Провадження № 2/331/1822/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2014 р.
м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м.
Запоріжжя в складі:

головуючого - судді
Світлицької В.М.

при секретарі
Богач А. О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Запоріжжя цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства "Запоріжавтотранс" про
захист прав споживачів , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ПАТ
"Запоріжавтотранс" про захист прав
споживачів. В обґрунтування позовних
вимог зазначено, що ПАТ
"Запоріжавтотранс" є власником
Запорізької автобусної станції № 1 , що
знаходиться у м. Запоріжжі, пр. Леніна,
20. 23.08.2014 р. позивачу не дозволили
заїхати на територію автостанції і
вимагали оплатити 3 грн. при
переїзді через шлагбаум, так як вважає
позивач встановлення шлагбаумів та
стягнення оплати за проїзд на
території автостанції є незаконним.
Позивач зазначає, що ПАТ
«Запоріжавтотранс» встановивши
шлагбауми на Запорізькій автобусній
станції № 1, Бердянській автостанції,
Енергодарській автостанції,
Мелітопольській автостанції № 1,
Василівській автостанції,
Кирилівській автостанції та стягуючи
оплату за проїзд на територію порушує
права споживачів, так як одним з
цільових призначень автостанції є
обслуговування пасажирів.
Законодавством не передбачено права на
стягнення оплати за користування
територією. Згідно зі ст. 1 Закону
України «Про автомобільні дороги»
автомобільна дорога - лінійний
комплекс інженерних споруд,
призначений для безперервного,
безпечного та зручного руху
транспортних засобів. Згідно зі ст. 27
Закону України «Про автомобільні
дороги» віднесення автомобільних
доріг загального користування та
окремих їх ділянок, у тому числі
мостових переходів, до розряду платних
здійснюється з урахуванням державної
стратегії розвитку мережі
автомобільних доріг України на
підставі окремого закону. За таких
обставин, стягуючи оплату за
користування територією автостанції
де їздять транспортні засоби
відповідач ПАТ "Запоріжавтотранс"
фактично зробив платною дорогу.
Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просить суд визнати
незаконними дії ПАТ
«Запоріжавтотранс» із встановлення
шлагбаумів на Запорізькій автобусній
станції № 1 (м. Запоріжжя, пр. Леніна 20),
Бердянській автостанції (м. Бердянськ,
вул.12 Грудня 4), Енергодарській
автостанції (м.Єнергодар, вул.
Комсомольська 12), Кирилівської
автостанції (смт. Кирилівка, проспект
Азовський 12), Мелітопольській
автостанції № 1 (м. Мелітополь, вул.
Дзержинського 204-А), Василівській
автостанції (м. Василівка, вул. Леніна
1А) та зобов'язати ПАТ
«Запоріжавтотранс» демонтувати
шлагбауми на вказаних автостанціях.

В судовому засіданні позивач,
посилаючись на обставини, викладені у
позові, просить позов задовольнити в
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засідання проти позову заперечує, в
запереченнях зазначає, що згідно з п.124
Правил надання послуг пасажирського
автомобільного транспорту,
відповідальність за здійснення
заходів із забезпечення безпеки руху
транспортних засобів та переміщення
пасажирів на території автостанції
покладається на керівника автостанції.
Згідно зі ст. 12 Закону України
«Про дорожній рух», підприємства,
установи та організації незалежно від
форм власності та господарювання
розробляють і здійснюють заходи для
забезпечення безпеки дорожнього руху.
ПАТ «Запоріжавтотранс» за власний
рахунок придбало та встановило
шлагбауми з метою упорядкування та
недопущення безконтрольного заїзду на
територію автостанцій стороннього
транспорту. Схеми розташування
шлагбаумів погоджено з органами ДАІ.
Автобуси, які здійснюють перевезення
пасажирів заїжджають на територію
автостанцій безкоштовно. Відповідач
вважає, що відсутність шлагбаумів
призведе до того, що водії легкового
транспорту будуть використовували
можливість проїзду по території
автостанції, щоб уникнути проїзду на
світлофорах або будуть
використовувати в якості місця
довготривалої стоянки територію, що
призначена для відстою автобусів та
вчиняти інші небезпечні для руху
транспорту та людей дії. До межі де
встановлено шлагбаум є достатньо місця
для стоянки легкового транспорту.
Більша частина осіб, що заїжджають на
територію на власному легковому
транспорті не є пасажирами в розумінні
«Правил надання послуг пасажирського
автомобільного транспорту», що
затверджені постановою КМУ від 18.02.1997р.
№ 176, як правило це є особи, що когось
проводжають. Необхідність погодження
вартості цієї послуги не передбачена
нормами Постанови КМУ від 25 грудня 1996
р. N 1548 «Про встановлення повноважень
органів виконавчої влади та виконавчих
органів міських рад щодо регулювання
цін (тарифів)» та нормами Закону
України «Про автомобільний транспорт».
Грошові кошти оприбутковуються за
допомогою касових апаратів. Касові
апарати зареєстровані у
територіальних відділеннях
Міністерства доходів і зборів. Просить
у позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦПК
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства. Кожна
особа має право на судовий
захист.Захист же цивільних прав - це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів визначається в ст. 16 ЦК
України.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: визнання права;
визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Власник порушеного
права може скористатися не будь-яким, а
цілком конкретним способом захисту
свого права.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
свої вимог і заперечень. Відповідно до
ст.58 ЦПК України належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

