Справа № 192/1972/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 жовтня 2014 року СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ
СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у
головуючої - судді
при секретарі - Короті
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у смт.Солоне цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - Солонянський районний сектор
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області про
визнання оcоби такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
На обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що йому згідно
нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу на праві приватної
власності належить житловий будинок
АДРЕСА_1, в якому з 27 листопада 2011 року
зареєстрований відповідач ОСОБА_2
З дати реєстрації в зазначеному
житловому приміщенні відповідач в
ньому не проживав і не проживає, а його
реєстрація в приміщенні порушує його
права як власника на користування та
розпорядження житловим будинком.
З посиланням на ст.ст.71,72 ЖК України
вважає, що оскільки відповідач без
поважної причини більше 6 місяців не
проживає у вказаному житловому
будинку, то він має бути визнаний таким,
що втратив право користування житловим
приміщенням, тому він змушений
звернутися до суду з позовом про
визнання відповідача таким, що втратив
право на користування жилим
приміщенням в належному йому на праві
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав та прохав його
задовольнити. Пояснив суду, що
зареєстрував ОСОБА_2 у житловому
будинку на прохання свого сина. На
теперішній час місце проживання
відповідача йому не відоме, оскільки
останній ніколи не проживав у
належному йому на праві власності
будинку з часу здійснення такої
реєстрації. На даний час він має намір
продати свій будинок, а реєстрація
відповідача в цьому будинку
перешкоджає йому реалізувати своє
право на розпорядження своїм майном.
Відповідач ОСОБА_2 не є його родичем чи
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи за останнім відомим
місцем реєстрації, про що свідчать
направлені рекомендованою
кореспонденцією на його адресу
повістки-виклики до суду, які
повернулися без вручення з відміткою
«не проживає»(а.с.33-34,44-45), в зв'язку з чим
суд ухвалив здійснити розгляд справи
за відсутності відповідача, оскільки
відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України
у разі відсутності осіб, які беруть
участь у справі, за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку, вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
Представник третьої особи -
Солонянський районний сектор
Державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області, який
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи (а.с.42,46), в судове
засідання не з'явився, причини неявки
суду не повідомив, у зв'язку з чим суд
ухвалив розглядати справу без участі
представника третьої особи.
В зв'язку з неявкою у судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, суд у відповідності зі ст.224 ЦПК
України ухвалив здійснювати розгляд
справи у його відсутність та за згодою
позивача у порядку заочного
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні
показала суду, що є сусідкою позивача,
так як з 1981 року також проживає на
АДРЕСА_1 через дві хати від позивача.
Позивач проживає разом зі своєю
дружиною - ОСОБА_4 Раніше з ними також
жив і їх син ОСОБА_5, але на протязі
останніх років він з ними не проживає.
Інших осіб, які б проживали в будинку
позивача, вона ніколи не бачила.
Відповідача ОСОБА_2 не знає і ніколи не
бачила. Підписуючи акт обстеження
помешкання позивача вона зазначила, що
ОСОБА_2 не проживає в цьому будинку, але
прописаний, при цьому про прописку
відповідача в будинку позивача було
зазначено в акті зі слів позивача.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
показала, що з 2000 року проживає в
АДРЕСА_2 та є сусідкою позивача, який
проживає в будинку разом зі своєю
дружиною, зі слів якої їй відомо, що в
будинку прописаний, але не проживає
чоловік на ім'я ОСОБА_6, якого вона
бачила на подвір'ї ОСОБА_1 десь два роки
тому, але після чого в будинку позивача
він ніколи не проживав і не з'являвся.
Суд, вислухавши представника позивача,
свідків, дослідивши письмові докази,
що маються у справі, приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.150 Житлового кодексу України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок, користуються ним
для особистого проживання і
проживання членів їх сімей і мають
право розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд.
