Номер провадження: 22-ц/785/7630/14
Головуючий у першій інстанції Домусчі
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Троїцької Л.Л., Кварталової А.М.,

при секретарі: Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Приморського
районного суду м.Одеси від 20 листопада
2013 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Приморського
РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні позивачів: Реєстраційна
служба Одеського міського управління
юстиції, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідачів: ОСОБА_6,
Одеське міське управління ГУМВС
України в Одеській області про
звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В
И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулися до районного суду з позовом
до ОСОБА_2, Приморського районного
відділу Одеського міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області, у якому просили зняти арешт із
нерухомого майна, що належить їм на
праві власності, обтяженого на
підставі постанов слідчого від 21
травня 2012 року, а саме: приміщення
магазину-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
розташованого по АДРЕСА_3 у м. Одесі;
майно ТОВ «Будівельно-інвестиційна
компанія «Югстрой» в частині 40 %; майно
підприємства «Орловський завод» у
вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю в частині ЗО %;
квартири АДРЕСА_1; майно ТОВ
«Будівельно-інвестиційна компанія
«Югстрой» в частині 60 %; майно
підприємства «Орловський завод» у
вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю у частині 45 %,
мотивуючи це тим, що вищезазначене
майно вони придбали на підставі
договорів купівлі-продажу та
відповідно до цього набули на нього
право власності. 13.04.2012 року постановою
заступника прокурора Приморського
району м. Одеси Коджебаш Ю.С. за
зверненням відповідача ОСОБА_2 було
порушено кримінальну справу за фактом
вимоги передачі майна чи права на майно
або вчинення дій майнового характеру з
погрозою насильства над потерпілим чи
його близькими родичами за попередньою
змовою групою осіб - вимагання, за
ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.
189 КК України. Справі присвоєно
реєстраційний номер № 57 та
направлено до СВ Приморського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області. 21.05.2012
року слідчим СВ Приморського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області
ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_2 було
винесено низку постанов та накладено
арешт на їх майно. В зазначеній
кримінальній справі вони не мають
статусу підозрюваного або
обвинуваченого та навіть не
допитувалися в якості свідків.
Кримінальна справа порушена за фактом
вчинення злочину, а не щодо конкретних
осіб, тобто особи, причетні до вчинення
злочину, слідством не встановлені.
Майно, на яке було накладено арешт
немає відношення до ОСОБА_2, окрім
приміщення магазину-кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», яке було придбано у
нього ОСОБА_9, на підставі договору
купівлі-продажу від 29.11.2009 року. 19.04.2012
року ОСОБА_2 звернувся до Малиновського
районного суду м. Одеси з позовом до
ОСОБА_4 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 29.11.2009 року.
Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 14.11.2012 року ОСОБА_2 було
відмовлено у задоволенні позову.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 10.01.2013 року
ОСОБА_2 було відмовлено у відкритті
касаційного провадження щодо
перегляду рішення апеляційного суду
Одеської області від 14.11.2012 року. Арешт
накладений на їх майно перешкоджає їм
вільно володіти та розпоряджатися ним.
Зазначений арешт не відповідає вимогам
закону та обмежує їх права, так як вони
не є учасниками кримінального
провадження. Вони не мали в зазначеній
кримінальній справі статусу
підозрюваного чи обвинуваченого ні на
час винесення постанов про арешт, ні на
теперішній час, тому вважають свої
вимоги обґрунтованими.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 20 листопада 2013 року позов
задоволено.

Звільнено з-під арешту належне ОСОБА_5
на праві приватної власності нерухоме
майно, обтяжене на підставі постанов
від 21.05.2012 року, а саме:

- майно Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Будівельно-інвестиційна компанія
«Югстрой» (, юр. адреса:
м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 19) в
частині 60 %, що належить ОСОБА_5, запис
реєстратора про обтяження № 12667638 від
25.05.2012 року;

- майно Підприємства «Орловський
завод» у вигляді Товариства з
обмеженою відповідальністю (, юр. адреса: Біляївський район, с.
Нерубайське) в частині 45 %, що належить
ОСОБА_5, запис реєстратора про
обтяження № 12667537 від 25.05.2012 року;

- приміщення квартири АДРЕСА_2, що
належить ОСОБА_5, запис реєстратора про
обтяження № 12543448 від 25.05.2012 року.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 28 листопада року внесено
виправлення у резолютивну частину
рішення суду від 20 листопада 2013 року. У
першому абзаці рішення замість
«задовольнити» вказано «задовольнити
частково».

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 27 лютого 2014 року рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 20 листопада 2013 року та ухвалу
Приморського районного суду м. Одеси
від 28 листопада 2013 року скасовано,
провадження у даній справі закрито.
Роз'яснено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що
вимоги про звільнення майна з-під
арешту підлягають розгляду в порядку,
передбаченому
Кримінально-процесуальним кодексом
(далі - КПК) України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11.06.2014 року
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 27 лютого 2014 року скасовано,
справу направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із Законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог або
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Приморського
РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області
про звільнення майна з під арешту, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, будучи власниками
вищезазначеного нерухомого майна не є
підозрюваними або обвинувачуваними по
кримінальній справі N 57, а тому
наявність арештів та заборон на
відчуження, а також відповідні
відомості у Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
яке належить позивачам, обмежує їх
право власності , яке підлягає захисту.

Такі висновки районного суду
відповідають матеріалам справи,
засновані на законі і є правильними.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що:

ОСОБА_5 на праві приватної власності
належить квартира АДРЕСА_4, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи документами, а саме: договором
купівлі-продажу від 24.12.1991 року, витягом
з Державного реєстру правочинів № 2056315
від 03.02.2006 року, витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно №
9936197 від 24.02.2006 року (а.с.11-13). В
зазначеній квартирі також
зареєстрована ОСОБА_4 , яка є дружиною
ОСОБА_5.

Згідно договору купівлі-продажу від
17.09.2009 року ТОВ «Керуюча Компанія
«Анастасія» в особі директора ОСОБА_6
та ТОВ «Керуюча Компанія «Вікторія» в
особі директора ОСОБА_10, які є
співзасновниками підприємства
«Орловський завод» у вигляді
Товариства з обмеженою
відповідальністю (,
юридична адреса: Біляївський район, с.
Нерубайське) продали належні їм частки
вказаного підприємства у розмірах 21 %
та 30 % відповідно, а позивачі ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 відповідно купили зазначені
частки вказаного підприємства.
Зазначений договір посвідчений
приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_11 та
зареєстровано в реєстрі за № 10817 (а.с.16).

Згідно договорів від 28.09.2009 року та
07.10.2009 року, які були укладені ТОВ
«Керуюча Компанія «Анастасія» в особі
директора ОСОБА_6 та ТОВ «Керуюча
Компанія «Вікторія» в особі директора
ОСОБА_10, які є співзасновниками
підприємства «Орловський завод» у
вигляді Товариства з обмеженою
відповідальністю (,
юридична адреса: Біляївський район, с.
Нерубайське) з одного боку та
позивачами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з іншого
боку, вбачається що сторони дійшли
згоди щодо здійснення повного
розрахунку по договору купівлі продажу
від 17.09.2009 року (а.с.15-16).

Згідно договору купівлі-продажу від
20.10.2009 року ТОВ «Керуюча Компанія
«Анастасія» в особі директора ОСОБА_6
та ТОВ «Керуюча Компанія «Вікторія» в
особі директора ОСОБА_10, які є
співзасновниками підприємства
«Орловський завод» у вигляді
Товариства з обмеженою
відповідальністю (,
юридична адреса: Біляївський район, с.
Нерубайське) продали належні їм частки
вказаного підприємства у розмірах 19 %
та 5 % відповідно, а позивач ОСОБА_5 купив
зазначені частки вказаного
підприємства. Зазначений договір
посвідчений приватним нотаріусом ОМНО
ОСОБА_12 та зареєстровано в реєстрі за №
4813 (а.с.17).

