АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
06 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду міста Києва
суддів:
Пікуль А.А., Саліхова В.В.,
Троц В.О., Обухівському О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 22 травня 2014
року у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа: Печерський районний відділ
Головного управління Державної
міграційної служби у м. Києві, про
визнання права власності на предмет
іпотеки та виселення,-
№ апеляційного провадження:
інстанції: Литвинова І.В. . Доповідач
у суді апеляційної інстанції: Невідома
Т.О.в с т а н о в и л а :
Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 22 травня 2014 року задоволено
позов Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ
«Альфа-Банк») до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя
особа: Печерський районний відділ
Головного управління Державної
міграційної служби у м. Києві, про
визнання права власності на предмет
іпотеки та виселення.

Визнано право власності ПАТ
«Альфа-Банк» на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 89,20 кв.м. вартістю 2 126
806 грн.

Визнано право власності ПАТ
«Альфа-Банк» на квартиру АДРЕСА_2,
загальною площею 200,60 кв.м. вартістю 5 098
799 грн.

Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
квартири АДРЕСА_2.

Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, з
квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Альфа-Банк» витрати по сплаті
судового збору в розмірі 1948,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«Альфа-Банк» витрати по сплаті
судового збору в розмірі 1948,50 грн.

Додатковим рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 29 липня 2014
року знято ОСОБА_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
з реєстраційного обліку в Печерському
районному відділі Головного
управління Державної міграційної
служби у м. Києві по квартирі АДРЕСА_2,
знято ОСОБА_4, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, з
реєстраційного обліку в Печерському
районному відділі Головного
управління Державної міграційної
служби у м. Києві по квартири АДРЕСА_1.

Не погодившись із рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 22 травня 2014
року, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просила рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким визнати право власності
ПАТ «Альфа-Банк» на квартиру АДРЕСА_1
загальною площею 89,20 кв.м, вартістю 5 106
785,63 грн., визнати право власності ПАТ
«Альфа-Банк» на квартиру АДРЕСА_2
загальною площею 200,60 кв.м., вартістю 12 702
160,50 грн., у задоволенні решти позовних
вимог відмовити. Зазначає, що позивачем
не було додержано порядок позасудового
врегулювання на підставі Договору
іпотеки №301/08 від 20 травня 2014 року щодо
визнання права власності на предмет
іпотеки в рахунок виконання основного
зобов'язання. Визначаючи вартість
предмета іпотеки, на який визнається
право власності, позивач безпідставно
послався на висновки про незалежну
оцінку майна від 16 серпня 2013 року,
виконаних експертом ТОВ «Оціночна
компанія «ВЕГА», оскільки вони
втратили свою чинність. Більш того,
дана оцінка є не актуальною на сьогодні
і не відповідає реальній вартості
квартир, які є предметом іпотеки. В
рішенні суду не було зазначено
загальної суми вимог ПАТ «Альфа-Банк»
за кредитним договором, які підлягають
задоволенню за рахунок предмета
іпотеки відповідно до вимог ст. 39
Закону України «Про іпотеку». Також,
вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про наявність
підстав для виселення всіх
відповідачів, в тому числі
неповнолітніх дітей, оскільки фактично
ще не було звернуто стягнення на
предмет іпотеки. Також, звертає увагу
на те, що відповідач ОСОБА_2 та його
представник були позбавлені
повноцінної участі у справі.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу
підтримала та просила її задовольнити
з наведених у ній підстав.

Цюра П.С. в інтересах ПАТ «Альфа-Банк»
проти задоволення апеляційної скарги
заперечував, вважав, що спір вирішений
судом правильно.

Особисто ОСОБА_2, ОСОБА_4, а також
представники Печерського районного
відділу Головного управління
Державної міграційної служби у м. Києві
в судове засідання не з'явилися, про час
та місце апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином,
відповідач ОСОБА_2 забезпечив явку
уповноваженого представника, а тому,
колегія суддів відповідно до вимог ч. 2
ст. 305 ЦПК України вважала за можливе
слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, допитавши свідків,
з'ясувавши обставини справи та
оговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 20 травня 2008 року між
ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником
якого є ПАТ «Альфа-Банк» (банк), та
ОСОБА_2 (позичальник) був укладений
договір про відкриття кредитної лінії
№145-В/08, відповідно до умов якого банк
відкрив позичальнику невідновлювальну
кредитну лінію в іноземній валюті із
строком дії до 20 травня 2018 року, та на
підставі додатку №1 до цього договору
окремими частинами (траншами) надав
позичальнику кредит, а позичальник в
свою чергу зобов'язався своєчасно та у
повному обсязі виплачувати банку
проценти за користування кредитом,
виконати інші умови цього договору та
повернути банку кредит у терміни,
встановлені цим договором. Відповідно
до п. 1.3. договору про відкриття
кредитної лінії №145-В/08 розмір
процентів за користування кредитом
складає 14,5% річних (т. 1, а. с. 8-18).

