АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/469/14 Справа № 2-3785/13
Головуючий у 1 й інстанції - Бойко
О.М. Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна
О.М., Кіктенко Л.М.

при секретарі -
Біленькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 06 листопада 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 06.11.2013 року та ухвалити
нове про задоволення її позовних вимог
в повному обсязі, посилаючись на те, що
воно є незаконним, необгрунтованим та
не відповідає дійсним обставинам
справи / а. с. 34-36 /.

Зазначеним рішенням суду від 06.11.2013
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені
частково.

З відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
стягнено аліменти на утримання їх
малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
в розмірі 450 грн. щомісячно починаючи
стягнення з 06.08.2013 року і до повноліття
дитини.

Судом допущено негайне виконання
рішення в межах суми місячного платежу.

Також, судом вирішено питання щодо
судових витрат по справі / а. с. 32 /.

Судом встановлено, що з 16.12.2011
року сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
малолітнього сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження від 21.02.2012
року /а. с. 6/.

Шлюбні відносини між сторонами не
склалися і вони припинили шлюбні
відносини та стали проживати окремо,
але син залишився проживати з
позивачкою та перебуває на її повному
утриманні, що підтверджується
відповідним актом КП «ЖЕП №19» ДМР від
05.08.2013 року /а. с. 8/.

Відповідач кошти на утримання сина не
надає.

Також, судом першої інстанції було
встановлено, що відповідач офіційно не
працює, згідно наказу №5 від 20.09.2013 року
він звільнений з ТОВ «Снаб-Комплект» за
домовленістю сторін /а. с. 17/.

Згідно ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати своїх
неповнолітніх дітей до досягнення ними
повноліття.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що позовні вимоги
позивачки, в силу ст. ст. 180-184, 191 СК
України, підлягають частковому
задоволенню, стягнувши з відповідача
на користь позивачки аліменти на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4
в розмірі 450 грн. щомісячно, але не менше
30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, і до досягнення ним
повноліття, починаючи з 06.08.2013 року /а.
с. 32/.

Відповідач не заперечує проти
стягнених з нього аліментів в розмірі
450 грн. щомісячно.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
суду залишити без змін з наступних
підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник
між сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

При вище викладених обставинах,
суд першої інстанції прийшов до
правильного та обґрунтованого
висновку про те, що відповідач
зобов'язаний, в силу ст. 180 СК України,
сплачувати аліменти на утримання
дитини до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що відповідач,
на момент ухвалення рішення судом
першої інстанції, не працював, так як
20.09.2013 року звільнився з роботи, що
підтверджується копією відповідного
наказу та копією трудової книжки
відповідача / а. с. 17, 66-69,70 /, а тому суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку визначивши
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі в силу ст. 184 СК України.

Посилання позивачки в
апеляційній скарзі на ту обставину, що
суд першої інстанції безпідставно
стягнув з відповідача аліменти у
розмірі 450 грн. щомісячно, а не 700 грн., як
вона просила в своєму позові, оскільки
їх дитина хворіє (діагноз - вроджена
лактозна недостатність і у зв'язку з
цим захворюванням дитині оформлена
інвалідність) та за своїм станом
здоров'я потребує спеціальну
безлактозну дієту, а це в свою чергу
потребує значних коштів, - не можуть
бути прийняті до уваги, так як
визначаючи розмір аліментів суд, в силу
ст. 182 СК України, приймав до уваги, як
стан здоров'я та матеріальне становище
дитини, так і матеріальне становище
платника аліментів, тобто відповідача,
який з 20.09.2013 року не працює / а. с. 66-69,70 /,
а з 11.11.2013 року перебуває на обліку, як
безробітний, в Дніпропетровському
районному центрі зайнятості, де ним
отримано в листопаді 2013 року 382,20 грн., а
в грудні 2013 року 936,64 грн. / а. с. 64-65 /, але
не зважаючи на такий матеріальний стан
відповідач не заперечує проти
стягнення з нього аліментів у розмірі
450 грн.

Відповідно до ст. 192 СК України -
позивачка не позбавлена можливості, в
разі зміни матеріального положення,
зокрема матеріального положення
відповідача, звернутися до суду з
позовом про зміну розміру аліментів.

Крім того, позивачка, в силу ст. 185 СК
України, за наявності відповідних
обставин, не позбавлена можливості
звернутися до суду про стягнення
додаткових витрат на утримання дитини,
що пов'язані з її хворобою.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування чи зміни
судового рішення, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 06
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

СУДДІ: