Провадження №4-с/756/168/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року Оболонський
районний суд м. Києва у складі

головуючого судді
Камбулова Д.Г.

при секретарі
Ковган О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за скаргою публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Київської регіональної дирекції
на дії старшого державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, заінтересована особа - ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Оболонського районного
суду м. Києва знаходиться справа за
скаргою публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Київської регіональної дирекції
на дії старшого державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, заінтересована особа - ОСОБА_2.
Вказана скарга була подана до суду
31.03.2014 року. Підставами для звернення до
суду з даною скаргою скаржником
зазначено наступне.

На підставі рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 18.10.2011 року,
17.01.2013 року було видано виконавчий лист
по справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Київської
регіональної дирекції до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Зокрема було видано виконавчий лист №
2-134/2011 про стягнення заборгованості за
кредитним договором з ОСОБА_2 на
користь публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Київської регіональної дирекції
у сумі 6 990 380, 44 грн., та судових витрат у
розмірі 1820 грн.

Вказаний виконавчий лист 23.10.2013 року
був переданий представником стягувача
до відділу примусового виконання
рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві. 29.10.2013
року старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Нечай Г.П. було прийнято
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову у
прийнятті до провадження виконавчого
документа). Копія вказаної постанови
була отримана 25.11.2013 року представником
скаржників по пошті. В оскаржуваній
постанові було зазначено, що у
виконавчому документі та заяві були
зазначені різні стягувачі, а саме:
згідно виконавчого документа
стягувачем являється ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» з кодом , а заяву
на примусове виконання рішення суду
подано представником ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» з кодом .
Документів, які б свідчили про заміну
стягувача, у встановленому
законодавством порядку не надано. Не
погоджуючись з зазначеними діями,
представник стягувачів в період з
листопада 2013 року по березень 2014 року,
неодноразово звертався з чисельними
скаргами та заявами на дії державного
виконавця Нечай Г.П. до начальника
відділу примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, начальника управління ДВС ГУЮ
у м. Києві та лише 20.03.2014 року була
отримана відповідь, що підстав для
задовлення скарг немає.

Скаржник вважає такі дії суб'єкту
оскарження неправомірними, з огляду на
порушення суб'єктом оскарження статті
26 Закону України «Про виконавче
провадження», зокрема при прийнятті
оскаржуваної постанови виконавцем не
було враховано, що ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» з кодом являється
Головним підприємтсвом а Київська
регіональна дирекція ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» з кодом
являється філією Головного
підприємства наділений правами та
повноваженнями Головним
підприємством. Дирекція є
відокремленим структурним підрозділом
банку та підпорядкована правлінню
Банку та має окремий баланс, який
входить до консолідованого балансу
Банку.

З врахуванням вимог ст.ст. 383-385 ЦПК
України, та з врахуванням положень
Закону України «Про виконавче
провадження» просить суд визнати
незаконною та скасувати постанову
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Нечай Г.П. від 29.10.2013 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову у прийнятті до
провадження виконавчого документа), та
зобов'язати відділ примусового
виконання рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві відкрити
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2-134/2011,
виданого Оболонським районним судом м.
Києва, а також стягнути з відповідача
судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Представник скаржника у судовому
засіданні підтримав подану скаргу у
повному обсязі, просив її задовольнити
з підстав, зазначених у ній.

Представник суб'єкту оскарження в
судове засідання не з'явився, про місце,
день і час розгляду скарги був
повідомлений судом належним чином,
просив провести розгляд справи за
відсутності представника суб'єкту
оскарження, заперечень проти скарги не
надав.

Представник заінтересованої особи
просив суд відмовити у задоволенні
скарги у повному обсязі, у зв'язку з її
безпідставністю.

Заслухавши думку осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, матеріали справи за скаргою,
суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 385 ЦПК скаргу
нарішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби може бути подано до суду у
десятиденний строк, а при оскарженні
постанови про відкладення провадження
виконавчих дій - у триденний строк, які
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод.

При розгляді скарги судом
враховується, що коли в законі
встановлено спеціальний порядок
обчислення строків звернення заявника
зі скаргою до суду, зокрема
встановлений Законом України «Про
виконавче провадження», їх перебіг має
визначатися за цими нормами, а не за
нормами статті 385 ЦПК.

Відповідно до ч.4 ст. 26 Закону України
«Про виконавче провадження», постанова
державного виконавця про відмову у
відкритті виконавчого провадження
може бути оскаржена заявником у
десятиденний строк з дня її
надходження у порядку, встановленому
цим Кодексом.

Судом встановлено, що представником
стягувача 23.10.2013 року до відділу
примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві було подано заяву про
прийняття до виконання виконавчого
листа, виданого 17.01.2013 року Оболонським
районним судом м. Києва про стягнення з
ОСОБА_2 на користь публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Київської
регіональної дирекції у сумі 6 990 380, 44
грн., та судових витрат у розмірі 1820 грн.
(т.3, а.с. 198-199).

Старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Нечай Г.П. (ВП № 40468728), 29.10.2013 року було
прийнято постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа).

Пунктом 8 частини 1 ст. 26 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено право державного
виконавця відмовити у відкритті
виконавчого провадження за наявності
інших передбачених законом обставин,
що виключають здійснення виконавчого
провадження.

В оскаржуваній постанові зазначено, що
у виконавчому документі та заяві були
зазначені різні стягувачі, а саме:
згідно виконавчого документа
стягувачем являється ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» з кодом , а заяву
на примусове виконання рішення суду
подано представником ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» з кодом .
Документів, які б свідчили про заміну
стягувача, у встановленому
законодавством порядку не надано. (т.3,
а.с. 201).

Частиною другою ст. 26 згаданого Закону
передбачено, що про відмову у відкритті
виконавчого провадження державний
виконавець виносить постанову
протягом трьох робочих днів, а за
рішенням, що підлягає негайному
виконанню, - не пізніше наступного
робочого дня з дня надходження
виконавчого документа і не пізніше
наступного дня надсилає її заявникові
разом з виконавчим документом.

Строк, встановлений ч.4 ст. 26 Закону
України «Про виконавче провадження» є
процесуальним, та може бути поновлений
за наявності поважних для цього причин
за заявою заявника, яка подається
одночасно зі скаргою або викладається
в скарзі у вигляді клопотання. При
вирішенні питання про поновлення
строку на подання скарги на рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби суд має
виходити з того, що у відповідному
законодавстві не міститься перелік
таких поважних причин, їх з'ясовують у
кожному конкретному випадку залежно
від обставин справи.

Зокрема, в даному випадку, суд виходить
з того, що представник скаржника, 23
жовтня 2013 року подав до відповідного
органу заяву про відкриття виконавчого
провадження і не отримав у визначений
законом строк задоволення своїх вимог,
та вважається обізнаним про
ймовірність порушення прав скаржника у
виконавчому провадженні незалежно від
того, чи отримав він від державного
виконавця певні процесуальні
документи та чи ознайомлений він із
матеріалами виконавчого провадження.

Крім того, з пояснень представника
скаржника видно, що про постанову
державного виконавця Нечай Г.П. про
відмову у відкритті виконавчого
провадження було отримано 25 листопада
2013 року, і в період з період з листопада
2013 року по березень 2014 року,
неодноразово звертався з чисельними
скаргами та заявами на дії державного
виконавця Нечай Г.П. до начальника
відділу примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, начальника управління ДВС ГУЮ
у м. Києві та лише 20 березня 2014 року була
отримана відповідь, що підстав для
задоволення скарг немає.

Згідно ст.72 ЦПК України, право на
вчинення процесуальної дії
втрачається із закінченням строку,
встановленого законом або судом.
Документи, подані після закінчення
процесуальних строків, залишаються без
розгляду, якщо суд за клопотанням
особи, що їх подала, не знайде підстав
для поновлення або продовження строку.

Зі скаргою на дії державного виконавця
скаржник звернувся до суду 31 березня 2014
року, тобто після закінчення
визначеного процесуального строку,
встановленого ч.4 ст. 26 Закону України
«Про виконавче провадження» для
оскарження дій державного виконавця.

Посилання представника скаржника на
несвоєчасне отримання оскаржуваної
постанови, не є підставою для
поновлення процесуального строку,
встановленому ч.4 ст. 26 Закону України
«Про виконавче провадження», у зв'язку
з тим, що судом встановлено, що копію
оскаржуваної постанови була отримана
представником скаржника 25 листопада 2013
року.

Представник скаржника з клопотанням
про поновлення строку звернення до
суду зі скаргою на дії державного
виконавця, не звертався.

З огляду на викладене, суд вважає
правильним залишити без розгляду
скаргу публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Київської регіональної дирекції
на дії старшого державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 72, 383, 385 ЦПК України, ст. 26 Закону
України «Про виконавче провадження»,
суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Київської регіональної дирекції
на дії старшого державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, заінтересована особа - ОСОБА_2 -
залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається Апеляційному суду м. Києва
через Оболонський районний суд м. Києва
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя:
Д.Г.Камбулов 25.12.2014 Справа № 756/14558/14-ц