Провадження №
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

29 січня 2014р.
Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді -
Ткаченко Н.В.

при секретарі - Алпенідзе
К.Т.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И В :

12.11.2013р. ОСОБА_1 звернувся до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом про
стягнення аліментів з ОСОБА_2 на
неповнолітнього сина.

В позовній заяві та в судовому
засіданні позивач разом із своїм
представником ОСОБА_3 (діє на підставі
договору про роботу по наданню
юридичної допомоги від 29.12.2013р.)
посилалися на те, що сторони
перебували у шлюбі з 02.07.2005р., який
було розірвано рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
26.04.2012р. Від даного шлюбу сторони мають
малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
який знаходиться на утримані позивача
та проживає разом з ним та його
батьками. Відповідачка в
добровільному порядку матеріальну
допомогу на утримання сина не надає з
20.02.2012р., оскільки з цього часу проживає
окремо від позивача та сина. Позивач
працює на посаді директора фірми та має
заробітну плату близько 1650грн.
Позивач та його представник просили
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі та стягувати з ОСОБА_2 аліменти
на утримання малолітнього сина -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження до
досягнення ним повноліття, в розмірі
? частини від всіх видів заробітку
(доходу) боржниці, але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, стягуючи
аліменти на користь батька дитини -
ОСОБА_1, починаючи стягнення з
20.02.2012р.

Відповідачка та її представник - ОСОБА_6
(діє на підставі довіреності від
21.12.2013р.) в судовому засіданні позовні
вимоги визнали частково, не
заперечували проти стягнення
аліментів в розмірі, вказаному
позивачем, проте просили призначити
виплату аліментів з дня пред'явлення
позову, а саме з 12.11.2013р. В обґрунтування
заперечень відповідачка та її
представник посилалися на те, що
дійсно з 20.02.2012р. відповідачка змушена
була піти проживати до іншої квартири
через те, що її вигнали з дому. Протягом
2012р. вона декілька разів бачилась з
сином, купувала різні речі, продукти
харчування та іграшки, проте з 27.01.2013р.
остаточно припинила спілкування та
утримання дитини, оскільки батько
дитини не дозволяє їй спілкуватися із
сином. Всі намагання відповідачки
визначити місце проживання сина з нею
не принесли позитивних результатів,
оскільки рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 26.03.2013р.
їй було відмовлено у задоволені позову
про визначення місця проживання
дитини. Відповідачка та її
представник просили частково
задовольнити позовні вимоги.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками
неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
народження є ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Неповнолітня дитина постійно мешкає
зі своїм батьком ОСОБА_1 (а також
дідусем та бабусею з боку батька) та
знаходиться на утриманні позивача з
20.02.2012р. - того періоду, коли
відповідачка пішла проживати до
своєї матері за адресою : АДРЕСА_1. Дані
обставини відповідачка та її
представник не заперечували.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати своїх
неповнолітніх дітей.

Згідно ст. 181, ч. 1 ст. 191 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
твердій грошовій сумі, починаючи від
дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід - частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення ,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Відповідачка працює економістом у ТОВ
фірмі „ДІАН" та отримує останні
півроку заробітну плату у розмірі
1150грн. (дивись довідку № 12 про
заробітну плату від 18.12.2013р.).

З огляду на те, що відповідачка не
заперечувала проти стягнення з неї
аліментів в розмірі, визначеному
позивачем в позовній заяві та в
судовому засіданні, суд вважає за
можливе позовні вимоги задовольнити та
стягувати з відповідачки щомісячно
аліменти у розмірі ? частини від усіх
видів її заробітку (доходу), але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного
віку, до досягнення сином повноліття,
проводячи стягнення на користь
батька дитини.

Що ж стосується періоду, з якого слід
проводити стягнення, то суд вважає за
можливе призначити виплату аліментів
з 27.01.2013р., оскільки саме з цього
періоду відповідачка припинила
остаточно спілкуватися
з дитиною, займатися вихованням та
матеріальним утриманням сина. Цього
факту не заперечувала й сама
відповідачка під час судового
засідання 29.01.2014р. (дивись журнал
судового засідання за 29.01.2014р.).

При постановлені даного рішення суд
керується вимогами ч. 1 ст. 61 ЦПК
України, де зазначено, що обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
що приймають участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Що стосується стягнення аліментів за
минулий час, а саме з 20.02.2012р., то
позивачу в цій частині його позовних
вимог слід відмовити, виходячи з
положень ч. 2 ст. 191 СК України, якою
встановлено, щодо стягнення
аліментів за минулий час можливо
тільки, якщо позивач подасть суду
докази того, що він вживав заходів
щодо одержання аліментів з
відповідачки, але не міг їх одержати
у зв'язку з ухиленням останньої від
їх сплати. Між тим, переконливих
доказів того, що заходи по стягненню
аліментів саме за період з 20.02.2012р.,
позивач по відношенню до відповідачки
вживав, ОСОБА_1 суду не надав.

Саме з цих підстав, суд прийшов до
висновку про часткове задоволення
позовних вимог в частині періоду, з
якого стягуються аліменти на
неповнолітнього сина з ОСОБА_2

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК
України суд допускає негайне
виконання рішення у справі в межах
платежу за один місяць.

Обговорюючи питання щодо
розподілу судових витрат, з огляду на
те, що позивач при пред'явленні
позову був звільнений від сплати
судового збору, то на підставі ст. 2
Закону України «Про судовий збір», суд
вважає за можливе стягнути з
відповідачки на користь держави
судовий збір у розмірі 243грн. 60 коп.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 180 - 183, ч. 1 ст. 191 СК
України, ст. 2 Закону України «Про
судовий збір», ст. ст. 8, 10, 11, 60, 61, 88, 212-215,
п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на неповнолітню
дитину - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3
уродженки м. Стерлитамак Башкортостан,
аліменти на утримання її
неповнолітнього сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження до досягнення
ним повноліття, в розмірі ? частини
від всіх видів заробітку (доходу)
боржниці, але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, стягуючи
аліменти на користь батька дитини -
ОСОБА_1 , починаючи стягнення з 27
січня 2013р.

В задоволені іншої частини
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на неповнолітню
дитину - відмовити.

Рішення у межах суми платежу за один
місяць - допустити до негайного
виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір в розмірі 243грн.
60коп.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів.

Суддя:

Н.В.Ткаченко