АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/1158/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2406/14
Головуючий у 1-й інстанції Якимець Т. Є.
Доповідач Винниченко Ю. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого судді: Винниченка Ю.М.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Абрамова П.С.,

при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційними скаргами Публічного
акціонерного товариства Акціонерний
комерційний банк "Індустріалбанк" та
ОСОБА_1

на рішення Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 20
червня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
Акціонерний Комерційний банк
"Індустріалбанк", за участю третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмету спору, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що він
був прийнятий на посаду водія
транспортного відділу Кременчуцької
філії АКБ «Індустріалбанк» по переводу
з АКБ «МТ-Банк». Оскільки АТ «МТ-Банк»,
де він раніше працював, був
реорганізований шляхом приєднання до
АКБ «Індустріалбанк», вважає, що працює
у відповідача з моменту, коли був
прийнятий на роботу в АКБ «МТ-Банк»,
тобто з 07.12.1996 року. Згідно наказу № 501
від 14.09.2009 року назва філії змінена на
Кременчуцьку філію ПАТ АКБ
«Індустріалбанк». 19.10.2012 року згідно
наказу № 150-ос позивач був звільнений у
зв'язку із скороченням штату
працівників згідно пункту 1 ст.40 КЗпП
України. 20.10.2012 року позивач був
прийнятий на посаду водія
транспортного відділу Кременчуцької
філії ПАТ АКБ «Індустріалбанк». Згідно
наказу № 181-ос від 29.11.2012 року позивач
був звільнений з 30.11.2012 року в зв'язку
із закінченням строку дії строкового
трудового договору по п.2 ст.36 КЗпП
України. 01.12.2012 року позивач був
прийнятий водієм автотранспортних
засобів у відділ експлуатації та
розвитку Регіонального відділення
АКБ «Індустріалбанк» в м.Кременчуці.
31.01.2014 року позивач був звільнений у
зв'язку із скороченням штату
працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП
України. Вважає дане звільнення
незаконним. На посаді водія в
банківській системі позивач працював з
квітня 1993 року, спочатку в
Кременчуцькій філії АБ «Інко», в липні
1996року був переведений в КБ
«Донкомбанк», а в грудні 1996 року КБ
«Донкомбанк» був реорганізований в
АКБ «МТ-Банк», де позивач продовжував
працювати водієм. Скорочуючи
позивача, відповідач грубо порушив п.1
ст.40 КЗпП України, не провівши
визначеної законодавством процедури
по виявленню працівника з більш
високою кваліфікацією і
продуктивністю праці. У відділі, де
працював позивач, працює ще шість
працівників, які молодше позивача за
віком, мають менший стаж роботи в
банківській системі на посаді водія.
Оскільки позивач не порушував трудової
дисципліни, не мав зауважень по
роботі, претензій щодо кваліфікації та
продуктивності праці, завжди працював
сумлінно, слідкував за технічним
станом свого автомобіля, часто
виконував роботу, яка не підпадала під
його службові обов'язки, тому вважає, що
при скороченні чисельності штату
працівників має переважне право на
залишенні на роботі. Крім того,
відповідач мав право провести
перестановку працівників і перевести
більш кваліфікованого працівника,
посада якого скорочується , за його
згодою, на іншу посаду, звільнивши з неї
менш кваліфікованого працівника.
Навіть в межах відділу експлуатації та
розвитку така перестановка була
можлива. В період звільнення у
відповідача була вакантна посада
охоронця в Комсомольському відділенні
№ 1, куди була прийнята особа 09.01.2014
року. Також позивачу не була
запропонована робота на вакантних
посадах в інших містах. Одночасно зі
звільненням позивача відповідач
звільнив і його дружину, в цей час у них
на утриманні перебувала хвора мати
дружини, яка на даний час померла.
Просили суд поновити позивача на
посаді водія автотранспортних
засобів в відділ експлуатації та
розвитку Регіонального відділення
АКБ «Індустріалбанк» в м.Кременчуці,
стягнути з відповідача на користь
позивача середній заробіток за час
вимушеного прогулу, виходячи із
розрахунку середньоденного заробітку
97 грн.68 коп., а також стягнути
спричинену незаконним звільненням
моральну шкоду в сумі 30000 грн., оскільки
в зв'язку із звільненням позивач
втратив сон, спокій, здоров'я, вимушений
звертатися до адвоката, в суд, на що
йому необхідні додаткові зусилля. Своє
звільнення позивач сприймає як
дискримінацію в галузі права. З наказом
про звільнення він був ознайомлений в
день отримання трудової книжки 31.01.2014
року, тому до суду з даним позовом
звернувся своєчасно.

Рішенням Крюківського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства Акціонерний
Комерційний банк «Індустріалбанк» про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, відшкодування моральної шкоди
задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді водія
автотранспортних засобів в відділ
експлуатації та розвитку
Регіонального відділення АКБ
«Індустріалбанк» у м. Кременчуці.

Стягнуто з Акціонерного
Комерційного банку «Індустріалбанк»
на користь ОСОБА_1 середній заробіток
за час вимушеного прогулу за період з
01.02.2014 року по 20.06.2014 року включно, за 96
робочих днів, виходячи із
середньоденного заробітку 95 грн. 45 коп.
, - 9163 грн. 20 коп.

Стягнуто з Акціонерного
Комерційного банку «Індустріалбанк»
на користь ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування спричиненої моральної
шкоди 3000 грн.

Не погодившись з судовим рішення, його
в апеляційному порядку оскаржили
відповідач Публічне акціонерне
товариство Акціонерний комерційний
банк "Індустріалбанк" та позивач
ОСОБА_1. Посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
Публічне акціонерне товариство
Акціонерний комерційний банк
"Індустріалбанк" просить скасувати
рішення Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 20
червня 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1

ОСОБА_1 в наданій апеляційній скарзі
просить рішення Крюківського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 20 червня 2014
року в частині стягнення в рахунок
відшкодування спричиненої моральної
шкоди в сумі 3000 грн., змінити, стягнувши
з відповідача в рахунок відшкодування
моральної шкоди 30000 грн.

Апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що наказом № 904-к від 20.11.2012
року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на
посаду водія автотранспортних засобів
в відділ експлуатації та розвитку
Регіонального відділення АКБ
«Індустріалбанк» у м.Кременчук з
01.12.2012 року. Цим же наказом були
прийняті на роботу водіями ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Із трудової книжки позивача, наказу по
Кременчуцькій філії Акціонерного
комерційного банку «Індустріалбанк» №
05-ос від 13.12.2005 року, наказу ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» № 501 від 14.09.2009 року,
наказу Кременчуцької філії ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» № 152-ос від 20.10.2012 року
вбачається, що він дійсно в банківській
системі на посаді водія працює з 09.04.1993
року.

25.11.2013 року ПАТ КБ «Індустралбанк» був
виданий наказ № 990-к про скорочення
штату у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці,
зокрема скороченням штату в
регіональному відділенні АКБ
«Індустріалбанк» у м,Кременчук, на
підставі рішення правління АКБ
«Індустріалбанк» від 15.11.2013 року та
рішення Спостережної ради АКБ
«Індустріалбанк». Відповідно до цього
наказу з 31.01.2014 року скорочувалися
посади, в тому числі, водія
автотранспортних засобів в відділі
експлуатації та розвитку
Регіонального відділення АКБ
«Індустріалбанк» у м.Кременчуці.

31.01.2014 року позивач був звільнений у
зв'язку із скороченням штату
працівників та відмовою від
переведення на іншу роботу згідно п.1
ст.40 КЗпП України на підставі наказу №
81-к від 24.01.2014 року, рішення
Спостережної Ради АКБ
«Індустріалбанк», наказу № 990-к від
25.11.2013 року про заплановане вивільнення
працівників, попередження від 25.11.2013
року про заплановане звільнення.

Із змісту ст. 47 КЗпП України
вбачається, що власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку. У
разі звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу він
зобов'язаний також у день звільнення
видати йому копію наказу про
звільнення з роботи. В інших випадках
звільнення копія наказу видається на
вимогу працівника.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду у справах про звільнення - в
місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

В судовому засіданні позивач пояснив,
що з наказом про звільнення він був
ознайомлений в день отримання трудової
книжки, тобто 31.01.2014 року.

Доводи представника відповідача про
те, що з наказом про звільнення
позивач був ознайомлений 24.01.2014 року
свого підтвердження в судовому
засіданні не знайшли.

За таких обставин суд вважає, що
позивач звернувся до суду в межах
місячного строку, передбаченого
законом.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України
позивач був своєчасно попереджений про
наступне звільнення, при попередженні
позивачу були запропоновані вакантні
місця.

Відповідно до ст.40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках, в тому числі, 1)
змін в організації виробництва і праці,
в тому числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників. Звільнення з підстав,
зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

Із протоколу № 43 засідання
Спостережної ради АКБ
«Індустріалбанк» вбачається, що в
Регіональному відділенні АКБ
«Індустріалбанк» дійсно відбулися
зміни в штатному розпису.

Стаття 42 КзпП України передбачає, що
при скороченні чисельності чи штату
працівників у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
переважне право на залишення на роботі
надається працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці
і кваліфікації перевага в залишенні на
роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше
утриманців;

2)особам, в сім'ї яких немає інших
працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним
стажем роботи на даному підприємстві, в
установі, організації.

Із зібраних доказів по справі
вбачається, що при обговоренні
кандидатури на звільнення
відповідачем не було прийнято до
відома, що при однаковій кваліфікації
та продуктивності праці водіїв в сім'ї
позивача одночасно відповідачем було
звільнено дві особи, і інших осіб з
самостійним заробітком в сім'ї немає.

Відповідно до ст..235 КЗпП України при
звільненні без законної підстави
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядав спір. При винесенні рішення
про поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку
за час вимушеного прогулу.

Із довідки про середню заробітну плату
від 07.02. 2014 року вбачається, що станом
на 01.01.2014 року заробітна плата
позивача складала 2100 грн.00 коп..

Проаналізувавши зібрані докази по
справі, суд апеляційної інстанції
вважає правомірним висновок місцевого
суду про поновлення позивача на посаді
водія автотранспортних засобів у
відділі експлуатації та розвитку
Регіонального відділення АКБ
«Індустріалбанк» у м.Кременчуці та
стягнення з відповідача на його
користь середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в сумі 9163 грн. 20 коп.
з відрахуванням із зазначеної суми
обов'язкових платежів, оскільки при
рівних умовах праці і кваліфікації
позивач у порівнянні з третіми особами
є працівником з більш тривалим
безперервним стажем роботи на даному
підприємстві, а також особою, в сім»ї
якої немає інших працівників з
самостійним заробітком.

При цьому, суд враховує відсутність у
справі належних та допустимих доказів
перебування непрацездатних батьків
на утриманні як позивача так і третіх
осіб.

Доводи відповідача у суді апеляційної
інстанції щодо різної продуктивності
праці і кваліфікації позивача та
третіх осіб у зв»язку з різною
кількістю відряджень та тривалістю
відпусток не ґрунтуються на вимогах
чинного законодавства, тому не
приймаються до уваги.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України якщо
порушення законних прав працівника
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя
працівникові проводиться
відшкодування спричиненої моральної
шкоди.

Висновок місцевого суду щодо
стягнення з відповідача на користь
позивача у відшкодування моральної
шкоди 3000 грн. є законним і
обґрунтованим матеріалами справи,
повністю відповідає ступеню його
моральних страждань та судовій
практиці.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що висновок місцевого
суду зроблений на підставі повного,
всебічного та об'єктивного дослідження
наданих сторонами доказів, доводів та
заперечень сторін, яким судом дана
відповідна правова оцінка, а розгляд
справи проведений з дотриманням
принципу змагальності та
диспозитивності.

Апеляційні скарги сторін не містять
нових фактів чи засобів доказування,
які б спростували висновки суду першої
інстанції.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів приходить до висновку,
що при вирішенні спору по суті місцевим
судом було вірно враховані та
застосовані норми матеріального права,
а також правильно встановлені фактичні
обставини по справі та їм дано належну
правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1,
313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства Акціонерний
комерційний банк "Індустріалбанк" та
ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 20
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Ю.М.
Винниченко

Судді: /підпис/ Карпушин Г.Л.
/підпис/ Абрамов П.С.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя апеляційного суду

Полтавської області
_______ Ю.М. Винниченко