РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. № 2/521/6480/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року
м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси
у складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Бондаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Одесі
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «Дельта банк», треті особи:
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу - ОСОБА_3,
Перший Малиновський відділ Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню,

встановив:

У вересні 2014р. ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Дельта банк»
(далі - ПАТ «Дельта Банк»), треті особи:
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу - ОСОБА_3,
Перший Малиновський відділ Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції (далі - Перший
Малиновський відділ ДВС ОМУЮ) про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню, посилаючись на
те, що рішенням Малиновського
районного суду м.Одеси від 11.04.2014р., яке
набрало чинності, було стягнуто
солідарно зі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на
користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
№ 664-0131017/ФКВ-08 від 03.09.2008р. в розмірі
77767,17грн. Позивач зазначала, що 05
вересня 2014р. їй стало відомо, що за
заявою ПАТ «Дельта Банк» приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 13.03.2014р.
було вчинено виконавчий напис за №547
про стягнення з неї на користь ПАТ
«Дельта Банк» заборгованості за
кредитним договором № 664-0131017/ФКВ-08 від
03.09.2008р., за період з 01.07.2010р. по 02.10.2013р. у
сумі 77577,19грн., шляхом звернення
стягнення на транспортний засіб марки
«Nissan Tiida», 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1,
який був переданий ОСОБА_2 в заставу ТОВ
«Український промисловий банк» у
якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором №
664-0131017/ФКВ-08 від 03.09.2008р. Крім того, за
вищевказаним виконавчим написом зі
ОСОБА_2 було стягнуто витрати по
вчиненню виконавчого напису у сумі
2500,00грн.

Тобто, заборгованість за одним і тим
самим кредитним договором було
стягнено двічі, а саме за рішенням суду
від 11.04.2014р. по справі №521/1887/14-ц та за
виконавчим написом нотаріуса №547 від
13.03.2014р.

Позивачка зазначала, що при вчиненні
приватним нотаріусом виконавчого
напису №547 від 13.03.2014р. останньою було
порушено вимоги чинного законодавства,
оскільки документи, що підтверджують
безспірність заборгованості у
нотаріуса були відсутні, відповідні
вимоги до ОСОБА_2 нотаріусом не
пред'являлися, сума заборгованості
перед ПАТ «Дельта Банк» розрахована
невірно, у зв'язку із чим невірним був
розрахунок сплати витрат по вчиненню
виконавчого напису.

Посилаючись на вищевикладене та на
наявність спірного характеру
заборгованості позивачка просила суд
винести рішення, яким визнати таким, що
не підлягає виконанню, виконавчий
напис від 13.03.2014р., що посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрований у реєстрі за №547, щодо
стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь
стягувача ПАТ «Дельта Банк» грошової
суми у розмірі 80077,19грн., шляхом
звернення стягнення на транспортний
засіб марки «Nissan Tiida», 2008 року випуску,
д/н НОМЕР_1, шасі НОМЕР_3, який
зареєстрований РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС
України в Одеській області 03.09.2008р. та
належить на праві власності ОСОБА_2,
стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь
позивача суму судового збору в розмірі
243,60грн.

Позивач в судове засідання не
з'явилась, надала до суду заяву, якою
просила суд розглянути справу за її
відсутності та в порядку заочного
провадження, у зв'язку з систематичною
неявкою відповідачів в судові
засідання (а.с.28).

Представники відповідача та
представники третіх осіб у судове
засідання не з'явились, про дату, час та
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином відповідно до вимог ст.74
ЦПК України (а.с.25,26,27).

Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки
в судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує роти такого
вирішення справи.

Враховуючи наведене та дослідивши
матеріали справи, суд вважає за можливе
провести розгляд справи в заочному
порядку та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна із сторін повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених Кодексом.

Матеріалами справи встановлено, що
03.09.2008р. між ОСОБА_2 та ТОВ «Український
промисловий банк» було укладено
кредитний договір №664-0131017/ФКВ-08 від
03.09.2008р.

У якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором №
664-0131017/ФКВ-08 від 03.09.2008р. між ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_2 було укладено договір застави
транспортного засобу №664-0131017/ZФКВ-08 від
03.09.2008р., посвідчений 03.09.2008р. приватний
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 за №8912,
згідно умов якого ОСОБА_2 передала в
заставу банку транспортний засіб марки
«Nissan Tiida», 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1.

Відповідно до умов цього договору
заставою забезпечуються вимоги
заставодержателя, що випливають із
кредитного договору № 664-0131017/ФКВ-08 від
03.09.2008р., укладеного між ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_2 Предметом цього договору є
рухоме майно, а саме транспортний засіб
марки «Nissan Tiida», 2008 року випуску, д/н
НОМЕР_1.

