АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1-й інстанції: Калініченко
Доповідач: Українець Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючого - Українець
Л.Д.

суддів - Шебуєвої
В.А.

-
Крижанівської Г.В.

при секретарі -
Дем»янчук Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Голосіївського районного
суду м. Києва від 16 червня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
дитини, додаткових витрат на дитину

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року позивач звернулася в
суд із позовом до відповідача про
розірвання шлюбу, стягнення аліментів
та додаткових витрат на дитину, поділ
спільного майна подружжя, визнання
права власності на частину квартири та
визнання права власності на майно
малолітньої дитини.

Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 09.01.2014 року справу за
позовом про розірвання шлюбу,
стягнення аліментів та додаткових
витрат на дитину роз'єднано зі справою
за позовом про поділ спільного майна
подружжя, визнання права особистої
приватної власності на частину
квартири, визнання права власності на
майно малолітньої дитини у самостійні
провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 09.01.2014 року провадження в
частині вимог щодо розірвання шлюбу
закрито на підставі п.3 ч.1 ст.205 ЦПК
України.

У мотивування вимог про стягнення
аліментів та додаткових витрат на
дитину посилалася на те, що відповідач
є суб'єктом підприємницької діяльності
і має високий рівень доходу, проте
матеріальної допомоги на утримання
дитини не надає, участь у додаткових
витратах на дитину, пов'язаних з
розвитком творчих та інтелектуальних
здібностей, не бере.

Зауважувала, що дохід ОСОБА_2
періодично змінюється, тому вважала, що
ј середньомісячного доходу
відповідача у твердій грошовій сумі
складає 6000,00 грн., й зазначена сума є
справедливим розміром аліментів

Крім того, дитина є здібною до навчання,
а тому потребує додаткових витрат на
освіту. Зокрема, отримує додаткову
теоретичну і практичну підготовку з
англійської мови, ритміки, інформатики,
а також додаткові послуги з виховної
роботи, психологічної допомоги, які
дитина отримує на підставі Контракту №
200 від 01.09.2009 року, укладеного між школою
«Консул» з одного боку та нею з іншого
боку, відповідно до умов якого
щомісячні витрати на розвиток
здібностей спільної дитини сторін
складає 1500,00 грн.

Також, звертала увагу на те, що донька
має незадовільний стан здоров'я,
зокрема, у 2004 році ОСОБА_5 встановлено
діагноз - бронхіальна астма важкого
ступеня. Згідно з консультативним
висновком педіатра дитина потребує
ретельного обстеження та консультації
ряду лікарів спеціалістів, ОСОБА_5
обстежується та отримує медичну
допомогу на платній основі, що складає
500,00 грн. щомісячно.

Відповідно до консультативного
висновку лікаря універсальної клініки
«Оберіг» у зв'язку із захворюванням на
астму дитина потребує щорічного
санаторно-курортного оздоровлення, й
вартість путівки для
санаторно-курортного оздоровлення
ОСОБА_5 коштує приблизно 12000 грн., що є
додатковими витратами, пов'язаними з її
захворюванням.

Враховуючи наведене просила суд
стягнути з відповідача на її користь
аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 у
твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн.
щомісячно, а також додаткові витрати на
дитину в розмірі 3000 грн. щомісячно.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 16 червня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання дочки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у
розмірі 3000 гривень 00 коп. щомісячно
починаючи з дня пред'явлення позову
04.06.2013 року до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3,
додаткові витрати на утримання дочки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000
гривень 00 коп. щомісячно починаючи з
дня пред'явлення позову 04.06.2013 року до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 229 гривень 40 коп.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
змінити рішення суду в частині розміру
стягнутих аліментів, а саме стягувати з
нього по ј частині доходу щомісячно. В
іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Зазначає, що визначений судом розмір
аліментів в сумі 3000 грн. щомісячно
ставить його в скрутне становище та
суперечить принципам розумності та
справедливості.

Вважає, що надані позивачем документи з
клініки «Оберіг» не свідчать, що стан
здоров'я дитини потребує додаткового
спеціалізованого лікування, в них не
вказано який діагноз встановлено та
які ліки рекомендовано.

Щодо санаторно-курортного
оздоровлення, то у разі перебування
доньки в такому закладі він готовий
сплатити необхідну суму.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з"явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи вимогу про стягнення
аліментів на дитину в розмірі 3 000 грн.
щомісячно, суд першої інстанції
підставно виходив з доведеності та
обґрунтованості цієї вимоги.

Судом встановлено, що 09.02.2002 року між
позивачем та відповідачем укладено
шлюб, який зареєстрований відділом
реєстрації актів громадянського стану
Печерського районного управління
юстиції в м. Києві, актовий запис № 65
(а.с.15).

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 07.10.2013 року шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

У шлюбі сторін народилася донька
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серія НОМЕР_1 від 05.09.2002 року
(а.с.16).

Сторонами у справі не заперечується, що
дитина проживає разом з позивачем та
перебуває виключно на утриманні ОСОБА_3

Відповідач не надав жодного доказу на
підтвердження добровільного надання
ним допомоги позивачу в утриманні
їхньої спільної доньки.

Звертаючись в суд з позовними вимогами
про стягнення аліментів та додаткових
витрат на утримання дитини, позивач
посилалася на те, що відповідач не
надає матеріальної допомоги на
утримання дитини, участь у додаткових
витратах на дитину, пов'язаних з
розвитком творчих та інтелектуальних
здібностей, не бере.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист
прав дитини, суд повинен докласти всіх
можливих зусиль для того, щоб
забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини. Батьки
несуть основну відповідальність за
виховання та розвиток дитини. Найкращі
інтереси дитини є предметом їх
основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону
дитинства» визначено, що кожна дитина
має право нa рівень життя достатній для
її фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного та
соціального розвитку.

