповідачі по справі
зобов'язані звільнити дану квартиру за
вимогою позивача.

Відповідно п. 43 Постанови № 5 Пленуму
вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин" від 30.03.2012 року
передбачено, що примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

29.09.2013 року позивач направив
рекомендований лист відповідачам з
вимогою про виселення зі спірної
квартири в добровільному порядку.
Згідно даних сайту httр://services.ukrposhta.com -
"відправлення за номером 981
вручене адресату (одержувачу) особисто
18.10.2013 року» (а.с.15-19).

Крім того, з часу відкриття
провадження у справі та розгляду
справи в суді сплинуло більше місяця.
Відповідачі ознайомлені з вимогою
позивача, проте спірну квартиру в
добровільному порядку не звільнили.

З огляду на викладене, вимоги позивача
про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2,
з квартири АДРЕСА_1, є обґрунтованими та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про стягнення з
відповідачів на користь позивача суму
сплаченого судового збору у розмірі 81,20
грн. з кожного.

Керуючись статтями 317, 391 ЦК України, ст.
109 ЖК України, ст. 40 Закону України "Про
іпотеку", статтями 10, 57, 60, 61, 88, 209, 212- 215,
224-226 ЦПК України, Постановою Пленуму
вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин", суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1, що діє в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення,
задовольнити.

Виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з
квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1, що діє в інтересах
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПРИВАТБАНК" судовий
збір у розмірі 81,20 грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя: