Києво-Святошинський районний суд
Справа № 369/9544/14-ц
провадження № 2/369/3803/14
РІШЕННЯ

Іменем України

08.12.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Рябець А.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за
договором позики, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до Києво-Святошинського
районного суду Київської області з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу за договором
позики, відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, посилаючись на те, що 22
вересня 2009 року між ними в присутності
свідка ОСОБА_3 в письмовій формі було
вчинено правочин, який за своїм змістом
відповідає договору позики, за яким
ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 у власність
кошти в сумі 90 000 (дев'яносто тисяч)
гривень, а ОСОБА_2 зобов'язався
своєчасно повернути ОСОБА_1 таку ж суму
грошових коштів (суму позики) через
один рік, із щомісячною сплатою ОСОБА_1 2
(двох) процентів від суми позики, з
моменту отримання суми позики, що
підтверджується власноручно написаною
ОСОБА_2 розпискою від 22 вересня 2009 року.

Умовами укладеного договору ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 передбачили продовження
терміну дії позики за згодою сторін на
кожен подальший рік, а у зв'язку із тим,
що станом на 22 липня 2010 року умови
укладеного договору виконувалися
ОСОБА_2 у повному обсязі, то між ними у
цей же день 22 липня 2010 року, також в
присутності свідка ОСОБА_3, в письмовій
формі був вчинений другий правочин,
який за своїм змістом також відповідає
договору позики, за яким ОСОБА_1,
передав ОСОБА_2 у власність грошові
кошти в сумі 150 000 (сто п'ятдесят тисяч)
гривень, а ОСОБА_2 зобов'язався
своєчасно повернути ОСОБА_1 таку ж суму
грошових коштів (суму позики) через
один рік, із щомісячною сплатою ОСОБА_1 2
(двох) процентів від суми позики, з
моменту отримання суми позики, що
підтверджується власноручно написаною
ОСОБА_2 розпискою від 22 липня 2010 року.

При цьому, умовами також і цього
договору вони передбачили продовження
терміну дії позики за згодою сторін на
кожен подальший рік.

Письмові правочини, вчинені між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 повністю відповідають
вимогам, які пред'являються чинним
законодавством України до правочинів,
що вчиняються у письмовій формі,
оскільки: зміст правочинів
зафіксований в документах - розписках,
написаних власноручно ОСОБА_2;
правочини підписані його стороною -
ОСОБА_2; дані правочини вчинені між
фізичними особами (ОСОБА_1 та ОСОБА_2.) на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян.

Тому, власноручне написання ОСОБА_2
текстів вищевказаних правочинів від 22
вересня 2009 року та 22 липня 2010 року
підтверджує його вільне волевиявлення
та його бажання реального настання
правових наслідків, тобто на своєчасне
повернення позивачу ОСОБА_1 отриманої
суми позики, із щомісячною сплатою
ОСОБА_1 2 (двох) процентів від суми
позики, з моменту отримання суми
позики. З огляду на викладене ОСОБА_1
зазначав, що вказані правочини є
укладеними.

За умовами укладених договорів позики
ОСОБА_2 зобов'язався щомісячно
сплачувати ОСОБА_1 2 (два) проценти від
отриманої суми позики, тобто:

Як вже було зазначено та як вбачається
зі змісту розписок ОСОБА_2, умовами обох
договорів сторони передбачили
продовження терміну дії позики за
згодою сторін на кожен подальший рік та
другий правочин був укладений з тих
підстав, що на момент його укладання
умови першого договору виконувалися
належним чином.

Так, за обома договорами позики ОСОБА_2
мав сплачувати ОСОБА_1 щомісячно 4 800
грн.

Як вбачається зі змісту розписок
ОСОБА_2 вони укладені 22 числа, тому саме
22 число кожного місяця було днем сплати
ОСОБА_2 ОСОБА_1 щомісячних процентів.

Саме у цей час ОСОБА_1 та ОСОБА_2
домовлялися про час та місце зустрічі -
або ОСОБА_2 привозив гроші в сумі 4 800
грн. ОСОБА_1 додому, або ОСОБА_1 приходив
на роботу до ОСОБА_2 до більярдного
клубу-бар-готелю «Сеул» (м. Боярка, вул.
Лінійна, 32), власником якого є ОСОБА_2, де
він передавав ОСОБА_1 кошти в сумі 4 800
грн.

До укладення договорів позики ОСОБА_1
та ОСОБА_2 були добрими друзями, то при
щомісячній сплаті ОСОБА_2 коштів у сумі
4 800 грн., то ОСОБА_1 не писались ніякі
письмові підтвердження такої сплати.
При цьому, неодноразово щомісячна
сплата належного щомісячного платежу
ОСОБА_1 відбувалася в присутності
свідків, зокрема, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_3.

ОСОБА_2 регулярно, своєчасно та у
повному обсязі щомісячно 22 числа
сплачував обумовлену обома договорами
позики суму - 4 800 грн. до 22 липня 2013 року.

22 липня 2013 року, коли ОСОБА_1 був вдома,
до нього приїхав ОСОБА_2, сплатив
чергові належні щомісячні 4 800 грн. та
повідомив про свої фінансові проблеми,
у зв'язку з чим просив ОСОБА_1 надати
відстрочку в оплаті на декілька
місяців. З огляду на дружні стосунки
ОСОБА_1 погодився.

Однак, з 22 липня 2013 року ОСОБА_2 більше
не сплачував ОСОБА_1 жодної копійки у
рахунок повернення суми позики та
належних процентів.

Таким чином, наявний факт порушень
ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань.

Сума заборгованості ОСОБА_2 за
несплачені проценти становить 67 200 грн.,
сума упущеної вигоди, яку він міг
реально одержати за звичайних
обставин, якби його право не було
порушене, - 25 000 грн.

Окрім того, ОСОБА_1 була завдана також і
немайнова шкода, оскільки було
спричинено зміни у життєвих стосунках
ОСОБА_1 та порушило його звичайний
уклад життя. Також було спричинено
душевних переживань у зв'язку з
невизначеним матеріальним становищем
ОСОБА_1

Також у зв'язку з неотриманням від
ОСОБА_2 належних коштів ОСОБА_1 не зміг
виконати ряд майнових домовленостей,
що призвело до втрати його ділової
репутації.

Таким чином, розмір завданої ОСОБА_1
майнової та немайнової (моральної)
шкоди становить 102 200 (сто дві тисячі
двісті) гривень (не враховуючи
неповерненої ОСОБА_2 суми позики за
обома правочинами (договорами) позики в
розмірі 240 000 (двісті сорок тисяч)
гривень.

З січня 2014 року ОСОБА_2 почав уникати
будь-якого спілкування з ОСОБА_1

15 липня 2014 року ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2
була направлена відповідна вимога
цінним листом, а 21 липня 2014 року -
рекомендованим листом, відповідно до
якої ОСОБА_2 мав у найкоротший строк,
але не пізніше 7 календарних днів з дня
її одержання, погасити заборгованість
у добровільному порядку, без втручання
судових та інших правоохоронних
органів, а саме - заборгованість за
несплачені щомісячні проценти за
останній рік в сумі 57 600 грн.; упущену
вигоду в сумі 25 000 грн.; немайнову
(моральну) шкоду в сумі 25 000 грн., а
всього в сумі 107 600 грн. При цьому ОСОБА_2
було попереджено, що у випадку
невиконання вказаної вимоги ОСОБА_1
додатково заявить окрему вимогу про
повернення наданої суми позики у
повному обсязі.

04 серпня 2014 року було направлене
повторне нагадування про негайне
виконання ОСОБА_2 вимоги ОСОБА_1, проте
жодної відповіді надано не було.

Таким чином, ОСОБА_1 зазначає, що з
ОСОБА_2 має бути стягнена неповернена
сума позики в розмірі 240 000 грн., завдана
майнова шкода в сумі 92 200 грн., завдана
немайнова шкода (моральна) шкода в сумі
10 000 грн.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1
просив суд стягнути з ОСОБА_2
неповернену суму позики в розмірі 240 000
(двісті сорок тисяч) гривень, суму
заборгованості за несплачені проценти
в сумі 67 200 (шістдесят сім тисяч двісті)
гривень, суму неодержаного доходу
(упущеної вигоди) в розмірі 25 000
(двадцять п'ять тисяч) гривень,
немайнову (моральну) шкоду в сумі 10 000
(десять тисяч) гривень, та стягнути з
ОСОБА_2 витрати по сплаті судового
збору у розмірі 3422 грн.

В подальшому позивач ОСОБА_1 уточнив
свої позовні вимоги і просив суд
стягнути з ОСОБА_2 неповернену суму
позики в розмірі 240 000 (двісті сорок
тисяч) гривень, суму заборгованості за
несплачені проценти в сумі 67 200
(шістдесят сім тисяч двісті) гривень, та
стягнути з ОСОБА_2 витрати по сплаті
судового збору у розмірі 3422 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 08
грудня 2014 року позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 в частині вимог про стягнення з
відповідача ОСОБА_2 на його користь 25 000
грн. суми неодержаного доходу (упущеної
вигоди), і 10 000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди
залишено без розгляду на підставі
заяви позивача ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 та його представник в
судове засідання не з'явилися, про дату,
час і місце розгляду справи
повідомлялися належним чином, до суду
надійшла заява позивача про залишення
частини позовних вимог без розгляду,
решту вимог підтримав у повному обсязі
та просив їх задовольнити, справу
розглянути у відсутності позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, надав суду заяву про розгляд
справи у його відсутності, позов визнав
та не заперечував проти його
задоволення.

Суд, з'ясувавши дійсні обставини
справи, вивчивши матеріали справи та
дослідивши письмові докази, дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 вересня 2009 року
ОСОБА_2, що проживає у АДРЕСА_1, отримав у
ОСОБА_1 90 000 (дев'яносто тисяч) гривень і
зобов'язався повернути своєчасно
протягом 1 року отримані кошти і
виплачувати щомісячно відсотки в
розмірі 2%, що підтверджується
власноручно написаною ОСОБА_6
розпискою. В розписці також зазначено,
що за згодою сторін термін дії договору
може бути продовжено.

В подальшому, 22 липня 2010 року ОСОБА_2
позичив у ОСОБА_1 кошти в розмірі 150 000
(сто п'ятдесят тисяч) гривень терміном
на 1 рік з можливістю продовження за
взаємною згодою сторін, та зобов'язався
щомісячно виплачувати проценти у
розмірі 2% від суми договору та
своєчасно повернути борг. Вказаний
факт отримання коштів також посвідчено
власноручно написаною ОСОБА_2
розпискою.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
іншій стороні (позичальникові) грошові
кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК
України на підтвердження укладання
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 1049 ЦК України
позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

З матеріалів справи також вбачається,
що 15 липня 2014 року адвокат ОСОБА_7 від
імені позикодавця ОСОБА_1 направив
ОСОБА_2 вимогу припинити факт порушення
грошового зобов'язання та вказав, що
розмір завданої ОСОБА_1 шкоди складає 107
600 (сто сім тисяч шістсот) гривень без
урахування неповерненої суми позики у
розмірі 240 000 (двісті сорок тисяч)
гривень. Відповідно до викладеного
ОСОБА_7 вимагав ОСОБА_2 у найкоротший
строк, але не пізніше 7 (семи)
календарних днів з дня одержання даної
вимоги погасити (сплатити)
заборгованість перед ОСОБА_1 у
добровільному порядку на загальну суму
107 600 (сто сім тисяч шістсот) гривень. У
примітці до даної вимоги було
передбачено, що у випадку несплати
боргу у добровільному порядку
додатково буде заявлено вимогу про
повернення наданої суми позики у
розмірі 240 000 грн.

Як зрозуміло суду, вказана вимога була
надіслана цінним листом на ім'я ОСОБА_2
за адресою: АДРЕСА_1, разом з копіями
власноручно написаних ним розписок та
повноваженнями ОСОБА_7 як адвоката
ОСОБА_1

В подальшому 04 серпня 2014 року ОСОБА_7
від імені позикодавця ОСОБА_1 надіслав
ОСОБА_2 нагадування про негайний
розгляд вимоги від 15 липня 2014 року та
про її виконання, тобто з повторною
вимогою сплатити заборгованість перед
ОСОБА_1 у розмірі 107 600 грн. Вказане
нагадування теж було направлене ОСОБА_7
на адресу ОСОБА_2 засобами поштового
зв'язку з повідомленням про вручення.

22 серпня 2014 року адвокат ОСОБА_7 опитав
в приміщенні офісу № 51 по вул.. Івана
Кудрі, 37 в м. Києві, за згодою особи, яку
допитують, - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
працює листоношею поштового
відділення «Боярка-4» за адресою:
Київська область, м. Боярка, вул..
Білогородська, 11-А. Саме вона
наприкінці липня 2014 року намагалася
доставити ОСОБА_2, який проживає у
АДРЕСА_1, цінні листи від ОСОБА_7 Так,
ОСОБА_8 стукала у двері помешкання
ОСОБА_2, проте він їй не відчинив, на
залишені в поштовій скриньці
повідомлення про необхідність
з'явлення до поштового відділення для
отримання рекомендованої
кореспонденції не реагував та не
з'являвся, хоча залишені поштові
повідомлення зі скриньки ОСОБА_2
забирав. Станом на 22 серпня 2014 року
рекомендовані листи, адресовані ОСОБА_2
перебувають у поштовому відділенні та
незабаром будуть повернуті
відправнику за закінченням терміну
зберігання.

Так, з копій поштових конвертів,
наявних в матеріалах справи,
вбачається, що листи ОСОБА_7, адресовані
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, були
повернуті відправнику у зв'язку із
закінченням терміну зберігання.

Відповідно до експрес-накладної служби
доставки «Нова Пошта» від 22 серпня 2014
року встановлено, що ОСОБА_7 відправив
ОСОБА_2 на адресу: АДРЕСА_1, документи, а
саме вимогу ОСОБА_1 від 15 липня 2014 року
із доставкою безпосередньо до дверей
помешкання. Однак, як вбачається із
накладних, що повернулися відправнику,
та відомостей фіксації приїзд-виїзду
авто, неодноразові спроби працівників
служби доставки вручити ОСОБА_2 конверт
із документами не вдалися, оскільки не
вдалося встановити зв'язок з
одержувачем ОСОБА_2

29 серпня 2014 року ОСОБА_7 надав службі
доставки заяву про повернення йому
відправлення, оскільки одержувач
ОСОБА_2 після неодноразових спроб
доставки вантаж не отримав.

Таким же чином повернуто було вимогу
ОСОБА_1, надіслану ОСОБА_7 на робочу
адресу ОСОБА_6 - м. Боярка, вул. Лінійна,
32, зв'язок з одержувачем працівникам
служби доставки встановити не вдалося.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 11 ЦК
України підставою для виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини. Згідно з
вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Відповідно
до ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і відповідно до умов
договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 525
ЦК України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається. Згідно з
вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.
Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом. Відповідно до
вимог ст. 599 ЦК України, зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики. Враховуючи, що при
укладанні договору сторонами був
обумовлений розмір і порядок сплати
процентів, тому суд вважає правомірною
вимогу позивача щодо стягнення з
відповідача процентів щомісячно у
розмірі 2% від суми наданої позики.
Враховуючи викладене, суд вважає
вимогу позивача щодо стягнення
процентів за користування грошовими
коштами правомірною та такою, що
відповідає чинному законодавству
України.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не виконує
належним чином взятих на себе за
договорами позики зобов'язань, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судові витрати по справі слід стягнути
з відповідача згідно з вимогами ст. 88
ЦПК України на користь позивача.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 14, ст. ст.
525, 526, 599, 610, 611, 629, 1046- 1050 ЦК України, ст.
ст. 10, 60, 88, 213, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 240
000 грн. суми боргу за договором позики, 67
200 грн. заборгованості за несплачені
проценти, а також понесені витрати по
сплаті судового збору в розмірі 3 072 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Києво-Святошинський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення суду або
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в разі відсутності
в судовому засіданні осіб, які брали
участь у справі, під час проголошення
судового рішення.

Суддя
Ковальчук Л.М.