Відповідно до Додатку № 1 до договору
кредитної лінії 23 травня 2008 року та 26
травня 2008 року ОСОБА_2 було отримано два
транші по 1 000 000,00 доларів США кожний, а
всього 2 000 000,00 доларів США (т. 1, а. с. 19,
47-48).

ОСОБА_2 зобов'язання за договором про
відкриття кредитної лінії №145-В/08
належним чином не виконує, у зв'язку з
чим утворилася заборгованість, яка
станом на 12 січня 2012 року складає 1 960
299,67 доларів США, що за офіційним курсом
НБУ становить 26 503 251,50 грн., з яких: 1 622
877,20 доларів США, що за курсом НБУ
еквівалентно 21 941 299,70 грн. - сума
заборгованості за тілом кредиту; 337 422,47
доларів США, що за курсом НБУ
еквівалентно 4 561 951, 79 грн. - сума
заборгованості за процентами.

В забезпечення виконання зобов'язань
за договором про відкриття кредитної
лінії №145-В/08, 20 травня 2008 року між ЗАТ
«Альфа-Банк» (іпотекодержатель) та
ОСОБА_2 (іпотекодавець) був укладений
договір іпотеки №301/08, відповідно до
якого з урахуванням змін, внесених
договором № 1 від 26 листопада 2008 року,
договором № 2 від 18 лютого 2009 року,
договором № 3 від 03 серпня 2009 року,
договором № 4 від 24 листопада 2009 року
ОСОБА_2 передав в іпотеку банку
квартиру № 116, що складається з двох
кімнат загальною площею 89,20 кв.м., що
розташована адресою: АДРЕСА_1, та
належить іпотекодавцю на праві
власності на підставі свідоцтва: серія
САС № 746691; квартиру № 117, що складається
з чотирьох кімнат загальною площею 200,60
кв. м., що розташована за адресою:
АДРЕСА_2, та належить іпотекодавцю на
праві власності на підставі свідоцтва:
серія САС № 746692 (т. 1, а. с. 22-42).

Пунктом 6.3.1. договору іпотеки
передбачено можливість звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
передачі іпотекодержателю права
власності на предмет іпотеки у рахунок
виконання основного зобов'язання, у
порядку, встановленому ст. 37 Закону
України «Про іпотеку».

Відповідно до довідок форми №3, виданих
ТОВ «Фірма Т.М.М.», в квартирі АДРЕСА_1
зареєстрований ОСОБА_2, з 09 лютого 2010
року в квартирі зареєстрована його
неповнолітня дочка ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартирі АДРЕСА_1 з 09
лютого 2010 року були зареєстровані
дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та його дочка
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1, а. с. 43-45).

11 грудня 2013 року ПАТ «Альфа-Банк» на
адресу ОСОБА_2 було направлено
повідомлення про те, що ним було
прийнято рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
набуття права власності, а також вимогу
про виселення з квартир АДРЕСА_1
протягом 30 днів з дня отримання цієї
вимоги (т. 1, а. с. 49-51).

ПАТ «Альфа-Банк» порушило перед судом
питання про визнання права власності
на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1
та виселення із зазначених приміщень
ОСОБА_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, та
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі 6.3.1.
договору іпотеки №145-В/08 від 20 травня 2008
року, ст. ст. 37, 40 Закону України «Про
іпотеку».

Суд першої інстанції дійшов висновку
про законність та обґрунтованість
позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк».

Колегія суддів погоджується з
висновками суду про наявність підстав
для звернення стягнення на предмет
іпотеки шляхом визнання за ПАТ
«Альфа-Банк» право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку»
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання. Частиною 3 ст. 36
цього Закону визначено, що договір про
задоволення вимог іпотекодержателя,
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками, може передбачати: передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання в порядку,
установленому ст. 37 Закону; право
іпотекодержателя від свого імені
продати предмет іпотеки будь-якій
особі на підставі договору
купівлі-продажу в порядку,
установленому ст. 38 Закону.

