Справа № 738/2575/13-ц
№ провадження 2/738/23/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року
м. Мена

Менський районний суд Чернігівської
області в складі:

головуючого судді - Чепурко
В.О.

за участю: секретаря -
Омельненко Л.І.

позивача - відповідача
ОСОБА_1

представника позивача - відповідача
ОСОБА_2

відповідача - позивача
ОСОБА_3

представника відповідача - позивача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мена цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої
особи - Чернігівського регіонального
управління Державної
спеціалізованої фінансової установи «
Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву» про визнання
спільним сумісним майном подружжя,
визнання права власності на ? частину
спірної квартири , зустрічний позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права
особистої приватної власності на
88.01/100 частину квартири ,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2013 року ОСОБА_1
звернулась до суду із позовом
посилаючись на те, що з 26 січня 2002 р.
перебувала з відповідачем ОСОБА_3 в
зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають
двох неповнолітніх дітей : ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.
За період перебування у шлюбі було
придбано в кредит від Чернігівського
регіонального управління Державної
спеціалізованої фінансової установи «
Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву» трьохкімнатну
квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ,
загальною площею 63,4 кв. м., житловою
площею 39,8 кв. м. за кредитною угодою №176
від 24.06.2003 року. Кредит було надано у
сумі 50616 грн., 79 коп. з кінцевим терміном
повернення до 30 років , з дати
укладення кредитної угоди. Для
забезпечення своєчасного виконання
зобов'язання за кредитною угодою
квартира була передана в заставу.
Зазначений кредит є довготерміновим,
надавався на пільгових засадах для
молодої сім'ї на придбання житла, в
особі ОСОБА_3 В зв'язку з тим, що спільне
життя не склалось, рішенням Менського
районного суду Чернігівської області
від 24 листопада 2010 року шлюб розірвано.
На даний час квартира перебуває у
володінні та користуванні відповідача.
В зв'язку з цим просить визнати
спільним сумісним майном подружжя
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1.
Визнати за нею право власності на ?
частину квартири за адресою: АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_3 право власності на ?
частину квартири за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути судові витрати по справі на її
користь з відповідача .

В січні 2014р. відповідач за первинним
позовом ОСОБА_3 звернувся із
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
визнання права особистої власності на
88100 частини (88.01% ) спірної квартири
посилаючись на те , що відповідно до
свідоцтва про право власності на
квартиру, він є власником квартири за
адресою: АДРЕСА_1. Квартира була
придбана не за власні кошти подружжя, а
взята в кредит. На день розірвання
шлюбу за спірну квартиру сплачено
спільними коштами подружжя - 8 838 грн. 91
коп.. В подальшому погашення за
кредитною угодою здійснював лише він.
На його думку, спільною сумісною
власністю подружжя є частина квартири,
що еквівалентна 8 838 грн. 91 коп., які були
сплачені ними під час перебування у
шлюбі. Після розірвання шлюбу, за
квартиру ним було сплачено 28 526 грн. 84
коп.. Просить визнати за ним право
особистої приватної власності на 88,01/100
частину, що становить 55,8 кв.м. квартири
АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 10 січня 2014 року
зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
визнання майна особистою приватною
власністю прийнято до спільного
розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третьої особи - Чернігівського
регіонального управління Державної
спеціалізованої фінансової установи «
Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву» та об'єднано
в одне провадження.

В судовому засіданні позивач -
відповідач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2 первісний позов підтримали у
повному обсязі просили його
задовольнити з підстав , викладених в
позовній заяві. Зустрічний позов
ОСОБА_3 не визнали .

Відповідач - позивач ОСОБА_3 ,
представник відповідача - позивача
ОСОБА_4 позовні вимоги за первісним
позовом ОСОБА_1 не визнали, просили
задовольнити позовні вимоги
зустрічного позову, посилаючись на
обставити викладені в позовній заяві.

Представник третьої особи -
Чернігівського регіонального
управління Державної
спеціалізованої фінансової установи «
Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву» в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
в якій просить справу розглянути без
участі їхнього представника. В
поясненні просять суд відхилити
позовні вимоги ОСОБА_1, посилаючись на
те, що кредитна угода не передбачає
зміни власника квартири без згоди
Фонду, крім спадкування. Рішенням
виконавчого комітету Менської міської
ради від 28 серпня 2003 року №167 визнано
право власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_3. 30 вересня 2003 року Чернігівським
БТІ право власності на спірну квартиру
було зареєстровано за ОСОБА_3. В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитною угодою 13 жовтня 2003 року між
ОСОБА_3 та Фондом укладено договір
застави спірної квартири, відповідно
до умов якого ОСОБА_3 має право
володіти, користуватися майном, що
передане в заставу, але не має права
розпоряджатися ним без письмової згоди
Заставодержателя до закінчення
терміну дії договору. Квартира набута
за рахунок коштів пільгового
довготермінового кредиту і до повного
його погашення не належить
позичальнику в повному обсязі, тому
вважає, що одному із членів колишньої
родини може бути присуджено лише
частину коштів, що вносились, як перший
внесок та кошти, що сплачені в рахунок
погашення, наданого сім'ї пільгового
довготермінового кредиту у період
шлюбу.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до
наступного висновку.

