Справа 165/1923/14-ц
Провадження 2/165/497/14
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року
м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської
області в складі :

головуючого судді
Галушки О.Г.,

при секретарі
Дячук С.Л.,

за участю:

представника позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3,

особи, яка надає правову
допомогу ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Нововолинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про втрату
права на користування житловим
приміщенням,-

встановив:

04 серпня 2014 року ОСОБА_5 звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання
її та її неповнолітню дочку ОСОБА_6
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що їй
на праві приватної власності належить
квартира АДРЕСА_1, про що свідчить
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно від 10.07.2007 року. У
вказаній квартирі зареєстрований і
фактично проживає її син ОСОБА_1 та крім
того, зареєстрована його колишня
дружина - відповідач ОСОБА_2 та їх
неповнолітня дочка ОСОБА_6 Проте, після
розірвання шлюбу із ОСОБА_1, починаючи з
08 травня 2013 року відповідач разом із
дитиною не проживають за місцем
реєстрації без поважних причин. Ніяких
перешкод у користуванні житлом їм не
чинилося. З моменту реєстрації
відповідач не виконувала обов'язків з
утримання житла, у зв'язку з чим
вимушена нести зайві витрати по оплаті
комунальних послуг. Оскільки має намір
продати квартиру, а відповідач ОСОБА_2
разом із неповнолітньою дочкою
добровільно знятись з реєстрації не
бажає, тому просить постановити
рішення, яким визнати ОСОБА_2 та її
неповнолітню дочку ОСОБА_6 такими, що
втратили право користування квартирою
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав з підстав наведених у
позовній заяві, просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та представник
відповідача ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов не визнали, подавши до
суду письмове заперечення, просять
відмовити в задоволенні позову. На
обгрунтування заперечень посилаються
на те, що відповідач ОСОБА_2 разом із
неповнолітньою дочкою не проживає у
спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з
поважних причин, оскільки її колишній
чоловік ОСОБА_1, який є сином позивача
ОСОБА_5, чинив їм перешкоди у
користуванні вказаним житлом. У зв'язку
з цим вона змушена була залишити
квартиру та винаймати інше житло.
Пояснили також, що відповідач не
забезпечена власним житлом, змушена
тимчасово проживати в орендованій
квартирі, тому просять відмовити в
задоволенні позову.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 пояснила, що проживає в одному
будинку із позивачем ОСОБА_5, знає їх
сім'ю, те що її син із дружиною та
неповнолітньою дочкою проживали в
спірній квартирі, проте після
розірвання шлюбу, відповідач із своєю
дочкою, забравши власні речі, виїхала
із помешкання. З 08 травня 2013 року
відповідач ОСОБА_2 не з'являється у
вказаній квартирі, винаймає інше житло,
де проживає із неповнолітньою дочкою.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснив, що був головою
житлово-будівельного кооперативу
«Юність», до якого належить будинок
АДРЕСА_1 проживає позивач ОСОБА_5 До
травня 2013 року разом із позивачем та її
сином у спірній квартирі проживала
відповідач ОСОБА_2 з неповнолітньою
дочкою, а потім вони переїхали в
орендовану квартиру і з цього часу
фактично за вказаною адресою не
проживали та не користувалися цим
житлом.

Заслухавши пояснення сторін, показання
свідків, дослідивши письмові докази,
суд прийшов до висновку, що позов є
підставним і підлягає до задоволення в
зв'язку з наступним.

З копії свідоцтва про право
власності на квартиру від 10.07.2007 року
слідує, що квартира, що за адресою:
АДРЕСА_1 належить на праві приватної
власності ОСОБА_5 (а.с.4).

Згідно довідки про склад сім'ї від
10.05.2013 року №642, виданої
житлово-будівельним кооперативом
«Юність» відповідач ОСОБА_2 та її
неповнолітня дочка ОСОБА_6
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.9).

Як вбачається із акту від 11.06.2013 року,
складеного працівниками ЖБК «Юність»,
відповідач ОСОБА_2 та її неповнолітня
дочка ОСОБА_6 за місцем реєстрації:
АДРЕСА_1 не проживають з 08 травня 2013
року (а.с.10).

Із копії попередження про зняття з
реєстрації місця проживання,
надісланої відповідачу ОСОБА_2,
вбачається, що ОСОБА_1, діючи за
довіреністю в інтересах своєї матері -
позивача ОСОБА_5, вимагав від
відповідача знятись з реєстрації місця
проживання, а саме: АДРЕСА_1, оскільки
вказана реєстрація місця проживання її
та неповнолітньої дочки у квартирі
позивача порушує права останньої та
обмежує можливість користування своєю
власністю, а також несе зайві витрати
по сплаті комунальних послуг (а.с.15).

Відповідно до копії листа начальника
служби у справах дітей виконавчого
комітету Нововолинської міської ради
Волинської області від 27.11.2013 року було
проведено обстеження умов проживання
неповнолітньої ОСОБА_6 за
адресою:АДРЕСА_4, в ході якого
встановлено, що для дитини наявні усі
необхідні умови для проживання,
розвитку та виховання (а.с.13).

У відповідності до ст. 317 ЦК України,
власнику належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно ст.319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,
член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним та
власником житла або законом.

Відповідно до ст.150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності квартиру, користуються нею
для особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатись цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 та її неповнолітня
дочка не проживають і не користуються
спірною квартирою без поважних причин
понад один рік.

Таким чином, суд вважає докази надані
позивачем на підтвердження заявлених
вимог переконливими, і приходить до
висновку, що відповідач ОСОБА_2 та її
неповнолітня дочка ОСОБА_6 без поважних
причин, понад один рік не проживають в
квартирі АДРЕСА_1, а тому втратили право
користування цим жилим приміщенням.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею та документально підтверджені
судові витрати. З огляду на вказане
положення суд приходить до висновку
про стягнення з відповідача в користь
позивача понесених нею витрат по
оплаті судового збору в розмірі 243,60
грн., що підтверджується документально
(а.с.1).

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст.ст.316-319, 321, ч.2
ст.405 ЦК України, ст.150, 158 ЖК України,
суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про
втрату права на користування житловим
приміщенням задоволити.

Визнати ОСОБА_2 та її неповнолітню
дочку ОСОБА_6 такими, що втратили право
користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 в
користь ОСОБА_5 243 (двісті сорок три) грн.
60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення до
апеляційного суду Волинської області
через Нововолинський міський суд.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя
О.Г. Галушка