Справа №№
Провадження №2/271/105/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року
м. Макіївка

Червоногвардійський районний суд
м. Макіївки Донецької області у складі:

головуючої судді
Заставенко М.О.,

при секретарі
Гужвій В.В.,

за участю

позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2.

представників:
ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду в м.
Макіївці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Четверта
Макіївська державна нотаріальна
контора про визнання договору
дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2013 року позивач звернулась до
суду з позовом до відповідача про
визнання договору дарування недійсним,
мотивуючи свої вимоги тим, що 27.12.2005р.
між нею та відповідачем був укладений
договір дарування квартири АДРЕСА_1 у
Червоногвардійському районі міста
Макіївки, власником якої була позивач.
По умовам договору позивач залишилась
проживати в квартирі, але в порушення
інших умов договору, відповідач не
виконує ремонт квартири, не оплачує
комунальні послуги, у зв?язку з чим
існує заборгованість по оплаті послуг
за теплопостачання, яка станом на
01.06.2013р. становить 1218,01 грн., внаслідок
чого, квартира стала непридатна для
проживання. Вважає, що саме власник
квартири повинен утримувати житло в
належному стані. Крім того, посилається
на те, що в порушення ст.717 ЦК України
укладений договір дарування квартири
встановлює обов'язок відповідача
надати позивачу право проживання в
квартирі. Посилаючись на наведене,
вважає, що була введена в оману
обіцянками відповідача надання їй
проживати в квартирі, здійснення ним
ремонту, забезпечувати та утримувати
її, оскільки вона вважала, що укладався
договір довічного утримання.
Посилаючись на ст.235, 726, 755 ЦК України,
вважає договір дарування вчинений для
приховання договору довічного
утримання та у зв'язку з порушенням
умов договору довічного утримання
просить суд розірвати договір
дарування.

В судовому засіданні позивач
підтримала заявлені позовні вимоги
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві. Суду пояснила, що в
договорі дарування від 27.12.2005 року
зазначено, що позивач має право до
кінця своїх днів проживати в
подарованій квартирі, а відповідач
повинен сплачувати комунальні послуги.
Позивач вважає, що даний договір є
недійсним, оскільки при укладанні
цього договору вбачалось зобов'язання
утримувати її до смерті, в виду цього це
є договором довічного утримання, а не
договір дарування, але відповідач не
доглядає її та не утримує, навіть ні
обіцяв цього. Відповідач сплачував
комунальні послуги, але не регулярно.
На теперішній час вона потребує у
сторонній допомозі і не може себе
обслуговувати. Відповідач на себе
зобов'язання за обслуговуванням
позивача не взяв. У зв?язку з тим, що
відповідач сплачує комунальні послуги
не регулярно існує заборгованість.
Позивачка продовжує проживати у
вказаній квартирі та ніхто їй не чинить
перешкод в користуванні житлом.

Представник позивача ОСОБА_4 підтримав
позовні вимоги, просив суд розірвати
договір, посилаючись на невиконання
відповідачем умов договору дарування,
а саме, щодо сплати заборгованості за
комунальні платежі та нездійснення
поточних платежів за обслуговування
при домової території.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнав та пояснив, що позивач
добровільно поїхала до нотаріальної
контори, де нотаріусом відповідачу
було роз'яснено сутність договору
дарування, а позивач усвідомлюючи
підписала цій договір, при цьому
пояснила, що хоче віддякувати
відповідачу за надану допомогу та не
зобов'язує його вчиняти якісь певні дії
відносно неї. Усі комунальні платежі
відповідач сплачує вчасно та
заборгованості по їх сплаті немає.
Відповідач допомагав позивачу у
похованні сина та наглядав за нею без
усякої домовленості. Він не
перешкоджає ОСОБА_1 в користуванні
квартирою. На теперішній час між ними
склались неприязні стосунки, у зв?язку
з чим вони тривалий час не спілкуються,
квартиру він не відвідує, оскільки
проти цього заперечує позивач, а він не
наполягає.

Представник Відповідача ОСОБА_3 просив
в задоволенні позову відмовити,
посилаючись на його безпідставність,
оскільки при укладанні договору
дарування, з боку відповідача ніяких
бажань щодо укладення договору
довічного утримання не було та жодної
дії на підтвердження цієї обставини
відповідачем не вчинено, відповідно
він не порушував умови договору
довічного утримання.