Згідно договору купівлі-продажу від
20.10.2009 року ТОВ «Керуюча Компанія
«Вікторія» в особі директора ОСОБА_10,
яка є співзасновником підприємства
«Орловський завод» у вигляді
Товариства з обмеженою
відповідальністю (,
юридична адреса: Біляївський район, с.
Нерубайське) продала належну їй частку
вказаного підприємства у розмірі 25 %, а
позивачка ОСОБА_4 купила зазначену
частку вказаного підприємства.
Зазначений договір посвідчений
приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_12 та
зареєстровано в реєстрі за № 4816 (а.с.18).

Тобто, ОСОБА_5 набув у ТОВ «Керуюча
Компанія «Анастасія» в особі директора
ОСОБА_6 права на підприємство
«Орловський завод» у вигляді
Товариства з обмеженою
відповідальністю у розмірі 40 %, а у ТОВ
«Керуюча Компанія «Вікторія» в особі
директора ОСОБА_10 у розмірі 5 %. Взагалі
його частка на вказане підприємство
становить 45 %.

Також, на підставі вище зазначених
договорів позивачка ОСОБА_4 набула у
ТОВ «Керуюча Компанія «Вікторія» в
особі директора ОСОБА_10 права на
підприємство «Орловський завод» у
вигляді Товариства з обмеженою
відповідальністю у розмірі 55 %. Таким
чином її частка взагалі становить 55 %.,
що також підтверджується витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
серії АГ № 043979 (а. с. 22).

Згідно договору купівлі-продажу від
20.10.2009 року ТОВ «Керуюча Компанія
«Анастасія» в особі директора ОСОБА_6
та ТОВ «Керуюча Компанія «Вікторія» в
особі директора ОСОБА_10, які є
співзасновниками Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Будівельно-інвестиційна компанія
«Югстрой» (, юридична
адреса: м. Одеса, вул.
Середньофонтанська, 19) продали належні
їм частки вказаного підприємства у
розмірах 40 % та 60 % відповідно, а
позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відповідно,
купили зазначені частки вказаного
підприємства. Зазначений договір
посвідчений приватним нотаріусом ОМНО
ОСОБА_11 та зареєстровано в реєстрі за №
11847 (а.с.19). Таким чином, ОСОБА_5 набув
права на частку ТОВ
«Будівельно-інвестиційна компанія
«Югстрой» у розмірі 40 %, а ОСОБА_4 у
розмірі 60 %. Зазначене також
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серії АВ №
55640 від 30.07.2013 року (а.с.23-27).

Згідно договору купівлі-продажу від
29.11.2009 року відповідач ОСОБА_2 продав
належне йому на праві власності
приміщення магазину-кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого в
АДРЕСА_5, загальною площею 376,8 кв. м. а
позивачка ОСОБА_4 купила зазначене
приміщення. Зазначений договір
посвідчений приватним нотаріусом ОМНО
ОСОБА_11 та зареєстровано в реєстрі за №
13855 (а.с.20). Зазначене також
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 24915631 від 25.12.2009 року (а.с.21)

13.04.2012 року постановою заступника
прокурора Приморського району м. Одеси
Коджебаш Ю.С. за зверненням відповідача
ОСОБА_2 було порушено кримінальну
справу за фактом вимоги передачі майна
чи права на майно або вчинення дій
майнового характеру з погрозою
насильства над потерпілим чи його
близькими родичами за попередньою
змовою групою осіб - вимагання, за
ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.
189 КК України, якій присвоєно
реєстраційний номер № 57. Також
зазначеною постановою направлено
вказану кримінальну справу до СВ
Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області для проведення
досудового слідства (а.с.28).

В межах вказаної кримінальної справи
постановами (6 постанов) слідчим СВ
Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області ОСОБА_8 від 21.05.2012 року
було накладено арешт на наступне майно,
яке належить позивачам, а саме: на
приміщення магазину-кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого в
АДРЕСА_5, загальною площею 376,8 кв. м., яке
належить ОСОБА_4; на майно підприємства
«Орловський завод» у вигляді
Товариства з обмеженою
відповідальністю (, юр.
адреса: Біляївський район, с.
Нерубайське), яке належить ОСОБА_4 та
ОСОБА_5; на майно Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Будівельно-інвестиційна компанія
«Югстрой» (, юр. адреса:
м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 19),
яке належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та на
квартиру АДРЕСА_5 в м. Одесі, яка
належить ОСОБА_5 (а.с.29-35).