Згідно свідоцтва про право
власності ( а.с. 65) , інформаційної
довідки з Реєстру прав власності на
нерухоме майно ( а.с. 110) право власності
на спірну квартиру виникло у ОСОБА_3 з
30.09.2003 р.

Відповідно до п. 4 «Прикінцеві та
перехідні положення» Цивільного
кодексу України ( в редакції 2003р.) , ЦК
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання
ним чинності.

Щодо цивільних відносин , які
виникли до набрання чинності
Цивільним кодексом України , положення
цього Кодексу застосовуються до тих
прав і обов'язків , що виникли або
продовжують існувати після набрання
ним чинності.

Після набрання чинності 01.01.2004 р.
ЦК України ( в редакції 2003р.) та
Сімейного кодексу України , спірна
квартира АДРЕСА_1 знаходилась під
заставою , для забезпечення виконання
зобов'язань за Кредитною угодою №176
від 24 червня 2003р., по забезпеченню
повернення коштів в сумі 50616 грн.
наданих сім'ї ОСОБА_3 для придбання
квартири, що позбавляло ОСОБА_3 та
членів його сім'ї можливості на
власний розсуд розпоряджатись цим
майном. З наведеного слідує , що
правовідносини щодо володіння,
користування, розпорядження спірною
квартирою продовжували існувати
після 01.01.2004р. із застереженнями ,
визначеними договором застави від
30.10.2003р. , а тому спірні правовідносини
слід регулювати КпШС УРСР , СК України
, ЦК України ( в редакції 2003р.).

Відповідно до ст. 368 ЦК України
спільна власність двох або більше
осіб без визначення часток кожного з
них у праві власності є спільною
сумісною власністю. Суб'єктами права
спільної сумісної власності можуть
бути фізичні особи, юридичні особи, а
також держава, територіальні громади,
якщо інше не встановлено законом.
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором
або законом.

У відповідності до змісту ч.1, 3
ст. 60 СК України майно, набуте подружжям
за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).

Якщо одним із подружжя укладено
договір в інтересах сім'ї , то гроші ,
інше майно , в тому числі гонорар ,
виграш, які були одержані за цим
договором , є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 68 СК України розірвання
шлюбу не припиняє права спільної
сумісної власності на майно, набуте за
час шлюбу.

Відповідно ст.70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Аналогічні вимоги щодо набуття , поділу
спільного сумісного майна подружжя
визначені ст. 22, 28 , 29 КпШС УРСР .

В судовому засіданні встановлено, що 26
січня 2002 року сторони зареєстрували
шлюб, що підтверджується свідоцтвом
про одруження від 26 січня 2002 року,
виданого відділом державної
реєстрації актів громадянського стану
Семенівського районного управління
юстиції Чернігівської області ( а.с.7).

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх
дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвами про народження ( а.с.9,10).

Рішенням Менського районного суду
Чернігівської області від 24 листопада
2010 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1
розірвано ( а.с.8).

24 червня 2003 року між Чернігівським
регіональним управлінням Державної
спеціалізованої фінансової установи «
Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву» та ОСОБА_3
укладено кредитну угоди №176 , згідно
якої на сім'ю ОСОБА_3 , який діє в особі
сім'ї , наданий прямий адресний кредит у
розмірі 50616 грн., з кінцевим терміном
повернення до 30 років ( а.с.11-15) . Коли
інвестиційний житловий будинок був
збудований , рішенням виконкому
Менської міської ради № 167 від 28
серпня 2003 р. за ОСОБА_3 визнано право
власності на квартиру та видано
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 (а.с.
65, 105).

30 вересня 2003 року Чернігівським БТІ
право власності на спірну квартиру
було зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с.64).

З ОСОБА_3 та за нотаріально
посвідченої згоди ОСОБА_1 13.10.2003р.
укладено договір застави цієї
квартири , для забезпечення виконання
кредитних зобов'язань (а.с. 39-43, 116) .

Відповідно ч. 2, 4 ст.65 СК України при
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя.

Договір, укладений одним із
подружжя в інтересах сім'ї, створює
обов'язки для другого з подружжя, якщо
майно, одержане за договором,
використане в інтересах сім'ї.