Представник третьої особи - Кириллова
А.А. в судовому засіданні, заперечувала
проти задоволення вимог позивача,
посилаючись на те, що перед укладання
угоди сторонам були надані
консультації щодо поняття договору, що
укладається, його наслідки, види
переходів права власності, після чого
громадяни самі обирають вид переходу
права власності. Перед підписанням
договору дарування Дарувателю
роз'яснюється, що він не має вже
відношення до майна та стає залежним
від волі Обдарованого. Так все
відбувалось і при укладанні договору
дарування між ОСОБА_1 та ОСОБА_7
Посилання на зміст п.6 договору
дарування, що не відповідає вимогам ч.2
ст.717 ЦК України, вважає безпідставним,
оскільки він не передбачає обов'язок
Обдарованого, а передбачає, що
Даруватель залишається проживати в
квартирі до моменту домовленості,
тобто це повідомлення Обдарованого про
осіб, що проживають в квартирі.

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників, вивчивши матеріали
справи та дослідивши надані докази, суд
у межах заявлених позовних вимог
(стаття 11 ЦПК України) установив
наступне.

В ході судового розгляду, з наданих
суду доказів встановлено та сторонами
не оскаржувалось, що дійсно державним
нотаріусом Четвертої Макіївської
нотаріальної контори 27.12.2005 р. був
посвідчений договір дарування з якого
вбачається, що ОСОБА_1, діючи
добровільно і перебуваючи при
здоровому розумі та ясній пам'яті,
розуміючи значення своїх дій,
попередньо ознайомлена нотаріусом з
приписами цивільного законодавства, що
регулюють укладений правочин і
розуміючи значення своїх дій, без будь -
якого до того примушення, як фізичного
так і морального подарувала ОСОБА_2
однокімнатну квартиру під номером 26, що
знаходиться у будинку під номером 5,
розташованого по вулиці Героїв
Сталінграду в місті Макіївці,
Донецької області. Також у вказаному
договорі зазначено, що ця квартира, що
дарується, належить «ДАРУВАТЕЛЮ» на
підставі Свідоцтва про право
власності на житло виданого 29.06.1994р.
Комітетом з економіки, приватизації та
управління комунальною власністю
міськвиконкому м. Макіївки Донецької
області на підставі наказу 27.06.1994 р. та
зареєстрованої КП «БТІ м. Макіївки» 18
липня 1994 року за реєстраційним номером
№41843-208. В даному договорі також
зазначено, що «ОБДАРОВАНИЙ» набуває
право власності на дарунок з моменту
його прийняття. В присутності
нотаріуса «Даруватель» передала
«Обдарованому» ключі від квартири.
Сторони усвідомлюють, що цим актом
підтверджено передачу квартири
«Обдарованому» (п.5). Відповідна
квартира знаходиться у стані, який є
повністю придатним для використання її
за цільовим призначенням. Даруватель
залишається проживати у квартирі, якщо
Обдаровуваний не домовиться з нею про
інше. П.8 договору визначено, що
Обдаровуваний за рахунок власних
коштів здійснює експлуатаційний
ремонт квартири та зобов'язується
погасити заборгованість за оплату за
комунальні послуги (п.6). Право
власності ОСОБА_7 на зазначену квартиру
зареєстровано 08.02.2006р. (а.с.28-30).

Сторонами визнано, що перед укладанням
договору дарування ОСОБА_7 ніяких
обіцянок про утримання та довічний
догляд ОСОБА_1 не давав, ні утримання ні
догляду ОСОБА_1 не надає. Між сторонами
виникли неприязні стосунки. ОСОБА_1
постійно проживає в спірній квартирі
та не допускає до квартири ОСОБА_7, який
в свою чергу на цьому не наполягає та не
чинить перешкод ОСОБА_1 в користуванні
квартирою.

Рішенням Червоногвардійського
районного суду м.Макіївки від 20.01.2009р.
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
визнання договору дарування квартири
укладеному між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 27.12.2005
р. недійсним, що набрало законної сили,
встановлено, що нотаріус при
посвідченні договору дарування
роз'яснила права, обов'язки та наслідки
укладення саме договору дарування та
сторони діяли добровільно і
перебуваючи при здоровому розумі та
ясній пам'яті, розуміючи значення своїх
дій, попередньо ознайомлені нотаріусом
з приписами цивільного законодавства,
що регулюють укладений ними правочин і
розуміючи значення своїх дій, без
будь-якого до того примушення, як
фізичного так і морального уклали
договір дарування (а.с.58-59).

