Справа № 130/3512/13-ц Провадження №
22-ц/772/402/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Порощук П. П.Категорія:
48Доповідач: Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Голоти Л.О.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Жмеринського
міськрайонного суду Вінницької
області від 16 грудня 2013 року в
цивільній справі за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів, -

встановила :

В листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до суду із вказаним вище позовом, у
якому посилалась на те, що впродовж
двох років проживає з відповідачем
окремо. Позивач знаходиться у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.
Джерелом доходу, крім соціальних
виплат по догляду за дитиною, не має.

Відповідач має можливість сплачувати
аліменти, так як знаходиться у
працездатному віці та може працювати.
Стан здоров'я та матеріальне становище
дозволяє йому утримувати свою дитину.

Оскільки позивач перебуває у скрутному
матеріальному становищі, а відповідач
матеріально не допомагає їй утримувати
дитину, просила стягувати з останнього
на свою користь аліменти у твердій сумі
1000 грн. на утримання дитини.

Перед початком судового засідання
ОСОБА_3 надала суду заяву, в якій
змінила заявлені позовні вимоги та
просила стягувати з відповідача
аліменти в твердій грошовій сумі в
розмірі 800 грн. щомісячно. Справу
просила розглянути у її відсутність.

Відповідач надав до суду заяву, в якій
змінені позовні вимоги визнав
повністю. Справу просив розглянути у
його відсутність.

Рішенням Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 16 грудня 2013
року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання
дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій
грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот)
грн. щомісячно, починаючи з 21 листопада
2013 року і до досягнення дитиною
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 229
грн. 40 коп. судового збору. Рішення в
частині стягнення аліментів допущено
до негайного виконання в межах одного
місяця.

В апеляційній скарзі позивач просить
змінити рішення Жмеринського
міськрайонного суду Вінницької
області від 16 грудня 2013 року шляхом
задоволення вимог позивачки у розмірі
360 грн., посилаючись на те, що вважає
рішення незаконним та таким, що порушує
його права.

При цьому вказується на те, що йому
ніхто не роз'яснив прав передбачених
статтею 27 ЦПК України, а також судом у
своєму рішенні не враховано, що
відповідач добровільно сплачує
аліменти ОСОБА_5 на їх сина ОСОБА_6 у
розмірі 360 грн..

В своїх запереченнях на скаргу позивач
доводи скарги не визнала, вказавши на
її безпідставність і на законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, в зв'язку з чим просила
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без змін.

Зазначила, що права відповідача судом
не порушені, оскільки 05 грудня 2013 року
сторонам надіслано ухвалу суду в якій
роз'яснено право надати свої
заперечення проти позову, проте
відповідач заперечення та відповідні
докази до 16 грудня 2013 року не надав, не
намагався їх надати і в суді. Положення
ст. 182 СК України судом не порушені,
оскільки відповідач матеріально
забезпечений, має у власності дві
квартири, автомашину, закордонний
спортивний мотоцикл.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає за необхідне її
відхилити.

Задовольняючи позов, районний суд
виходив з того, що відповідно до статті
180 Сімейного кодексу України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Також міськрайонний суд врахував
роз'яснення викладені в ч. 3 п. 24
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 2 від 12 червня 2009 року «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції», відповідно до яких у разі
визнання відповідачем позову, яке має
бути безумовним, і якщо таке визнання
не суперечить закону і не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб
(не відповідача), суд ухвалює рішення
про задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції; апеляційний
суд досліджує лише ті докази, які судом
першої інстанції були досліджені з
порушенням встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини у
справі, подані сторонами докази,
правильно визначив характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Самі по собі доводи ОСОБА_2 про те, що
він добровільно сплачує аліменти
ОСОБА_5 на сина ОСОБА_6 у розмірі 360 грн.
не спростовують висновки суду першої
інстанції у даній справі, оскільки
визнанням позову відповідачем суд
першої інстанції був позбавлений
можливості дослідити зазначену
обставину в сукупності з іншими
обставинами у справі. При зверненні з
заявою до суду про визнання позову в
сумі 800 грн., відповідач був обізнаний
своїм матеріальним станом.

Посилання апеляційної скарги на те, що
суд першої інстанції не роз'яснив
відповідачу прав, передбачених статтею
27 ЦПК України не можуть бути підставою
для скасування правильного по суті і
справедливого рішення, оскільки
відповідно до ст. 167 ЦПК України
головуючий роз'яснює сторонам та іншим
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки в стадії судового
розгляду, проте ОСОБА_2 подав до суду
заяву, в якій просив справу розглянути
за його відсутності. Отже, за таких
обставин процесуальні права
відповідача судом порушені не були.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 16 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: (підпис)
Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис)
Міхасішин І.В.

(підпис)
Голота Л.О.

«З оригіналом вірно»

Суддя апеляційного суду
Войтко Ю.Б.