Право вибору конкретного способу
звернення стягнення на предмет іпотеки
покладається на іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України
«Про іпотеку» іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки. Правовою підставою
для реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Таким чином, установивши, що ОСОБА_2
належним чином зобов'язання за
договором про відкриття кредитної
лінії №145-В/08 не виконує, укладеним між
сторонами договором іпотеки
передбачено можливість задоволення
забезпеченої іпотекою вимоги шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для задоволення вимог ПАТ
«Альфа-Банк» у вказаний спосіб.

Посилання апелянта на те, що позивачем
не було додержано порядку позасудового
врегулювання на підставі Договору
іпотеки №301/08 від 20 травня 2014 року
спростовуються матеріалами справи.

Крім того, в апеляційній скарзі
представник ОСОБА_2 також просив
визнати за ПАТ «Альфа-Банк» право
власності на квартири АДРЕСА_1, які є
предметом іпотеки, оспорюючи по суті
лише висновки суду в частині
визначення вартості іпотечного майна.

При цьому, задоволення позову про
виселення мешканців із переданого в
іпотеку житлового приміщення не
залежить від дотримання
іпотекодержателем ч. 2 ст. 40 Закону
України «Про іпотеку». З урахуванням ч.
2 ст. 39 Закону відповідне рішення може
бути прийняте судом (за заявою
іпотекодержателя) одночасно з
прийняттям рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Відтак, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про виселення
ОСОБА_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, та
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 з квартир АДРЕСА_1,
які є предметом іпотеки. Як вбачається
з матеріалів справи, неповнолітні
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, були зареєстровані ОСОБА_7
в квартирах, що є предметом іпотеки
після укладення договору іпотеки без
згоди ПАТ «Альфа-Банк», що є порушенням
умов укладеного сторонами договору.

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитися з висновками суду в частині
визначення вартості предмета іпотеки,
вважає, що судом першої інстанції було
неправильно застосовано норми ст. 37
Закону України «Про іпотеку», а також
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи.

Так, визначаючи вартість квартир
АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки, суд
першої інстанції виходив з наданих
позивачем висновків про незалежну
оцінку майна від 16 серпня 2013 року,
виконаних експертом ТОВ «Оціночна
компанія «ВЕГА», відповідно до яких
ринкова вартість квартири АДРЕСА_1
станом на 16 серпня 2013 року становить 2 126
806,00 грн., ринкова вартість квартири
АДРЕСА_2 станом на 16 серпня 2013 року
становить 5 098 799,00 грн. (т. 1, а. с. 54, 55).

Однак, як вбачається зі змісту вказаних
висновків, строк дії звітів становить
шість місяців від дати їх складання,
тобто до 16 лютого 2014 року. З позовом до
суду про визнання права власності на
предмет іпотеки ПАТ «Альфа-Банк»
звернулося лише в березні 2014 року.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 37 Закону
України «Про іпотеку»
іпотекодержатель набуває предмет
іпотеки у власність за вартістю,
визначеною на момент такого набуття на
підставі оцінки предмета іпотеки
суб'єктом оціночної діяльності.

Згідно з п. 6.1. договору іпотеки сторони
погоджуються з тим, що прийняття у
власність предмету іпотеки
відбуватиметься за ціною, яка буде
визначатися на момент здійснення
такого прийняття у власність на
підставі експертної оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності, що буде
визначений згідно з п. 6.5. цього
Договору.

На зазначене суд першої інстанції
уваги не звернув та, враховуючи, що
висновки про незалежну оцінку майна
від 16 серпня 2013 року, виконані
експертом ТОВ «Оціночна компанія
«ВЕГА», втратили чинність, не визначив
вартість предмета іпотеки на момент
розгляду справи.

В процесі розгляду справи апеляційним
судом, з метою визначення вартості
предмета іпотеки, ОСОБА_2 було надано
копію звітів про оцінку від 29 травня 2014
року, складених оцінювачами ТОВ «УКР
ЕКСПЕРТ ГРУП» ОСОБА_12 та ОСОБА_13,
відповідно до яких станом на 29 травня
2014 року ринкова вартість об'єкта оцінки
- квартири АДРЕСА_1, визначена за
замовленням власника для подальшого
укладання цивільно-правових угод, без
урахування ПДВ складає 5 106 785,63 грн.,
ринкова вартість об'єкта оцінки -
квартири АДРЕСА_2, визначена за
замовленням власника для подальшого
укладання цивільно-правових угод, без
урахування ПДВ складає 12 702160,50 грн. (а. с.
133-221).