У відповідності до положень ст. 180 СК
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що
при визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач є фізичною
особою-підприємцем, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
НОМЕР_2 (а.с.19).

З довідки Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва
№ 328/17-221 від 30.06.2011 року вбачається, що
обсяг виручки від реалізації товарів
(робіт, послуг) становить за 2010 рік -
219072,00 грн., за 1 квартал 2011 року - 48859,00
грн. (а.с.20).

Відповідно до податкової декларації
платника єдиного податку фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 за 2012 рік,
загальна сума його доходу за звітний
період складає 181676,00 грн. (а.с.22-23).

З відомостей, наданих 19.03.2014 року
Державною податковою інспекцією у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві дохід
ОСОБА_2 у І кварталі 2013 року складав 74 175
грн., у II кварталі 2013 року складав 87 967
грн., у III кварталі 2013 року складав 21 500
грн., у IV кварталі 2013 року складав 24 000
грн. (а.с.183-185).

Визначаючи розмір аліментів в твердій
грошовій сумі, суд першої інстанції
вірно врахував специфіку сфери
діяльності та те, що прибуток
відповідача цілком залежить від обсягу
замовлень, й суми щомісячного доходу
відповідача можуть змінюватися.

За таких обставин, посилання
відповідача на те, що його дохід не є
мінливим й стягнення аліментів
повинно відбуватись в частці від його
доходу суперечить вимогам закону.

У відповідності до ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

З огляду на те, що доходи відповідача є
постійними, а їх розмір, як вірно
зазначено судом, достатньо високим,
тому колегія суддів погоджується з
висновком суду про визначення розміру
аліментів у твердій грошовій сумі, а
саме у розмірі 3000,00 грн. з дня
пред'явлення позову 04.06.2013 року до
досягнення дитиною повноліття, що
відповідає матеріальним можливостям
відповідача, не порушує його інтересів,
а також не суперечить принципам
розумності, справедливості й рівності
обов'язків матері та батька по
утриманню дитини.

Відповідач не надав доказів порушення
судом вимог закону при визначенні
розміру аліментів, що підлягають
стягненню.

В свою чергу, колегія суддів звертає
увагу на те, що у випадку зміни
обставин, що мають істотне значення,
зацікавлена сторона може звернутися до
суду з вимогою про зміну розміру
аліментів.

Вирішуючи позов у частині стягнення
додаткових витрат на лікування дитини,
суд виходив з того, що дитина потребує
додаткових витрат на лікування на
майбутнє і дійшов висновку про
стягнення на такі витрати щомісячно по
1000 грн. до повноліття дитини.

Такий висновок суду не ґрунтується на
доказах, які б переконливо свідчили, що
дитина потребує додаткових витрат на
лікування на майбутнє.

На підтвердження цих вимог позивач
надала суду ксерокопію акта про надані
медичні послуги (а.с.74), який за своїм
змістом є роздруківкою тих послуг, які
надає Універсальна клініка «Оберіг», а
не документом, що свідчить про надані
послуги дитині сторін, чи необхідність
надання таких послуг до повноліття
дитини.

Зі змісту наданої консультації
педіатра від 08.08.2013 року (а.с.76)
вбачається, що ОСОБА_5 під питанням
поставлено діагноз бронхіальна астма,
загострення та рекомендовано незначне
лікування у вигляді контролю за
температурою, інгаляції, полоскання
горла і таке інше.

Згідно консультації дитячого
алерголога від 09.08.2013 року (а.с.75) дитина
також потребує незначного лікування
протягом 7-10 днів.

В суді апеляційної інстанції позивач
пояснила, що дитина не перебуває на
обліку в районній поліклініці, а
лікується в клініці, де працює її мати,
на даний період відсутні будь-які
докази, які б свідчили про стан
здоров»я дитини та висновки
спеціалістів, що дитина потребує
додаткових витрат на лікування до її
повноліття.

У відповідності до ст.185 СК України,
залежно від ситуації, що склалася, один
з батьків може за своїм вибором
вимагати відшкодування реально
понесених ним додаткових витрат або
попереднього фінансування майбутніх
витрат.

З аналізу ст.185 СК України слідує, що
розмір участі кожного з батьків у
додаткових витратах на дитину залежить
від конкретних обставин справи.
Сторона, що звертається з вимогою про
відшкодування вже зроблених
додаткових витрат або з вимогою про
їхнє попереднє фінансування, має
надати суду докази фактично понесених
або майбутніх витрат, їхній розрахунок
й обґрунтування. Додаткові витрати
мають покриватися батьками в міру
необхідності до досягнення дитиною
повноліття.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що позивач не
надала допустимих та переконливих
доказів на підтвердження стану
здоров»я дитини та потреби в
додаткових витратах на лікування
дитини і за таких обставин та даних
доказів, суд першої інстанції дійшов
передчасного висновку про
необхідність стягнення з відповідача
на користь позивача щомісячно до
повноліття дитини по 1000 грн. на її
лікування, а тому рішення суду в цій
частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволені цієї вимоги.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,309, 313,314,316 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 16 червня 2014 року скасувати
в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3, додаткові витрати на утримання
дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000
гривень 00 коп. щомісячно починаючи з
дня пред'явлення позову 04.06.2013 року до
досягнення дитиною повноліття та
ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволені позову в
частині стягнення додаткових витрат,
пов»язаних з хворобою дитини.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: