Провадження №2/761/6701/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Юзькової О.Л.

при секретарях
Іовенко М.В., Звонцовій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Олга-Логістик» про
встановлення факту та стягнення
заборгованості по заробітній платі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та
зазначає, що 03.04.2009 року був прийнятий
на роботу в ТОВ «Олга-Логістик» на
посаду експедитором. В подальшому, а
саме 23.09.2012 року припинив роботу у
відповідача на посаді торгового
представника. На день звільнення
заборгованість відповідача по
заробітній платі складала 37 926,00 грн. До
теперішнього часу розрахунок не
проведений, розмір сум належних
позивачу при звільненні не оспорював
ся підприємством. За таких обставин
позивач просить суд стягнути на його
користь заборгованість по заробітній
платі у розмірі 37 926,00 грн.

До початку розгляду справи по суті
позивач змінив предмет позову. Просив
суд встановити факт того, що він
працював в ТОВ «Олга-Логістик» на
посаді експедитора з 03 квітня 2009 року
по 23 серпня 2012 р., зобов'язати
відповідача внести запис до трудової
книжки ОСОБА_1 про прийняття на роботу 03
квітня 2009 року на посаду експедитора та
звільнення 23 серпня 2013 року за згодою
сторін; стягнути з ТОВ «Олга-Логістик»
на користь позивача заборгованість по
заробітній платі.

В судовому засіданні позивач, його
представник пояснили наступне. ОСОБА_1
і це підтверджується записами у
трудовій книжці працював в ТОВ «Олга»
експедитором до 11.11.2008 р. У квітні 2009
року знов прийнятий на роботу
відповідачем в якості експедитора,
проте офіційно позивача оформлено на
роботу не був оформлений. Заробітну
плату отримував в кабінеті у директора.
Працював у відповідача до 23 серпня 2012
року. Розмір заборгованості по
заробітній платі вираховувався,
виходячи з середньої заробітної плати
встановленої в країні.

Представник відповідача заперечував
щодо задоволення позову. Зазначив, що
ОСОБА_1 не перебував у трудових
відносинах з ТОВ «Олга_Логістик»,
оскільки відповідно до положень ст. 24
КЗП України мав надати паспорт або
інший документ, якій посвідчує особу,
ідентифікаційний код та трудову
книжку. Натомість з травня 2012 р. позивач
перебував у товаристві на безоплатному
стажуванні та був відсторонений у
серпні 2012 р.

Вислухавши пояснення позивача,
представника позивача та представника
відповідача, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Встановлено і це не заперечується
сторонами, що ОСОБА_1 з 22.07.2008 р. по 11.11.2008
р. працював на посаді експедитора в
Товаристві з обмеженою
відповідальністю «Олга».

Як зазначає позивач в подальшому, а
саме з квітня 2009 року по серпень 2012 р.
він перебував у трудових відносинах з
ТОВ «Олга-Логістик», виконував
обов'язки експедитора, і хоча не був
оформлений офіційно. Трудовий договір
не укладався в письмовій формі, але він
фактично існував у зв'язку із тим, що за
відсутністю наказу чи розпорядження
товариства позивач фактично був
допущений до виконання обов'язків
експедитора. Зважаючи на невизнання
товариством даної обставини є
необхідність встановити факт того, що
ОСОБА_1 працював у відповідача на
посаді експедитора.

Приписами ст. 234 ЦПК України
визначено, що окреме провадження - це
вид непозовного цивільного
судочинства, в порядку якого
розглядаються цивільні справи про
підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК
України у судовому порядку можуть
встановлюватись також інші факти, крім
тих, що перераховані в ч. 1 ст. 256 ЦПК
України), від яких залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав фізичних осіб, якщо
законом не визначено іншого порядку їх
встановлення. У заяві до суду повинно
бути зазначено, зокрема, причини
неможливості одержання або
відновлення документів що посвідчують
цей факт.

Таким чином, встановлення факту, що
має юридичне значення, в судовому
порядку можливе лише тоді, коли діючим
законодавством не передбачено іншого
порядку їх встановлення, враховувати
норми законодавчих актів, якими
передбачено не судовий порядок
встановлення певних фактів або
визначено факти, які в даних
правовідносинах можуть
підтверджуватися рішенням суду .

Таку позицію висловив Пленум
Верховного Суду України в своїй
постанові № 5 від 31.03.1995 р. (з
відповідними змінами) «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення».

Зважаючи на встановлені факти,
беручі до уваги наявність спір про
право, а саме не визнання ТОВ
«Олга-Логістик» наявності трудових
відносин між ним та позивачем, суд
приходить до висновку про те, що спосіб
захисту обраний ОСОБА_1 - встановлення
факту не може бути застосований для
захисту його порушених прав.

З іншого боку за положеннями ч.ч. 1, 3
ст. 24 КЗпП України трудовий договір
укладається, як правило в письмовій
формі. Додержання письмової форми є
обов'язковим, зокрема, при укладанні
трудового договору з фізичною особою.
Укладання трудового договору
оформлюється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.
Трудовий договір вважається укладеним
і тоді, коли наказу чи розпорядження не
було видано, але працівника було
фактично допущено до роботи.

Пленум Верховного Суду України в
своїй Постанові № 9 від 06.11.1992 р. «Про
практику розгляду судами трудових
спорів роз'яснив, що згідно до ст. 24 КЗпП
укладення трудового договору
оформлюється наказом чи
розпорядженням власника підприємства,
установи, організації чи
уповноваженого ним органу. Фактичний
допуск до роботи вважається укладенням
трудового договору незалежно від того,
чи було прийняття належним чином
оформлене, якщо робота провадилась за
розпорядженням чи з відома власника
або уповноваженого ним органу (п. 7
Постанови).

На підтвердження своїх вимог позивач
посилається на долучені до матеріалів
справи копії реєстрів
прибутково-касових ордерів за 23.05.2012 р.
по 21.07.2012 р.

В свою чергу представник відповідача
зазначає, що ОСОБА_1 перебував в ТОВ
"Олга-Логістик" на безоплатному
стажуванні з травня по серпень 2014 р.,
про що свідчить анкета кандидата для
прийому на роботу заповнена позивачем.

Долучені позивачем до матеріалів
справи корії реєстрів цілком
узгоджуютьчся з твердженнями
представника Товариства, оскільки,
зазначені документи відносяться до
періоду стажування ОСОБА_1 відповідача.

В судовому засіданні були опитані
свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4ОСОБА_5,
ОСОБА_6ОСОБА_7, ОСОБА_8, які працюють у
відповідача або працювали на даному
товаристві.

ОСОБА_3, ОСОБА_7 пояснили, що разом із
позивачем працювали в ТОВ
"Олга-Логістик" в зазначений ОСОБА_1
період. ОСОБА_1 був експедитором у
товаристві та скаржився, що
керівництво не оформлює трудову
книжку.

ОСОБА_4, касир товариства, повідомила,
що ОСОБА_1 працював експедитором та в
кфнці дня робочого дня здавав виручку.

ОСОБА_9, у якій позивач мешкав з 2009
року, зазначила, що зі слів ОСОБА_1 він
влаштувався працювати в ТОВ
"Олга-Логістик" і це була його основна
робота.

В свою чергу свідок ОСОБА_6, заступник
директора товариства, пояснив, що
позивач прийшов до відповідача з
наміром працевлаштуватися тільки в
травні 2012 року.

Приписами ст. 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними позовних вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

За полодженнями ст. 212 ЦПК України,
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідження наявних в
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Зважаючи на встановлені в судовому
засіданні обставини, суд приходить до
висновку, що позивач не надав доказів
щодо укладання трудової угоди з
партією в розумінні ст. 24 КЗпП України.

Пояснення свідків,копії реєстрів
прибутково-касових ордерів за 23.05.2012 р.
по 21.07.2012 р., на думку суду не доводять
наявність трудових правовідносин між
позивачем та відповідачем в період з 03
.04.2009 р. по 23.08. 2012 р. , оскільки
достовірно не доводять, що ОСОБА_1 був
допущений до виконання обов'язків
експедитора за розпорядженням чи з
відома керівництва ТОВ "Олга-Логістик".

За таких обставин відсутні підстави
для задлвлоленя вимог ОСОБА_1 щодо
зобов'язання ТОВ "Олга-Логістик" внести
запис до тркудлової книжки та
стягнення заборгованості по
заробітній платі.

Розподіляючи судові витрати, суд
керується положеннями ст. 88 ЦПК
України.

Виходячи з наведеного, керуючись
ст.ст. 3,11,57,88,212-215, 234, 256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення набирає законної сили в разі
закінчення вищезазначених строків або
якщо його не скасовано після розгляду
справи судом апеляційної інстанції.

Суддя