В свою чергу, представником ПАТ
«Альфа-Банк» було надано звіти про
незалежну оцінку ринкової вартості
майна від 10 жовтня 2014 року, складених
оцінювачами ПП «Бюро Маркуса» ОСОБА_14
та ОСОБА_15, відповідно до яких станом на
30 вересня 2014 року ринкова вартість
квартири АДРЕСА_1 складає 4 033 300,00 грн.,
або за курсом НБУ на дату оцінки (12,949185
грн. за 1 дол. США) - 318 607,00 дол. США,
ринкова вартість квартири АДРЕСА_2
загальною площею 200,60 кв.м. складає 8 188
600,00 грн., або за курсом НБУ на дату
оцінки (12,949185 грн. за 1 дол. США) - 632 358,00
дол. США.

В судовому засіданні 14 жовтня 2014 року
оцінювачі ОСОБА_12 та ОСОБА_14, допитані
судом як свідки, складені ними звіти
підтримали та показали, що оцінка була
проведена ними з використанням
порівняльного підходу та з урахуванням
вимог чинного законодавства,
національних стандартів і методик.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає за правильне прийняти за основу
визначення вартості предметі іпотеки
звіти про незалежну оцінку ринкової
вартості майна від 10 жовтня 2014 року,
складених оцінювачами ПП «Бюро
Маркуса» ОСОБА_14 та ОСОБА_15, надані
представником ПАТ «Альфа-Банк»,
оскільки вони були складені пізніше за
звіти про незалежну оцінку ринкової
вартості майна, складені оцінювачами
ПП «Бюро Маркуса» ОСОБА_14 та ОСОБА_15, та
за датою проведення оцінки є більш
наближеними до дати ухвалення рішення.

При цьому, колегія суддів враховує, що
згідно з п. 6.5. укладеного сторонами
договору іпотеки ОСОБА_2 доручив ПАТ
«Альфа-Банк» замовити проведення
оцінки предмета іпотеки суб'єктом
оціночної діяльності, визначеним
банком. Крім того, ОСОБА_2 не було надано
належних доказів на спростування
висновків, зазначених у звітах про
незалежну оцінку ринкової вартості
майна від 10 жовтня 2014 року, складених
оцінювачами ПП «Бюро Маркуса» на
замовлення ПАТ «Альфа-Банк». А тому, у
суду відсутні підстави для сумніву у їх
правильності.

Також, визнаючи за ПАТ «Альфа-Банк»
право власності на квартиру АДРЕСА_1, та
квартиру АДРЕСА_2, судом в резолютивній
частині не було зазначено про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, а також не зазначено загальний
розмір вимог та всі його складові, що
підлягають задоволенню з вартості
предмета іпотеки, відповідно до вимог
ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

Таким чином, рішення Печерського
районного суду м. Києва від 22 травня 2014
року, ухвалене з порушенням норм
матеріального права, неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, підлягає скасуванню в
частині вирішення позовних вимог про
звернення стягнення на предмет іпотеки
з ухваленням в цій частині нового
рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 22 травня 2014 року в частині
вирішення позовних вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки скасувати
та ухвалити нове.

Звернути стягнення на предмет іпотеки
шляхом визнання права власності в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 145-В/08 від 20
серпня 2008 року, укладеного між
Публічним акціонерним товариством
«Альфа-Банк» та ОСОБА_3 в загальному
розмірі станом на 12 січня 2012 року 1 960
299,67 доларів США, що становить по курсу
НБУ 26 503 251,50 грн., яка включає:

- 1 622 877,20 доларів США, що за курсом
НБУ еквівалентно 21 941 299,70 грн. - сума
заборгованості за тілом кредиту;

- 337 422,47 доларів США, що за курсом
НБУ еквівалентно 4 561 951, 79 грн. - сума
заборгованості за процентами.

Визнати право власності за Публічним
акціонерним товариством «Альфа-Банк»
(ідентифікаційний код 23494714) на квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 89,20
(вісімдесят дев'ять цілих, двадцять
десятих) кв.м. вартістю 4 307 566 (чотири
мільйони триста сім тисяч п'ятсот
шістдесят шість) грн. 60 коп., що
еквівалентно по курсу НБУ на день
ухвалення рішення 318 607 (триста
вісімнадцять тисяч шістсот сім)
доларів США.

Визнати право власності за Публічним
акціонерним товариством «Альфа-Банк»
(ідентифікаційний код 23494714) на АДРЕСА_2,
загальною площею 200,60 (двісті цілих,
шістдесят десятих) кв.м. вартістю 8 549
480 (вісім мільйонів п'ятсот сорок
дев'ять тисяч чотириста вісімдесят)
грн. 10 коп., що еквівалентно по курсу НБУ
на день ухвалення рішення 632 358 (шістсот
тридцять дві тисячі триста п'ятдесят
вісім) доларів США.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

В.В. Саліхов