Торезький міський суд Донецької
Справа № 0549/5236/2012
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року Торезький міський суд
Донецької області у складі:

Головуючої судді

Арапіної Н.Є.

при секретарі

Щербініній О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Тореза подання
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Торезького міського управління
юстиції Панченко О.В. про встановлення
тимчасового обмеження виїзду за
кордон,

В с т а н о в и в:

Старший державний виконавець відділу
Державної виконавчої служби
Торезького міського управління
юстиції Панченко О.В. звернулася до
суду з поданням про встановлення
тимчасового обмеження виїзду за
кордон. Свої вимоги мотивувала тим, що
на виконанні у відділі державної
виконавчої служби Торезького міського
управління юстиції знаходиться
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 0549/5236/2012,
виданого 18 грудня 2012 року Торезьким
міським судом Донецької області про
стягнення з ОСОБА_2 на користь
комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу» суми у розмірі 1100 грн. 15
коп. солідарно. 08 січня 2014 року відкрито
виконавче провадження по примусовому
виконанню рішення суду. Боржник
рішення суду в повному обсязі не
виконує, про причини невиконання
відділ Державної виконавчої служби не
повідомляє. Станом на 26 лютого 2014 року
боржником не вчинено добровільних дій
направлених на виконання рішення суду,
що свідчить про умисне його
невиконання. У зв'язку з викладеним
просить встановити тимчасове
обмеження у праві виїзду громадянина
України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі
України.

Представник відділу Державної
виконавчої служби Торезького міського
управління юстиції Панченко О.В. у
судове засідання не з'явилася, хоча
повідомлена про час та місце розгляду
справи належним чином. До початку
розгляду справи надала письмову заяву
про розгляд справи за її відсутності,
підтримала подання.

На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа
розглянута у відсутності сторін без
фіксування судового засідання
технічними засобами.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України
сторони та інші заінтересовані особи
про розгляд подання не повідомлялись.

Судом встановлені наступні фактичні
дані.

18 грудня 2012 року рішенням Торезького
міського суду Донецької області
позовні вимоги комунального
підприємства «Компанія «Вода Донбасу»
в особі Торезького виробничого
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
спожиті послуги водопостачання та
водовідведення задоволені в повному
обсязі: стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на користь Торезького
виробничого управління
водопровідно-каналізаційного
господарства суму заборгованості у
розмірі 1100 грн. 15 коп. солідарно
(а.с.111-115).

01 лютого 2013 року ухвалою апеляційного
суду Донецької області апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення
Торезького міського суду Донецької
області залишено без змін (а.с.143-145).

22 лютого 2013 року на виконання рішення
суду видано виконавчий лист, строк
пред'явлення виконавчого листа до
виконання до 01 лютого 2014 року
(а.с.154-154зв.).

08 січня 2014 року постановою старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Торезького міського управління
юстиції Панченко О.В. відкрито
виконавче провадження про примусове
виконання виконавчого листа №0549/5236/2012,
виданого 18 грудня 2012 року Торезьким
міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на
користь КП «Вода Донбасу» солідарно
суми боргу у розмірі 1100 грн. 15 коп.
(а.с.155).

16 січня 2014 року постановою старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Торезького міського управління
юстиції Панченко О.В. накладено арешт
на все майно, що належить ОСОБА_2 у
межах суми звернення стягнення 1100 грн.
15 коп., оголошено заборону на його
відчуження (а.с.156).

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію обтяження від 18 січня 2014
року на підставі постанови Відділу
державної виконавчої служби
Торезького міського управління
юстиції накладене обтяження на все
нерухоме майно ОСОБА_2 (а.с.157-157зв.).

Аналізуючи набуті докази суд доходить
висновку.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, який гарантує
деякі права і свободи, не передбачені в
Конвенції та у Першому протоколі до
неї, кожен є вільним залишати будь-яку
країну, включно зі своєю власною. На
здійснення цих прав не може бути
встановлено жодних обмежень, крім тих,
що передбачені законом і є необхідними
в демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Згадані вище права не
можуть бути об'єктом ніяких обмежень,
крім тих, які передбачено законом, які є
необхідними для охорони державної
безпеки, громадського порядку, здоров'я
чи моральності населення або прав і
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до положень ст. 6 Закону
України "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України"
підставою для тимчасових обмежень у
праві виїзду громадянина за кордон, є
ухилення від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням -
до виконання зобов'язання.

Законодавством України зазначені
правовідносини регулюються ст.313
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої фізична особа має право на
свободу пересування. Фізична особа, яка
досягла шістнадцяти років, має право на
вільний самостійний виїзд за межі
України. Фізична особа може бути
обмежена у здійсненні права на
пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.1 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника-фізичної особи або керівника
боржника-юридичної особи за межі
України до виконання зобов'язань за
рішенням.

Реалізація цих прав здійснюється
шляхом звернення до суду в порядку
ст.377-1 ЦПК з поданням про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України, яка також визначає, що
суб'єктом звернення до суду є державний
виконавець.

Статтею 90 зазначеного Закону
передбачена відповідальність за
невиконання законних вимог державного
виконавця та порушення вимог цього
Закону.

Судом встановлено, що на виконанні у
відділі державної виконавчої служби
Торезького міського управління
юстиції знаходиться рішення
Торезького міського суду від 18 грудня
2012 року про стягнення заборгованості
за спожиті послуги водопостачання та
водовідведення.

В поданні підставою для тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника за
кордон зазначено ухилення від
виконання зобов'язань за рішенням суду.

До подання додано матеріали
виконавчого провадження, які містять,
зокрема, інформацію з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію обтяження про
відсутність відомостей на наявність
нерухомого майна, що належить ОСОБА_2

Діючим законодавством передбачено
юридичні санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника за
кордон за ухилення від їх виконання.

З матеріалів виконавчого провадження
вбачається, що невиконання зобов'язань
зумовлено внаслідок відсутності майна.

Судом не встановлено будь-яких
свідомих дій боржника, спрямованих на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наявність майна, грошових
коштів) і цьому не заважають будь-які
незалежні від нього об'єктивні
обставини.

Заявником не доведено факт ухилення
боржника від виконання зобов'язань, що
відповідає вимогам ч.2 ст.10 ЦПК України,
відповідно до яких наявність умислу та
обставин, які є предметом посилання
суб'єкта подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України як на підставу його вимог,
підлягають доведенню.

Оскільки особа, яка має не виконані
зобов'язання, не може вважатися винною
в ухиленні, в матеріалах виконавчого
провадження відсутні докази про вжиття
державним виконавцем будь-яких заходів
щодо встановлення його можливості
виконувати зобов'язання у повному
обсязі або частково, а він не робить
цього без поважних причин, тому у
задоволенні подання про встановлення
тимчасового обмеження виїзду за кордон
боржника ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ч.2 ст. 19, ст.33 Конституції
України, ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод, ст.12
Міжнародного пакту про громадянські та
політичні права, Законом України «Про
виконавче провадження», Законом
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України», ст.
313 ЦК України, ст.ст.78, 197, 208, 210, 375, 377-1 ЦПК
України,

У х в а л и в:

У задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Торезького міського управління
юстиції Панченко О.В. про встановлення
тимчасового обмеження виїзду за кордон
ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через Торезький
міський суд шляхом подачі апеляційної
скарги в 5-денний строк з дня
проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя
Н. Є. Арапіна