На підставі Договору про передачу
Активів та Кредитних зобов'язань
Укрпромбанку на користь Дельта банку,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, 30.06.2010р. за реєстровим
№2258, а також Акту приймання-передачі
кредитних договорів, договорів застави
(іпотеки), поруки, кредитних справ від
27.07.2010р. - до ПАТ «Дельта Банк» перейшли
права первісного кредитора ТОВ
«Укрпромбанк» та АТ «Дельта Банк»
набуло статусу Нового кредитора згідно
ст.ст. 512-514, 516, 517 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що
через невиконання ОСОБА_2 своїх
зобов'язань за кредитним договором №
664-0131017/ФКВ-08 від 03.09.2008р. у останньої
склалась заборгованість перед банком,
у зв'язку із чим ПАТ «Дельта Банк»
звернулося до приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 із заявою про вчинення
виконавчого напису.

13 березня 2014р. приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 вчинив виконавчий напис
№547, про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за
кредитним договором №664-0131017/ФКВ-08 від
03.09.2008р., за період з 01.07.2010р. по 02.10.2013р. у
сумі 77577,19грн., шляхом звернення
стягнення на транспортний засіб марки
«Nissan Tiida», 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1,
який був переданий ОСОБА_2 в заставу ТОВ
«Український промисловий банк» у
якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором №
664-0131017/ФКВ-08 від 03.09.2008р. За вищевказаним
виконавчим написом зі ОСОБА_2 також
було стягнуто витрати по вчиненню
виконавчого напису у сумі 2500,00грн.
(а.с.9).

26 травня 2014р. ПАТ «Дельта Банк»
звернулося до Першого Малиновського
відділу ДВС ОМУЮ із заявою про
відкриття виконавчого провадження на
підставі виконавчого напису №547 від
13.03.2014р. (а.с.10).

29 травня 2014р. старшим державним
виконавцем Першого Малиновського
відділу ДВС ОМУЮ Корсуном О.В. було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП №43491455 на
підставі виконавчого напису №547 від
13.03.2014р. (а.с.11).

Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Частиною 6 ст. 20 Закону України "Про
заставу" встановлено, що звернення
стягнення на заставлене майно
здійснюється за рішенням суду або
третейського суду, на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
інше не передбачено законом або
договором застави.

Інше передбачено Законом України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", чинним з 1 січня
2004 року, який визначає правовий режим
регулювання обтяжень рухомого майна,
встановлених з метою забезпечення
виконання зобов'язань, а також правовий
режим виникнення, оприлюднення та
реалізації інших прав юридичних і
фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Прикінцевими і перехідними
положеннями згаданого Закону
передбачено, що законодавчі та інші
нормативно-правові акти, прийняті до
набрання чинності цим Законом,
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Отже, Закон України "Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень" є спеціальним законом з
питань правового режиму регулювання
обтяжень рухомого майна. Положення
Закону України "Про заставу"
застосовуються лише в частині, що не
суперечать Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень".

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
здійснюється на підставі рішення суду
в порядку, встановленому законом, або в
позасудовому порядку згідно із цим
Законом.

Статтею 26 цього Закону визначено
позасудові способи звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
відповідно до якої обтяжувач має право
на власний розсуд обрати один із таких
позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження:

1) передача рухомого майна, що є
предметом забезпечувального
обтяження, у власність обтяжувача в
рахунок виконання забезпеченого
обтяженням зобов'язання в порядку,
встановленому цим Законом;

2) продаж обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем або на публічних
торгах;

3) відступлення обтяжувачу права
задоволення забезпеченої обтяженням
вимоги у разі, якщо предметом
забезпечувального обтяження є право
грошової вимоги;

4) переказ обтяжувачу відповідної
грошової суми, у тому числі в порядку
договірного списання, у разі, якщо
предметом забезпечувального обтяження
є гроші або цінні папери.

Отже ст. 26 вказаного вище Закону
визначено виключний перелік
позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
відповідно до якої обтяжувач має право
на власний розсуд обрати один із них
для звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження. При цьому
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження на
підставі виконавчого напису нотаріуса
даною статтею не передбачено.

Таким чином, спірні правовідносини
сторін врегульовано Законом України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", яким не
передбачено звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження
на підставі виконавчого напису
нотаріуса.

Вищий господарський суд України,
залишаючи без зміни постанову
апеляційного господарського суду у
справі N 47/264-10, дійшов висновку про те,
що звернення стягнення на заставлене
майно шляхом вчинення нотаріусом
виконавчого напису не передбачено
Законом України "Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень", оскільки таке звернення може
бути вчинено лише на підставі рішення
суду.

Аналогічну правову позицію про те, що
відповідно до Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" підстав для
звернення стягнення на заставлене
майно шляхом вчинення нотаріусом
виконавчого напису немає, викладено в
постанові Верховного Суду України від
15 листопада 2010 року у справі N 19/164.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
нотаріат» нотаріуси або посадові
особи, які вчиняють нотаріальні дії, у
своїй діяльності керуються законами
України, постановами Верховної

Ради України, указами і
розпорядженнями Президента України,
постановами і розпорядженнями
Кабінету Міністрів України, а на
території Республіки Крим, крім того, -
законодавством Республіки Крим,
наказами Міністра юстиції України,
нормативними актами обласних,
Київської та Севастопольської
міських державних адміністрацій.