Відповідно до довідок КП «Жилсервіс 6»,
ВАТ «Макіївкагаз», КП
«Міськводоканал», КП
«Макіївтепломережа», ВАТ
«Донецькобленерго» станом на червень
2006 р. у ОСОБА_7 відсутня заборгованість
за надані послуги (а.с.56-57).

Заборгованість ОСОБА_7 , що виникла
перед КП «Макіївтепломережа» станом на
01.06.2013р. в розмірі 1218,01грн. сплачена ним
26.06.2013р. (а.с. 6, 47).

Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
. Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Обставини, визнані
сторонами та іншими особами, що беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню. Обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній справі, що
набрало законної сили, не доказується
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи.

Ст. 235 ЦК України передбачено, що
удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.
Якщо буде встановлено, що правочин був
вчинений сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

На підставі ст. 717 ЦК України, за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.
Договір, що встановлює обов'язок
обдаровуваного вчинити на користь
дарувальника будь-яку дію майнового
або немайнового характеру, не є
договором дарування.

Згідно ст. 725 ЦК України, договором
дарування може бути встановлений
обов'язок обдаровуваного вчинити певну
дію майнового характеру на користь
третьої особи або утриматися від її
вчинення (передати грошову суму чи інше
майно у власність, виплачувати грошову
ренту, надати право довічного
користування дарунком чи його
частиною, не пред'являти вимог до
третьої особи про виселення тощо).

Ст. 726 ЦК України визначено, у разі
порушення обдаровуваним обов'язку на
користь третьої особи дарувальник має
право вимагати розірвання договору і
повернення дарунка, а якщо таке
повернення неможливе, - відшкодування
його вартості.

За договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужувач)
передає другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та (або) доглядом довічно. (ст.744 ЦК
України)

Відповідно до ч.1, 2 ст.749 ЦК України у
договорі довічного утримання (догляду)
можуть бути визначені всі види
матеріального забезпечення, а також
усі види догляду (опікування), якими
набувач має забезпечувати відчужувача.
Якщо обов'язки набувача не були
конкретно визначені або у разі
виникнення потреби забезпечити
відчужувача іншими видами
матеріального забезпечення та догляду
спір має вирішуватися відповідно до
засад справедливості та розумності.

Ст. 755 ЦК України встановлено, що
договір довічного утримання (догляду)
може бути розірваний за рішенням суду
на вимогу відчужувача у разі
невиконання або неналежного виконання
набувачем своїх обов'язків, незалежно
від його вини.

Позивачем, не надано належних та
допустимих доказів вчинення сторонами
удаваного правочину, а саме того, що
ОСОБА_1 передавала квартиру взамін на
зобов'язання ОСОБА_7 забезпечувати її
утриманням та доглядом довічно,
оскільки при вчиненні удаваного
правочину настання його мети -
приховати інший правочин, що бажають
досягти обидві сторони, а сторони в
судовому засіданні напроти визнали, що
ОСОБА_7 ніяких зобов'язань на себе не
брав. Таким чином, позивачем не
доведено укладення удаваного
правочину - договору дарування з метою
приховання договору довічного
утримання, тому до виниклих
правовідносин, закон що регулює
розірвання договору довічного
утримання, не може застосовуватись.

Суд вважає недоведеними твердження
представника позивача, про невиконання
умов договору дарування, щодо
зобов'язання відповідача погасити
заборгованість за оплату за комунальні
платежі, оскільки вони спростовуються
наданими довідками про відсутність у
ОСОБА_7 заборгованості станом на
червень 2013р. Посилання представника
позивача на невиконання ОСОБА_7
обов'язку щодо утримання квартири не
приймається судом до уваги, оскільки
спростовуються наданими квитанціями
про оплату комунальних послуг (а.с. 46-55)
та не є умовою договору, а є його
обов'язком, як власника квартири.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3 ,4, 10, 57 -59, 88, 213-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Четверта
Макіївська державна нотаріальна
контора про визнання договору
дарування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення.

СУДДЯ: