Справа № 136/2803/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"29" січня 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Мочульської Л. Т.

за участю секретаря
Белінська С. І.,

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Липовець
ЦИВІЛЬНУ справу за позовом
ДЕПАРТАМЕНТУ СОЦІАЛЬНОЇ ПОЛІТИКИ
ВІННИЦЬКОЇ ОБЛДЕРЖАДМІНІСТРАЦІЇ,
ТРЕТЯ ОСОБА ВІННИЦЬКЕ ОБЛАСНЕ
ВІДДІЛЕННЯ ФОНДУ СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ
ІНВАЛІДІВ до ОСОБА_1 про повернення
транспортного засобу.

в с т а н
о в и в:

27.12.2013 р. до суду звернувся Департамент
соціальної політики
облдержадміністрації з позовом до
ОСОБА_1 , третя особа без самостійних
вимог Вінницьке обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів,
про повернення транспортного засобу.
Мотивований позов тим, що в 2005 році
інвалід 11 групи ОСОБА_2 (посвідчення
серії НОМЕР_2) , згідно з протоколом
засідання колегії головного
управління праці та соціального
захисту населення Вінницької обласної
державної адміністрації від 06.05.2005 р. №6
безоплатно отримав автомобіль ЗАЗ-1102,
2005 р.в., кузов НОМЕР_1. При отриманні
автомобіля ОСОБА_2 був повідомлений,
що автомобіль видається йому лише в
користування та є державним майном. У
звязку із протипоказаннями щодо
керування автомобілем інвалідом,
Головне управління надало дозвіл на
передачу права керування внуку ОСОБА_1 .
Однак ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_2 помер і
згідно з діючим на той час
законодавством, автомобіль не
підлягає залишенню ОСОБА_1. .
Позивач письмово повідомляв
відповідача про його право
переоформити автомобіль на своє ім`я за
умови сплати його залишкової вартості,
а у разі неможливості її сплати
повернути автомобіль, однак,
відповідач не сплатив вартість
автомобіля і добровільно не повернув
його Департаменту соціальної політики
облдержадміністрації, що спонукало
позивача звернутись з даним позовом із
вимогою зобовязати відповідача
повернути автомобіль ЗАЗ -1102, 2005 РОКУ
ВИПУСКУ, КУЗОВ НОМЕР_1 у повній
комплектності, який був виданий
інваліду війни 11 групи ОСОБА_2
безкоштовно.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, пояснив, що
питання про вилучення після смерті
інваліда автомобіля, отриманого ним,
повинно вирішуватись на підставі
нормативно-правових актів, чинних на
час смерті інваліда. Просив задоволити
позов у повному обсязі. Крім того,
просив стягнути з відповідача 229,40 грн.
у відшкодування судових витрат.

В судовому засіданні відповідач позов
не визнав, посилаючись на те, що він не є
спадкоємцем покійного, спадщини після
його смерті не приймав, а також надав
суду заяву про застосування до
позовних вимог строку позовної
давності, , посилаючись на те, що
ОСОБА_2 помер в 2009 році, а позивач
протягом строку позовної давності до
суду з вказаним питанням не звертався,
хоча він весь цей час належним чином
добросовісно, відкрито користувався
вказаним автомобілем.( а.с.29).

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та проаналізувавши
матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що в 2005 році інвалід
11 групи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрований в АДРЕСА_1 (посвідчення
серії НОМЕР_2 від 19.04.1994 року - а.с.4))
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
порядку забезпечення інвалідів
автомобілями» від 08.09.1997 р. та згідно з
протоколом засідання колегії
головного управління праці та
соціального захисту населення
Вінницької обласної державної
адміністрації від 06.05.2005 р. №6 (а.с. 10-12)
позачергово безкоштовно був
забезпечений автомобілем «Таврія».

При отриманні автомобіля ОСОБА_2 09.05.2005
р. був повідомлений, що автомобіль
«Таврія» видається йому лише в
користування та є державним майном (а.с.
13).

У звязку із медичними протипоказаннями
щодо керування автомобілем інвалідом
ОСОБА_2, 13.06.2005 р. Головне управління
соціального захисту населення надало
дозвіл на передачу права керування
родичу- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3,
проживаючому в АДРЕСА_1 (а.с. 6- 8).

Однак ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_2 помер, а
виділений йому автомобіль ЗАЗ-1102, 2005
РОКУ ВИПУСКУ, КУЗОВ НОМЕР_1 , залишився
в користуванні ОСОБА_1

Враховуючи те, що права і обов`язки у
членів сім`ї інваліда щодо спірного
автомобіля виникли після смерті
інваліда, а не в момент забезпечення
інваліда автомобілем, застосуванню до
спірних правовідносин підлягає
Порядок забезпечення інвалідів
автомобілями, затверджений
постановою КМУ від 19.07.2006 року № 999.

Згідно п. 16 Порядку (в редакції від
17.04.2008 р., що діяла на час смерті
інваліда - 15.10.2009 р.), після смерті
інваліда автомобіль, яким він був
забезпечений головним управлінням
соціального захисту або управлінням
виконавчої дирекції, строк
експлуатації якого більше ніж 10 років,
залишається члену сім`ї, який на час
смерті інваліда проживав та був
зареєстрований за місцем проживання і
реєстрації інваліда. Автомобіль, строк
експлуатації якого менше ніж 10 років,
після смерті інваліда залишається у
користуванні його сім`ї, якщо в ній є
інвалід, який: має підстави для
забезпечення автомобілем згідно з п.3
цього Порядку; проживав і був
зареєстрований на час смерті інваліда
за місцем його проживання і реєстрації;
не має іншого автомобіля, у тому числі
отриманого через головне управління
соціального захисту або управління
виконавчої дирекції. Іншому члену сім`ї
померлого інваліда, який проживає та
зареєстрований за місцем проживання та
реєстрації інваліда, автомобіль, строк
експлуатації якого менше ніж 10 років,
залишається у разі сплати ним до
спеціального фонду державного бюджету
на рахунки, відкриті в органах
Державного казначейства одержаного
автомобіля, з урахуванням ступеня його
зношення та суми, сплаченої за нього
інвалідом. В іншому разі автомобіль
повертається (вилучається) головному,
районному управлінню соціального
захисту або управлінню виконавчої
дирекції у повному комплекті.

Згідно довідки-рахунку (а.с. 16) вартість
автомобіля, виданого ОСОБА_2 на
підставі протоколу засідання від 06.05.2005
р. №6 з урахуванням ступеня зношення
складає 9049,17 грн.

Своєю заявою , датованою 31.05.2012 року,
відповідач погодився заплатити до
01.07.2012 року кошти за автомобіль ЗАЗ-1102,
2005 року випуску ( а.с.9)

Однак на час звернення до суду він
кошти в сумі 9049,17 грн. не сплатив, для
вирішення розгляду питання
примусового вилучення автомобіля не
з`явився, хоча письмово запрошувався
(а.с.15), в судовому засіданні позов не
визнав..

Відповідно до розпорядження №125 від
27.03.2013 р. до розпорядження голови
облдержадміністрації від 29.12.2012 р. № 750
«Про перелік структурних підрозділів
облдержадміністрації, головне
управління праці та соціального
захисту населення
облдержадміністрації перейменоване в
Департамент соціальної політики
облдержадміністрації» (а.с. 15-18).

На підставі викладеного, суд прийшов до
висновку про наявність спірних
правовідносин між сторонами, які
регулюютьсяпостановою Кабінету
Міністрів України від 19.07.2006 р. №999 «Про
затвердження Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями» (в редакції
від 17.04.2008 р., що діяла на час смерті
інваліда -15.10.2009 р.), яка згідно ст. 4 ЦК
України є актом цивільного
законодавства, і встановив, що права
позивача відповідачем порушені, тому
підлягають захисту.

Відповідачем подано заяву про
застосування до даних правовідносин
строків позовної давності, посилаючись
на те, що з моменту смерті ОСОБА_2
пройшло більше трьох років.

Статтею 256, 257 ЦК України, визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Такий строк
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що заявою ,
датованою 31.05.2012 року, відповідач
погодився заплатити до 01.07.2012 року
кошти за автомобіль ЗАЗ-1102, 2005 року
випуску ( а.с.9)

Однак відповідач коштів за автомобіль
не сплатив, тому своїм листом від 10.08.2012
року, ОСОБА_1 був наданий строк до
01.09.2012 року для явки до позивача та
вирішення питання по суті. У разі
неявки, як зазначено в листі, позивач
буде розцінювати це як відмову від
сплати залишкової вартості автомобіля
або його добровільного повернення та
буде звертатись до суду для
примусового вилучення автомобіля (
а.с.15).

Оскільки до 01.09.2012 року відповідач
добровільно залишкову вартість
автомобіля не сплатив та автомобіль не
повернув, суд прийшов до висновку, що
саме з цієї дати починається перебіг
строку позовної давності, який на час
звернення до суду - ще не завершився.

На підставі ст.79,88 ЦПК України
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача судові витрати :
сплачений позивачем судовий збір в
сумі 229,40 грн. (а.с. 1).

На підставі ст. 4 ЦК України,
постановою Кабінету Міністрів України
від 19.07.2006 р. №999 «Про затвердження
Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями», ст.ст. 256,257,261 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215,ЦПК
України

суд

В И Р І Ш И В:

ПОЗОВ ЗАДОВОЛЬНИТИ.

Зобов»язати ОСОБА_1 повернути
ДЕПАРТАМЕНТУ СОЦІАЛЬНОЇ ПОЛІТИКИ
ВІННИЦЬКОЇ ОБЛДЕРЖАДМІНІСТРАЦІЇ
АВТОМОБІЛЬ ЗАЗ -1102, 2005 РОКУ ВИПУСКУ,
КУЗОВ НОМЕР_1 у повній комплектності,
який був виданий інваліду війни 11
групи ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
позивача понесені судові витрати в
сумі 229 грн.40 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку протягом десяти
днів.

Після закінчення цього строку
рішення набирає законної сили, якщо не
надійде апеляційної скарги на рішення
суду.

Суддя: Л. Т. Мочульська