Справа № 182/6553/13-ц
Провадження № 2/0182/391/2014
Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - Тихомирова І.В.,
за участю секретаря - Рахуба О.Г.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Нікополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
захист прав споживачів, -
ОСОБА_1 звернувся з позовом до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» (далі за
текстом ПАТ КБ «Приватбанк») про захист
прав споживачів. В подальшому уточнив
свої позовні вимоги.
В обґрунтування вимог, враховуючи їх
збільшення відповідно зазначає, що він
з 01 березня 2013 року є клієнтом ПАТ КБ
«ПриватБанк» в розумінні ст. 2 ЗУ «Про
банки і банківську діяльність» та
користувачем і споживачем банківських
послуг в силу ст. 1 ЗУ «Про захист прав
споживачів», адже є користувачем
банківського рахунку відкритого у
позивача № НОМЕР_1. Жодних інших
рахунків в цій банківській установі чи
кредитних зобов'язань перед ПАТ КБ
«ПриваБанк» - у нього не було.
З 28 лютого 2013 року по 29 липня 2013
року на його картковий рахунок №
НОМЕР_1 відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк»
зараховувалися кошти на загальну суму
40 447,02 грн. в я кості стипендії.
Однак, з 24 квітня 2013 року і до 29
липня 2013 року банком безпідставно було
списано з рахунку на погашення
невідомого йому кредиту 10 226,02 грн.
Вважає, що відповідно до ст. 6, 10, 16 ЗУ
«Про захист прав споживачів»
відповідачем було спричинено йому
шкоду у розмірі 10 226,02 грн., у зв'язку з
чим банк зобов'язаний сплатити йому
Також вважає, що відповідачем своїми
винними незаконними діями щодо надання
неякісної послуги та безпідставним
заволодінням його майном - була
спричинена моральна шкода, яку він
оцінюю в 5 000 грн. і яка полягає в його
душевних стражданнях та психічних
До того ж позивач наполягає, що жодних
кредитних договорів з ПАТ КБ
«Приватбанк» він ніколи не підписував
і грошових коштів, отримання яких ним
свідчило б про укладеність кредитного
договору на який посилається
відповідач - ніколи не відбувалось. Що в
свою чергу свідчить про відсутність у
нього жодного кредитного зобов'язання,
а через те спростовується і існування у
нього будь-яких боргів перед ВАТ КБ
«Приватбанк». В документах наданих
відповідачем не зазначається
погоджена між сторонами сума грошових
коштів, що свідчить про неукладеність
кредитного договору на який
посилається банк, через недосягнення
згоди у письмовій формі щодо цієї
істотної умови договору.
Що ж стосується обґрунтування
незаконності дій ПАТ КБ «Приватбанк»
щодо списання з його карткового
рахунку № НОМЕР_1 грошових коштів на
погашення боргу за кредитною карткою №
НОМЕР_2 то воно випливає з факту
неукладеності кредитного договору, а
тому і відсутності у позивача перед
відповідачем будь-яких боргових
зобов'язань, зокрема Умови та правила
дання банківських послуг, як складової
кредитного договору ним ніколи не
підписувалися та не погоджувалися.
До того ж і пункт цих Умов та правил
про можливість списання грошових
коштів, суперечить ст. 26 ЗУ «Про
платіжні системи та переказ грошових
коштів в Україні» в частині
відсутності реквізитів рахунка, з
якого має здійснюватися договірне
списання, що свідчить про незаконність
цієї умови договору та неможливість її
практичного виконання.
Позивач в судовому засіданні наполягав
на задоволенні позовних вимог в
повному обсязі, надавши по суті
пояснення, аналогічні викладеним у
позовній заяві з врахуванням заяв про
збільшення позовних вимог.
Представник відповідача в судовому
засідання не з'явився про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, що підтверджується власноручно
написаною розпискою. Суд вважає за
можливе провести заочний розгляд
справи з ухваленням заочного рішення
на підставі наявних в справі доказів
керуючись ст. 224 ЦПК України.
Представником відповідача було надано
до суду письмові Заперечення проти
позову, які були долучені до матеріалів
справи. Із суті заперечень вбачається,
що представник відповідача проти
задоволення позову заперечує.
Вважає що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ
«ПриватБанк» було укладено Договір №
б/н від 04 березня 2008 року, відповідно до
якого позивачем було отримано 5000 грн.
кредитних коштів зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 2,5 %
на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки та щомісячним
погашенням зобов'язань. Зазначений
договір складається з Заяви, Умов та
правил надання банківських послуг.
Позивачем свої зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконувалися. Відповідно до п. 4.6. Умов
та правил надання банківських послуг
банк має право на списання коштів з
поточних рахунків позичальника, при
настанні строків платежів,
передбачених цими умовами і заявою, у
межах належних до сплати банку сум. У
зв'язку з наведеним представник
відповідача наполягає на законності
проведеного списання грошових коштів з
зарплатного карткового рахунку №
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1, на
користь банку в рахунок погашення
заборгованості за кредитним рахунком
№ НОМЕР_2 та просить суд відмовити в
задоволенні позовної заяви.
Суд, заслухавши пояснення учасників
судового процесу, дослідивши матеріали
цивільної справи, прийшов до висновку,
що позов підлягає частковому
Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 є клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» в
розумінні ст. 2 ЗУ «Про банки і
банківську діяльність» та
користувачем і споживачем банківських
послуг в силу ст. 1 ЗУ «Про захист прав
споживачів», адже є користувачем
банківського рахунку відкритого у
позивача № НОМЕР_1. На ім'я позивача в
ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрито кредитний
рахунок № НОМЕР_2 за яким на час подання
представником відповідача заперечень
проти позову рахувався борг, який виник
в квітні 2009 року та з врахуванням
списаних на його погашення грошових
коштів складав 6032,62 грн.
З 28 лютого 2013 року по 29 липня 2013
року на рахунок позивача № НОМЕР_1
відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк»
зараховувалися грошові кошти на
загальну суму за цей період 40 447,02 грн. в
В період з 24 квітня 2013 року і до 29
липня 2013 року банком було списано з
цього рахунку на погашення
заборгованості за кредитом, 10 226,02 грн. в
24.04.2013 року було списано - 42,34 грн.
21.05.2013 року було списано - 3370,59 грн.
28.05.2013 року було списано - 28,68 грн.
29.05.2013 року було списано - 0,90 грн.
31.05.2013 року було списано - 3333,78 грн.
27.06.2013 року було списано - 3430,59 грн.
29.07.2013 року було списано - 19,14 грн.
Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про захист прав
споживачів»: «Продавець (виробник,
виконавець) зобов'язаний передати
споживачеві продукцію належної якості,
а також надати інформацію про цю
Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про захист прав
споживачів»: «У разі виявлення
недоліків у виконаній роботі (наданій
послузі) споживач має право на свій
1) безоплатного усунення недоліків у
виконаній роботі (наданій послузі) у
2) відповідного зменшення ціни
виконаної роботи (наданої послуги);
3) безоплатного виготовлення іншої речі
з такого ж матеріалу і такої ж якості чи
повторного виконання роботи;
4) відшкодування завданих йому збитків
з усуненням недоліків виконаної роботи
(наданої послуги) своїми силами чи із
залученням третьої особи;
5) реалізації інших прав, що передбачені
чинним законодавством на день
укладення відповідного договору.
За наявності у роботі (послузі)
істотних недоліків споживач має право
вимагати розірвання договору та
відшкодування збитків.
Якщо істотні недоліки було виявлено в
роботі (послузі), виконаній з матеріалу
споживача, споживач має право вимагати
на свій вибір або виконання її з такого
ж матеріалу виконавця, або розірвання
договору і відшкодування збитків.
Зазначені вимоги можуть бути
пред'явлені споживачем протягом
строків, передбачених
нормативно-правовими актами та
нормативними документами, умовами
договору, а в разі відсутності таких
строків - протягом десяти років.
У разі коли виконавець не може виконати
(прострочує виконання) роботу (надання
послуги) згідно з договором, за кожний
день (кожну годину, якщо тривалість
виконання визначено у годинах)
прострочення споживачеві сплачується
пеня у розмірі трьох відсотків
вартості роботи (послуги), якщо інше не
передбачено законодавством. У разі
коли вартість роботи (послуги) не
визначено, виконавець сплачує
споживачеві неустойку в розмірі трьох
відсотків загальної вартості
Сплата виконавцем неустойки (пені),
встановленої в разі невиконання,
прострочення виконання або іншого
неналежного виконання зобов'язання, не
звільняє його від виконання
зобов'язання в натурі.
Виконавець несе відповідальність за
шкоду, завдану життю, здоров'ю або майну
споживача, що виникла у зв'язку з
використанням речей, матеріалів,
обладнання, приладів, інструментів,
пристосувань чи інших засобів,
необхідних для виконання ним робіт
(надання послуг), незалежно від рівня
його наукових і технічних знань, що дає
змогу виявити їх властивості, згідно із
Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про захист прав
споживачів» - шкода, завдана внаслідок
недоліків продукції (дефекту в
продукції), відшкодовується відповідно
Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про захист прав
споживачів» - захист прав споживачів,
передбачених законодавством,
здійснюється судом.
При задоволенні вимог споживача суд
одночасно вирішує питання щодо
відшкодування моральної (немайнової)
Споживачі звільняються від сплати
судового збору за позовами, що
пов'язані з порушенням їх прав.
Відповідно до ст. 386 ЦК України:
«Держава забезпечує рівний захист прав
усіх суб'єктів права власності.
Власник, права якого порушені, має
право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди».
Відповідно до ст. 387 ЦК України:
«Власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
Відповідно до ст. 1166 ЦК України:
«Майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала».

Відповідно до ст. 1167 ЦК України:
«Моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті».

Відповідно до ст. 1192 ЦК України: «З
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі».

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України:
«Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини».

Відповідно до ст. 1046 ЦК України: «За
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність, це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Звертаючись з позовом ОСОБА_1 зазначив,
що списання грошових коштів мало місце
в період з 24 квітня по 29 липня 2013 року,
тобто після спливу строку позовної
даності на звернення банку з позовом по
суду, а тому підстав для списання
грошових коштів не мав.

З наданого розрахунку заборгованості
за кредитним рахунком № НОМЕР_2,
випискою по кредитному рахунку,
вбачається, що борг у позивача виник в
квітні 2009 року, у зв'язку з чим
утворилась заборгованість з тіла
кредиту, відсотків та пені, нарахованої
за неналежне виконання кредитних
зобов'язань, з зобов'язанням боржника
відповідно до п. 5.4. Умов та правил
щомісячно сплачувати кредит та
відсотки.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Як встановлено судом позивач перестав
виконувати свої зобов'язання в квітні
2009 року.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання
не встановлено або визначено моментом
вимоги кредитора, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Судом встановлено, що згідно з умовами
кредитного договору (п.5.4.) позичальник
зобов'язаний здійснювати повернення
кредиту частинами (щомісячними
платежами) в розмірі та в строки,
визначені графіком повернення кредиту
та щомісячно сплачувати проценти за
користування кредитом, а також
встановлено відповідальність за
порушення графіку повернення кредиту
та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору (графіком
погашення кредиту) встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами
договору погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником частинами
кожного місяця, в рахунок якого
вносяться кошти, початок позовної
давності для стягнення цих платежів
необхідно обчислювати з моменту
(місяця, дня) невиконання позичальником
кожного із цих зобов'язань.

Отже, аналізуючи умови договору сторін
та зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Проте, у матеріалах справи немає
доказів, які б підтверджували, що банк
звертався протягом строку позовної
давності до позивача із вимогами про
стягнення цієї заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи,
списання з карткового рахунку № НОМЕР_1
в рахунок погашення заборгованості по
вищевказаному кредитному договору
було проведе в квітні-липні 2013 року,
тобто з пропуском строку позовної
давності.

Зі спливом строків позовної давності
до основної вимоги вважається, що
позовна давність спливла і до
додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладання стягнення на
заставлене майно тощо).

Таким чином, банк не мав права
списувати з карткового рахунку борг, за
кредитним договором, після спливу
строку позовної давності.

Таким чином, суд приходить до думки, що
позовні вимоги в частині визнання
незаконними дій ПАТ КБ «ПриватБанк»,
щодо списання грошових коштів з іншого
карткового рахунку та повернення
позивачу списаних коштів в розмірі 10066,
42 грн. підлягають задоволенню. У зв'язку
з вищезазначеним, відповідно до вимог
ст. 1167 ЦК України, підлягають
частковому задоволенню вимоги
позивача, щодо стягнення компенсації
за завдану моральну шкоду.

Позовні вимоги щодо визнання договору
без номеру від 04.03.2008 р. укладеного між
позивачем, ОСОБА_1, та ПАТ КБ
«ПриватБанк» на думку суду є
передчасним та з цих підстав не
підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК
України з відповідача підлягає
стягненню судовий збір на користь
держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 6, 10, 16 ЗУ «Про захист прав
споживачів», ст. ст. 11, 252-255, 256, 257, 261, 386,
387, 1046, 1166, 1167, 1192 ст. ст. 11, 88, 209, 212, 214-215,
217-218, 224 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» про захист прав
споживачів - задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» щодо списання з
карткового рахунку № НОМЕР_1 грошових
коштів на погашення боргу за кредитною
карткою № НОМЕР_2.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на користь ОСОБА_1
безпідставно набуті грошові кошти в
сумі 10 226,02 грн. (десять тисяч двісті
двадцять шість грн.) 02 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на користь ОСОБА_1
матеріальну компенсацію моральної
шкоди в сумі 200 грн. (двісті грн.) 00 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на користь держави
судовий збір в сумі 243,60 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з моменту
проголошення рішення через
Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом. Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано до
Нікопольського міськрайонного суду
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя: І. В. Тихомиров