Справа № 552/896/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

05 березня 2014 року Київський районний
суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді
Самсонової О.А.

при секретарі - Ворона Д.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з позовом до
відповідача про розірвання шлюбу. В
позовній заяві послалась на те, що
подружнє життя з відповідачем не
склалося через несумісність
характерів, втрату поваги один до
одного. На примирення вона не згодна.
Тому просить шлюб розірвати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримала в повному обсязі та
просила його задовольнити. Зазначила,
що на примирення з відповідачем не
згодна та наполягає на розірванні
шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, звернувшись до суду з
клопотанням про відкладення розгляду
справи для одержання ним правової
допомоги та укладення угоди з
представником.

Вирішуючи дане клопотання, суд
виходить з того, що в судовому
засіданні, яке відбулося 28 лютого 2014
року, відповідач звертався до суду з
аналогічним клопотанням.
Задовольняючи це клопотання, суд
відповідачу роз'яснив його обов'язок
добросовісно користуватися своїм
процесуальним правом. Але відповідач в
судове засідання не з'явився, свого
представника не направив, та знову
просить суд відкласти розгляд справи з
цих же підстав.

Також, не з'явившись в судове засідання,
відповідач не повідомив про причини
своєї неявки. Намір укласти угоду з
фахівцем в галузі права не є підставою
для неявки в судове засідання за
викликом суду. Тому суд вважає, що в
судове засідання відповідач не
з'явився без поважних причин.

Зазначені дії відповідача суд розцінює
як намагання затягнути розгляд справи.

З огляду на викладене, а також
враховуючи наявність в справі
достатніх матеріалів про права та
правовідносини сторін, приймаючи до
уваги відсутність підстав,
передбачених ст. 169 ЦПК України для
відкладення розгляду справи, суд
вважає за можливе розглянути справу за
відсутності відповідача.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
дослідивши докази у справі, приходить
до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 27
грудня 2008 року перебувають в
зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають
двох малолітніх дітей: дочку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка, примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Позивач просить шлюб розірвати, не
бажає миритися з відповідачем,
наполягає на розірванні шлюбу.

Зазначена позиція позивача
залишається незмінною з часу подання
нею позову до суду та до часу розгляду
справи.

Відповідно до ст.55 СК України дружина
та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги.

Позивач же в своєму позові зазначила,
що подружнє життя не склалося в тому
числі через втрату поваги один до
одного.

В судовому засіданні вона також
наполягає, що збереження сім'ї є
неможливим.

Таким чином судом встановлено
відсутність вільної згоди позивача
перебувати в шлюбі з відповідачем.

Зважаючи на чітку та однозначну
позицію позивача в даній справі, суд
вважає що надання сторонам терміну на
примирення носило б формальний
характер та лише призвело б до
затягування розгляду справи.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що сім'я розпалась
остаточно, а подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу неможливі.
Тому збереження шлюбу суперечило б
інтересам подружжя.

Згідно ст.113 СК України особа, яка
змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Позивач просить суд залишити їй
прізвище ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача ОСОБА_2 на користь
позивача ОСОБА_1 підлягають до
стягнення кошти в сумі 243 грн. 60 коп. на
відшкодування понесених нею судових
витрат.

Таким чином позов необхідно
задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 11О, 112 СК України,
ст.ст.209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 27 грудня 2008 року
Київським відділом реєстрації актів
цивільного стану Полтавського
міського управління юстиції, актовий
запис №229, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, - розірвати.

Прізвища сторін після розірвання
шлюбу:

його - ОСОБА_2,

її - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243
грн. 60 коп. на відшкодування понесених
судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Головуючий
О.А.Самсонова

05.03.2014