Із роз'яснень в п.п. 23, 24 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» слідує , що
вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно
до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути
будь-які види майна, за винятком тих,
які згідно із законом не можуть їм
належати (виключені з цивільного
обороту), незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом. Спільною сумісною власністю
подружжя, зокрема, можуть бути:
квартири, жилі й садові будинки;
земельні ділянки та насадження на них,
продуктивна і робоча худоба, засоби
виробництва, транспортні засоби;
грошові кошти, акції та інші цінні
папери, паєнакопичення в
житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо. До складу
майна, що підлягає поділу включається
загальне майно подружжя, наявне у нього
на час розгляду справи, та те, що
знаходиться у третіх осіб. При поділі
майна враховуються також борги
подружжя та правовідносини за
зобов'язаннями, що виникли в інтересах
сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

З наведених обставин справи слідує ,
що право власності на спірну квартиру
виникло в період шлюбу між сторонами і
таке стало можливим саме з підстав
перебування сторін у шлюбі , наявності
малолітніх дітей, внаслідок чого
вказане нерухоме майно є спільно
набутим майном подружжя і підлягає
поділу. Боргові зобов'язання у разі
придбання квартири в кредит перед
позикодавцем несуть як чоловік так і
дружина , а не тільки той із подружжя ,
хто підписав кредитний договір.

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третьої особи - Чернігівського
регіонального управління Державної
спеціалізованої фінансової установи «
Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву» про визнання
спільним сумісним майном подружжя,
визнання права власності на ? частину
спірної квартири підлягає задоволенню.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про визнання права особистої
приватної власності на 88/100 частину
(88.01%) квартири з наведених вище
підстав є необґрунтованим і підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до довідки №1391 від 17 грудня
2013 року виданої директором
Чернігівського регіонального
управління державної спеціалізованої
фінансової установи «Державний фонд
сприяння молодіжному житловому
будівництву», на виконання своїх
зобов'язань за кредитною угодою №176 від
24 червня 2003 року ОСОБА_3 сплачено в
рахунок погашення кредиту за період з 04
листопада 2003 року по 13 вересня 2010 року
(включно) - 8 838,91 грн.; за період з 31
грудня 2010 року по 10 грудня 2013 року
(включно) - 4 093,84 грн.. Розмір пільг з
погашення кредиту, наданих відповідно
до умов Положення про порядок надання
пільгових довготермінових кредитів
молодим сім'ям та одиноким молодим
громадянам на будівництво
(реконструкцію) житла, затвердженого
постановою КМУ від 29 травня 2001 року №
584, складає 12 465,25 грн.. Станом на 16 грудня
2013 року залишок зобов'язань за
кредитною угодою з урахуванням
вищезазначених пільг складає 24 463,00 грн.
(а.с.86).

Актом №53 «про виконання зобов'язань за
кредитною угодою» від 23 грудня 2013 року
підтверджується факт повного
виконання умов кредитної угоди № 176 від
24 червня 2003 року шляхом сплати коштів у
сумі 24 463,00 грн. З акту вбачається, що
дострокове погашення кредиту в сумі 24
463,00 грн. здійснено особисто ОСОБА_3 23
грудня 2013 року, в зв'язку з цим
зобов'язання за кредитною угодою від 24
червня 2003 року № 176 вважаються
виконаними, заборона на відчуження
квартири, що належить ОСОБА_3 може бути
знята (а.с.87).

За ОСОБА_3 слід визнати право власності
на 12 частину спірної квартири, а в
решті позовних вимог слід відмовити.

З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відповідно
до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають
стягненню понесені нею судові витрати
в сумі 1112 ( одна тисяча сто дванадцять )
грн. 07 коп..

На підставі викладеного , керуючись ст.
15, 16, 368 ЦК України, ст. 22, 28, 29 КпШС УРСР,
ст. 60, 63, 65, 69-70 Сімейного кодексу
України, Постанови Пленуму
Верховного Суду України, від 21.12.2007 р. №
11 "Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", ст. ст. 10, 11,57,
88 , 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р I Ш
И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи -
Державного фонду сприяння молодіжному
житловому будівництву в особі
«Чернігівського регіонального
управління «Державного фонду сприяння
молодіжному житловому будівництву» -
задовольнити .

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1
задовольнити - частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільним
сумісним майном подружжям ОСОБА_1 та
ОСОБА_3.

Визнати право власності на квартиру
АДРЕСА_1 в рівних частинах по 12 частині
за кожним : ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 1112 (
одна тисяча сто дванадцять ) грн. 07 коп.
судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
- відмовити .

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий:
В.О. Чепурко