В силу ст. 386 ЦК України власник, який
має підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню, а
відповідно ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
Статтею 41 Конституції України та ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 року відповідно до Закону
України від 17 липня 1997 року
№ 475/97-ВР «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року» та
протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції,
закріплено принцип непорушності права
приватної власності, який означає
право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти, користуватися
і розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб, що передбачено і
положеннями ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК
України, а обмеження чи втручання у
право власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.
В судовому засіданні встановлено, що
позивачеві на праві приватної
власності належить домоволодіння №11 з
господарчими будівлями та спорудами по
АДРЕСА_1 згідно договору
купівлі-продажу від 19 червня 2013 року,
який було нотаріально посвідчено
державним нотаріусом Другої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори Нестеренко І. В.
за реєстровим № 4-380, свідоцтва про
право на спадщину за законом від 07
квітня 1990 року, виданого Солонянською
державною нотаріальною конторою
Дніпропетровської області за
реєстровим №385, витягу з державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від 19
червня 2013 року, що також
підтверджується і технічним паспортом
на житловий будинок від 26 червня 2013
року (а.с.8,9,11, 12-16).
Відповідно до виданої Солонянською
селищною радою Солонянського району
Дніпропетровської області виписки з
домової книги по АДРЕСА_1 (а.с.17)
зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, а
згідно довідки Солонянської селищної
ради Дніпропетровської області від 01
серпня 2014 року № 1753 (а.с.21) ОСОБА_1 має
такий склад сім?ї: дружина - ОСОБА_4, син -
ОСОБА_5, ОСОБА_2 - наявність родинних
стосунків не зазначена.
Згідно актів обстеження помешкання
громадянина ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 від 03
січня 2014 року, 30 липня 2014 року, 15 березня
2014 року, проведених в тому числі за
участю депутата Солонянської селищної
ради Солонянського району
Дніпропетровської області Гарбуз С.Т.,
громадянин ОСОБА_2 зареєстрований
уданому житловому будинку, але на
момент проведення обстежень в даному
будинку не проживає з грудня 2012 року,
його особистих речей або інших даних,
які могли б свідчити про його
проживання в цьому будинку при
обстеженні виявлено не було (а.с.18-20).
Відповідно до ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом. Жиле приміщення зберігається за
тимчасово відсутнім наймачем або
членами його сім'ї понад шість місяців
у випадках, зазначених у пунктах 1-7 ч.3
Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться у
судовому порядку.
Таким чином, дослідженими в судовому
засіданні доказами встановлено, що з
грудня 2012 року, тобто більше шести
місяців, відповідач без поважних
причин відсутній за місцем своєї
реєстрації в житловому будинку
АДРЕСА_1, який належить на праві
приватної власності позивачеві ОСОБА_1,
не з'являється в ньому тривалий час та
не користується ним більше шести
місяців, при цьому не несе ніяких
витрат по утриманню даного будинку.
З огляду на наведене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню, оскільки
відповідач без поважних причин в
житловому будинку позивача не проживає
більше шести місяців і з грудня 2012 року
не робить спроб повернутися проживати
у ньому, внаслідок чого відповідно до
вимог ст.ст.71,72 ЖК України у судовому
порядку підлягає визнанню таким, що
втратив право на користування житловим
приміщенням в житловому будинку
АДРЕСА_1, оскільки позивач як власник
будинку має право розпоряджатися,
користуватися та володіти ним на
власний розсуд.
Таким чином, дослідженими в судовому
засіданні доказами встановлено, що
вимоги позивача про визнання
відповідача таким, що втратив право
користування жилим приміщення, є
обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.316-321, 386, 391 ЦК України, ст.ст.71,72,150,
156 Житлового кодексу України, ст.10, 11, 57,
60, 88,212-215, 224-228 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Солонянський районний сектор
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області про
визнання оcоби такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням у належному на праві
приватної власності ОСОБА_1 житловому
будинку АДРЕСА_1 в зв'язку з відсутністю
за місцем реєстрації без поважних
причин понад 6 місяців.
Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку, а
строк на апеляційне оскарження рішення
суду починає відраховуватись з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Головуюча: суддя