Судом встановлено, що відповідно до
наказу ПАТ «Запоріжавтотранс» від
10.01.2004р. № 4 «Про встановлення
шлагбаумів на АС-1», (п. 1) з метою
недопущення безконтрольного заїзду
автотранспорту, що не здійснює
перевезення пасажирів, на територію
автостанції - встановити та ввести в
експлуатацію на ЗАС-1 шлагбауми; (п.2) Для
організованого підвезення багажу,
вантажів до платформ та до будівлі АС
ввести послугу: «Тимчасове
використання благоустрою території
Запорізької АС № 1». Вартість послуги
встановити згідно розрахунку
(додається). (п.3) Час перебування на
території АС транспортного засобу, що
не здійснює пасажирських перевезень,
обмежити 30 хвилинами; (п.4) Для водіїв
автобусів, що здійснюють перевезення
пасажирів в міжміському сполученні
згідно розкладу руху, послуга
безкоштовна. Такого ж змісту видано
накази № 46а від 12.07.2006р. «Про
встановлення шлагбаумів на
Бердянській автостанції»; № 58/1 від
27.09.2009р. «Про встановлення шлагбаумів
на територіях Енергодарської АС та
Мелітопольської АС № 1»; № 45 від 21.07.2011р.
№ 45 «Про встановлення шлагбаумів на
території Кирилівської АС»; № 43 від
29.08.2014р. «Про встановлення шлагбауму на
Василівській автостанції».

Земельні ділянки на яких розташовані
шлагбауми знаходяться у власності ПАТ
«Запоріжавтотранс» та деякі
використовуються на умовах оренди, а
саме: державний акт про право власності
на земельну ділянку площею 0,9938га
розташовану у м. Василівка,
вул. Леніна 1А для функціонування
автостанції видано 18.07.2005р.; державний
акт про право власності на земельну
ділянку площею 0,9999га розташовану у м.
Енергодар, вул.
Комсомольська 12 для розташування та
функціонування автостанції видано
20.07.2006р.; державний акт про право
власності на земельну ділянку площею
0,6156га розташовану у смт.Кирилівка,
проспект Азовський 12 для розміщення
автостанції видано 02.07.2008р.; державний
акт про право власності на земельну
ділянку площею 0,6810га розташовану у
м. Бердянськ, вул.12 Грудня 4 для
розміщення та обслуговування
автостанції видано 16.08.2006р.; договір
оренди землі для розташування
автостанції № 1 по пр. Леніна 20 у
м. Запоріжжі підписано
з Запорізькою міською радою 19.12.2006р.;
договір оренди земельної ділянки для
розміщення та експлуатації
автостанції у м. Мелітополь підписано
з Мелітопольською міською радою
06.10.2010р. Всі шлагбауми, правомірність
встановлення яких оскаржується ,
встановлено в межах території, яка
знаходиться у власності або
користуванні ПАТ «Запоріжавтотранс».