Встановлено, що 16 жовтня 2011року набрав
чинності Закон України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо врегулювання відносин між
кредиторами та споживачами фінансових
послуг» №3795-У1, яким врегулювані
питання здійснення нотаріусом
виконавчого напису на рухоме майно.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
врегулювання відносин між кредиторами
та споживачами фінансових послуг»
№3795-У1 передбачено, що дія цього Закону
не поширюється на кредитні договори,
укладені до набрання ним чинності.

Тобто, здійснення нотаріусами
виконавчих написів на рухоме майно за
договорами укладеними до 16 жовтня
2011року є неправомірними.

Крім того, згідно ст. 87 Закону України
«Про нотаріат» для стягнення грошових
сум або витребування від боржника
майна нотаріуси вчиняють виконавчі
написи на документах, що встановлюють
заборгованість. Перелік документів,
за якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 29.06.1999р. №1172
передбачено, що нотаріально посвідчені
угоди, що передбачають сплату грошових
сум, передачу або повернення майна, а
також право звернення стягнення на
заставлене майно. Для одержання
виконавчого напису подаються: оригінал
нотаріально посвідченої угоди;
документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

Судом встановлено, що під час вчинення
виконавчого напису нотаріусом не було
встановлено безспірність
заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ
«Дельта Банк», так як за твердженням
позивачки розрахунок розміру
невиконаних зобов'язань за кредитним
договором, суми боргу за тілом кредиту,
відсотків за користування кредитом,
пені та штрафних санкції у виконавчому
написі зроблено банком одноособова,
без урахування думки позичальника, та
не відповідає дійсності.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що
вчинення приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 виконавчого напису від
13.03.2014р. за №547 щодо стягнення з ОСОБА_2
на користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованості за кредитним договором
№ 664-0131017/ФКВ-08 від 03.09.2008р., за період з
01.07.2010р. по 02.10.2013р. у сумі 77577,19грн.,
шляхом звернення стягнення на
транспортний засіб марки «Nissan Tiida», 2008
року випуску, д/н НОМЕР_1, який був
переданий позивачкою в заставу ТОВ
«Український промисловий банк» у
якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором №
664-0131017/ФКВ-08 від 03.09.2008р. є
неправомірним та незаконним, а тому
виконавчий напис від 13.03.2014р. за №547 є
таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, судом встановлено, що за
рішенням Малиновського районного суду
м.Одеси від 11 квітня 2014р. по справі
№521/1887/14-ц, яке набрало законної сили
22.04.2014р. зі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь
ПАТ «Дельта Банк» в солідарному
порядку було стягнуто заборгованість
за кредитним договором №664-0131017/ФКВ-08
від 03.09.2008р. на загальну суму 77767,17грн. та
судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 777,67грн.(а.с.6-7).

ПАТ «Дельта Банк» не було надано до
суду жодних заперечень проти позову та
доказів у підтвердження цих
заперечень.

Своїм правом бути присутнім у судових
засіданнях відповідач також
розпорядився на свій розсуд.

На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів в їх
сукупності.

За таких обставин, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує, у
тому числі, питання щодо розподілу між
сторонами судових витрат.

Судовий збір по справі становить 243,60
грн., які сплачені позивачем при
зверненні до суду.

На підставі ст. ст.55,124 Конституції
України, ч.3 ст.6, 15,16, 18, ч. 1 ст. 590 ЦК
України, ч. 6 ст. 20 Закону України "Про
заставу", ч. 1 ст. 24, ст.26 Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" ст.7 Закону
України «Про нотаріат», керуючись ст.10,
11, 110, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Дельта банк»,
треті особи: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу - ОСОБА_3, Перший Малиновський
відділ Державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
про визнання виконавчого напису таким,
що не підлягає виконанню -
задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню
виконавчий напис від 13 березня 2014р. за
№547, вчинений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3. щодо стягнення зі ОСОБА_2
на користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта банк»
заборгованості за кредитним договором
№ 664-0131017/ФКВ-08 від 03 вересня 2008р., за
період з 01 липня 2010р. по 02 жовтня 2013р. у
сумі 77577,19грн., шляхом звернення
стягнення на транспортний засіб марки
«Nissan Tiida», 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1,
шасі № НОМЕР_3, зареєстрований РЕВ -1 при
УДАІ ГУМВС України в Одеській області 03
вересня 2008року, що належить на праві
власності ОСОБА_2 та який був переданий
нею в заставу Товариству з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» у якості
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором № 664-0131017/ФКВ-08 від
03.09.2008р. та стягнення витрат по вчиненню
виконавчого напису у сумі 2500,00грн.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Дельта банк» на користь
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_2, яка проживає за адресою:
АДРЕСА_1 судовій збір в розмірі 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня з дня
проголошення судового рішення.

Суддя:
О.М. Сегеда

27.10.2014