Справа № 441/2349/13 Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/783/2925/14 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю представників ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5, представника Повітнянської сільської ради

Городоцького району Козак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа - Повітненська сільська рада Городоцького району Львівської області про усунення перешкод в користування земельною ділянкою та житловим будинком, -

встановила:

21.11.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа Повітнянська сільська рада Городоцького району Львівської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком. Позовні вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить житловий будинок в АДРЕСА_1. Відповідачка в порушення норм добросусідства чинить перешкоди в користуванні житловим будинком та земельною ділянкою, а саме: на віддалі 6 метрів 70 сантиметрів від стіни житлового будинку спорудила навіс з соломою, під вікнами на відстані приблизно чотири метри знаходиться відкритий стік каналізації, де з стайні та конюшні виведені по одній трубі з кожного приміщення до необлаштованого належно складу гною, що суперечить санітарним нормам та шкодить здоров»ю його сім»ї. Крім того, відповідачка порушує право його землекористування шляхом встановлення нової загорожі з порушенням встановленої межі з відхиленням у його сторону на 15 см. З огляду на викладене, просив позов задовольнити та постановити рішення, яким зобов'язати ОСОБА_5 не чинити йому перешкод у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою, а саме: перенести навіс з соломою на відстань не менше як 10 метрів від стіни його житлового будинку; облаштувати вигрібну яму для каналізації на відстані не менше як 20 метрів від стіни його житлового будинку; впорядкувати склад гною та труби, які виведені зі стайні та конюшні так, щоб не було протікання гноївки через подвір»я, скерувавши їх у вигрібну яму; переставити нову загорожу між його та відповідачки земельними ділянками на місце старих межових знаків.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 23.012014 року ОСОБА_2 в позові відмовлено за безпідставністю заявлених вимог.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 В апеляційній скарзі покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду. Зазначає, що в рішенні суду не вирішено питання позиції Повітненської сільської ради щодо спору, що має важливе значення, оскільки земельні ділянки, які перебувають у користуванні сторін, є власністю сільської ради. Крім того, зазначає, що відповідачка своїми неправомірними діями створила йому реальну небезпеку для його житла, оскільки облаштування навісу з соломою загрожує пожежній безпеці його житла, що стверджується інформацією Міністерства надзвичайних ситуацій за №2/14 від 09.08.2011 року. Стверджує, що суд неправильно у своєму рішенні прийшов до висновку, що навіс споруджений давно і на момент побудови його будинку вже був побудований. Суд у своєму рішенні не дав оцінки рішенню №26 Повітнянської сільської ради Городоцького району Львівської області від 23.08.2013 року. Просить рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позову.

У засіданні апеляційної інстанції, представники апелянта пояснили, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов»язання ОСОБА_5 переставити огорожу не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Судом установлено, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями за адресою АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 02.11.2011 року (а.с.6-7).

У житловому будинку АДРЕСА_2 проживає відповідачка ОСОБА_5 Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок вказаний будинок належить ОСОБА_7 (батько ОСОБА_5), який зі слів відповідачки помер у 2010 році.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов»язання відповідачки перенести навіс з соломою на відстань не менш як 10 м від стіни будинку позивача, районний суд виходив з того, що позивач будував будинок, коли навіс з соломою на території будинковолодіння відповідачки вже був влаштований, що узгоджується із технічним паспортом на будівлі (а.с.39,40).

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитися на можна, оскільки у зазначених документах, на які покликається суд (а.с.39,40), дані про навіс з соломою відсутні.

Відповідно до п.7.1.8 Правил пожежної безпеки в України, затверджених Наказом МНС України за № 26 від 19.10.2004 року, сіно, солому та інші грубі корми необхідно складувати в найбільш віддаленому від житлового будинку і господарських будівель місці (на відстані не менше 10 м).

Згідно комісійного акту обстеження території господарства жительки с. Повітно ОСОБА_5 від 08.08.2011 року встановлено складування сіна на підвір»ї господарства ОСОБА_5 на відстані менше 10 м. від житлового бдинку ОСОБА_2 (а.с.14)

Згідно акту земельної комісії Повітненської сільської ради від 22.08.2013 року виявлено, що на подвір»ї ОСОБА_5 знаходиться навіс з соломою на відстані 6 метрів 50 см. до стіни житлового будинку ОСОБА_2. (а.с.15).

На усунення порушень вимог пожежної безпеки ОСОБА_5 було направлено припис, що стверджується листом начальника СзПНПД Городоцького РВ ГУМНС України у Львівській області №23/14 від 08.08.2011 року (а.с.12). Відповідачкою припис не виконано.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині зобов'язання ОСОБА_5 перенести навіс з соломою на відстань не менше 10 м. від стіни житлового будинку ОСОБА_2

За таких обставин, рішення у вказаній частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині.

Щодо вимог ОСОБА_2 в частині зобов'язання відповідачки облаштувати вигрібну яму та впорядкувати склад гною, районний суд прийшов до вірного висновку, що такі позивачем не доведені належними та допустимими доказами. Згідно акту від 16 вересня 2001 року, складеного комісією Повітненської сільської ради, (а.с.44) встановлено, що ОСОБА_5 розташувала гноєсховище в межах санітарних норм. З акту земельної комісії Повітненської сільської ради від 13.03.2014 року вбачається, що при обстеженні виявлено виведення труб зі стайні та конюшні , що знаходяться на подвір»ї відповідачки, на відстані 19 м. від будинку позивача і наявність вигрібної ями (бочки). Викладені обставини ствердила в судовому засіданні апеляційної інстанції представник Повітненської сільської ради.

Рішення суду в цій частині відповідає матеріалам справи, доказам, нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду в цій частині, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.316, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23 січня 2014 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову про зобов»язання ОСОБА_5 перенести навіс з соломою та ухвалити нове рішення в цій частині позову. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_8 задовольнити частково. Зобов»язати ОСОБА_5 перенести навіс з соломою на відстань не менше як 10 метрів від стіни житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 і належить ОСОБА_2.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий М.М.Шандра

Судді: Л.Б.Струс

Н.Л.Шумська