Правові основи діяльності
автостанцій регулюються Законом
України «Про автомобільний транспорт»,
Постановою КМУ № від 18 лютого 1997 р. N 176
Про затвердження Правил надання послуг
пасажирського автомобільного
транспорту, Наказом Міністерства
транспорту та зв'язку Українивід 27
вересня 2010 року N 700 «Про затвердження
Порядку регулювання діяльності
автостанцій». Правові основи цінової
політики регулюються Законом України
«Про ціни і ціноутворення», Постановою
КМУ від 25 грудня 1996 р. N 1548Про
встановлення повноважень органів
виконавчої влади та виконавчих органів
міських рад щодо регулювання цін
(тарифів).

Відповідно до ст. 36 Закону України
«Про автомобільний транспорт»
автостанції надають пасажирам послуги,
пов'язані з їх проїздом автобусними
маршрутами загального користування, а
автомобільним перевізникам, які
здійснюють перевезення пасажирів на
договірних умовах, - послуги, пов'язані
з відправленням та прибуттям автобусів
згідно з розкладом руху. До
обов'язкових послуг, що повинні
надаватися автостанціями пасажирам,
належать: продаж квитків; користування
приміщеннями для чекання поїздки,
облаштованими місцями для сидіння;
можливість користування громадськими
вбиральнями; інформування щодо
розкладу руху автобусів та вартості
поїздки. За надання обов'язкових послуг
автостанцій з осіб, які придбавають
проїзні квитки, стягують
автостанційний збір, що входить до
вартості квитка.Послуги автостанцій,
крім послуг кімнати матері і дитини,
пасажирам надаються за плату. Власники
автостанцій несуть відповідальність
за якість та безпеку послуг, що
надаються автостанціями пасажирам та
автомобільним перевізникам, технічний
та санітарно-гігієнічний стан
будівель, споруд, обладнання та
території автостанції.Отже, за надання
обов'язкових послуг з пасажирів
стягується автостанційний збір, який
входить до вартості квитка, але і право
на стягнення оплати за надання інших
видів послуг, крім послуг кімнати
матері і дитини, також прямо
передбачена ст. 36 Закону України «Про
автомобільний транспорт».

Відповідно до п. 116 Постанови Кабінету
міністрів України від 18 лютого 1997 р. №
176 «Про затвердження Правил надання
послуг пасажирського автомобільного
транспорту», за надання обов'язкових
послуг, передбачених статтею 36 Закону
України "Про автомобільний транспорт",
з пасажира справляється
автостанційний збір, що входить у
вартість квитка. Розмір
автостанційного збору визначається
власником автостанції за погодженням з
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, обласними, Київською і
Севастопольською міськими
держадміністраціями, на території яких
розташована автостанція. Порядок
визначення розміру автостанційного
збору затверджує Мінінфраструктури.
Тобто, правила надання послуг
пасажирського автомобільного
транспорту визначають необхідність
погодження з органами виконавчої влади
розмір автостанційного збору, який
стягується за надання обов'язкових
послуг. Необхідність погодження
розрахунків за надання інших видів
послуг (які не є обов'язковими)
законодавством не передбачена.

В якості письмового доказу того, що
вартість послуги «Тимчасове
використання благоустрою території»,
яка стягується для проїзду
стороннього транспорту на територію
автостанції не є завищеною,
представником відповідача в ході
розгляду справи надано звіт аудитора
про виконання узгоджених процедур
стосовно фінансової інформації від
22.09.2014р., згідно із яким середній рівень
вартості одної послуги «Тимчасове
використання благоустрою території»
знаходиться в межах: 3,34грн. - 3,66грн.
Фактично відповідачем встановлено
3,00грн.

З наданих сторонами доказів, доводів та
їх нормативного обґрунтування, суд не
вбачає підстав для того, щоб визнати
незаконними дії ПАТ
«Запоріжавтотранс» із встановлення
шлагбаумів на Запорізькій автобусній
станції № 1 (м.Запоріжжя, пр.Леніна 20);
Бердянській автостанції (м.Бердянськ,
вул.12 Грудня 4); Енергодарській
автостанції (м.Єнергодар,
вул.Комсомольська 12); Кирилівської
автостанції (смт.Кирилівка, проспект
Азовський 12); Мелітопольській
автостанції № 1 (м.Мелітополь,
вул.Дзержинського 20 4-А); Василівській
автостанції (м.Василівка, вул.Леніна 1А)
та зобов'язати ПАТ «Запоріжавтотранс»
демонтувати шлагбауми на вказаних
автостанціях.

Згідно з п.п. 1-6 ст. 21 Закону України «Про
благоустрій населених пунктів» від 6
вересня 2005 року № 2807-IV, елементами
(частинами) об'єктів благоустрою є:1)
покриття площ, вулиць, доріг, проїздів,
алей, бульварів, тротуарів, пішохідних
зон і доріжок відповідно до діючих норм
і стандартів; 2) зелені насадження (у
тому числі снігозахисні та
протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в
парках, скверах, на алеях, бульварах, в
садах, інших об'єктах благоустрою
загального користування,
санітарно-захисних зонах, на
прибудинкових територіях; 3) будівлі та
споруди системи збирання і вивезення
відходів; 4) засоби та обладнання
зовнішнього освітлення та зовнішньої
реклами; 5) технічні засоби регулювання
дорожнього руху; 6) будівлі та споруди
системи інженерного захисту території.
Згідно з п.п. 6 ст. 16 Закону України «Про
благоустрій населених пунктів», на
об'єктах благоустрою забороняється:
встановлювати технічні засоби
регулювання дорожнього руху без
погодження з відповідними органами
Міністерства внутрішніх справ України.
Як слідує з наданих відповідачем схем
руху наявність шлагбаумів позначена на
схемах руху по кожній з автостанцій де
встановлено шлагбауми та погоджена з
УДАІ ГУ МВС України у Запорізькій
області.

Як вбачається з наказів по ПАТ
«Запоріжавтотранс» «Про встановлення
шлагбаумів», шлагбауми встановлено з
метою недопущення безконтрольного
заїзду автотранспорту, що не здійснює
перевезення пасажирів, на територію
автостанції. Час перебування на
території АС транспортних засобів, що
не здійснює пасажирських перевезень,
обмежено 30 хвилинами. Грошові кошти, що
сплачуються за «Тимчасове
використання благоустрою території»
оприбутковуються за допомогою касових
апаратів, що опломбовані, введені в
експлуатацію, мають фіскальні номери
та зареєстровані у податкових органах.
За допомогою касового чеку де
зазначається час проїзду через
шлагбаум відліковується час, по
закінченню якого транспортний засіб
повинен покинути територію, щоб не
заважати руху автобусів. Згідно з п.124
Правил надання послуг пасажирського
автомобільного транспорту,
відповідальність за здійснення
заходів із забезпечення безпеки руху
транспортних засобів та переміщення
пасажирів на території автостанції
покладається на керівника автостанції.
Керівники автостанцій несуть
відповідальність згідно із законом за
якість та безпечність послуг, що
надаються автостанціями пасажирам і
перевізникам, технічний та
санітарно-гігієнічний стан будівель,
споруд, обладнання та території
автостанції.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про
дорожній рух», підприємства, установи
та організації незалежно від форм
власності та господарювання
розробляють і здійснюють заходи для
забезпечення безпеки дорожнього руху.

Посилання позивача на норми Закону
«Про автомобільні дороги» та
визначення території автостанції як
автомобільної дороги є помилковим, так
як відповідно до правовстановлюючих
документів (державні акти про право
власності на земельні ділянки та
договорів оренди земельних ділянок)
території, де розміщені автостанції
передані ПАТ «Запоріжавтотранс» саме
як земельні ділянки відповідно до норм
Земельного кодексу України.

Згідно зі ст. 67 Земельного кодексу
України,до земель транспорту належать
землі, надані підприємствам, установам
та організаціям залізничного,
автомобільного транспорту і
дорожнього господарства, морського,
річкового, авіаційного,
трубопровідного транспорту та
міського електротранспорту для
виконання покладених на них завдань
щодо експлуатації, ремонту і розвитку
об'єктів транспорту. Землі транспорту
можуть перебувати у державній,
комунальній та приватній власності.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача є необґрунтованими,
тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 515, 16 , 59,60, 208, 209,
212, 214-215, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
В.М. Світлицька