Накладення на вищезазначене майно
арешту підтверджується також витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців №
38259450 від 12.10.2012 року (а.с.36-42).

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 26.07.2012 року позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, за участю третіх осіб: ОСОБА_5 та
ОСОБА_10 про визнання недійсним
договору купівлі продажу магазину-кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого в
АДРЕСА_5, укладеного між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 та стягнення шкоди, було
задоволено частково, зазначений
договір купівлі-продажу було визнано
недійсним, за ОСОБА_2 визнано право
власності на зазначений магазин-кафе,
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
вартість майна у розмірі 2 805 500 грн. та
судові витрати в розмірі 3 433,60 грн..

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 14.11.2012 року рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 26.07.2012 року в частині визнання
недійсним договору купівлі-продажу
магазину-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
розташованого в АДРЕСА_5, загальною
площею 376,8 кв. м., розташованого на
земельній ділянці площею 1118,0 кв. м.,
укладеного 29.11.2009 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, визнання за ОСОБА_2 права
власності на магазин -кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», стягнення з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 вартість майна,
отриманого незаконним шляхом в розмірі
2805500 грн. та судових витрат в розмірі 3433
грн.60 коп. - скасовано та відмовлено в
цій частині позовних вимог. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
-залишено без змін. (а. с. 43-47).

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 10.01.2013 року
представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у
відкритті касаційного провадження на
рішення апеляційного суду Одеської
області від 14.11.2012 року - відмовлено (а.
с. 48-49).

З відповіді заступника начальника СУ
ГУ МВС України в Одеській області
підполковника міліції Назарець Б.М. №
4/7640 від 23.07.2012 року, яка була надана ним
на виконання ухвали судді
Малиновського районного суду м. Одеси
Гуревського В.К. від 16.07.2012 року
вбачається, що 11.05.2011 року досудове
слідство по кримінальній справі №
9, яка була порушена відносно
ОСОБА_10, за ознаками злочину,
передбаченого ч.4 ст.190 КК України, було
зупинено, у зв'язку з розшуком
обвинуваченого ОСОБА_10. Кримінальних
справ, порушених відносно ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, станом на 23.07.2012 року в
провадженні слідчих СУ ГУ МВС України в
Одеській області, не перебуває (а. с. 50).

З відповіді старшого слідчого СВ ОМУ ГУ
МВС України в Одеській області майора
міліції Лівандовського Є.В., який був
наданий ним на запит адвоката ОСОБА_15
за № 12/2-3 вбачається, що статус ОСОБА_4
та ОСОБА_5 в кримінальній справі №
57 не визначений, у зв'язку з тим, що
останні викликались до СВ Приморського
РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській
області, але жодного разу не прибули
для проведення слідчих дій (а.с.51).

Також судом встановлено, що
постановами слідчого СВ Приморського
РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській
області майора міліції Токмакова В.М.
від 28.04.2012 року та 17.05.2012 року, про
визнання особи потерпілим, було
постановлено визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_6
відповідно, потерпілими по
кримінальній справі № 57 (а.с.75-76).

Адвокат позивачів ОСОБА_15 звертався з
відповідною заявою з приводу зняття
арешту накладеного на майно ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 до слідчого судді Приморського
районного суду м. Одеси Деруса А.В.,
однак ухвалою судді від 15.02.2013 року у
відкритті провадження за його заявою
було відмовлено (а.с.101).

З тотожним приводом адвокат позивачів
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 звертався до ГУ МВС
України в Одеській області, проте
12.03.2013р. за №4/2379 першим заступником
начальника СУ ГУ МВС України в Одеській
області Сакал В.М. йому було
повідомлено, так як на даний час
вирішити питання про зняття арешту
неможливо, на підставі того, що ОСОБА_5
та ОСОБА_4 не з'являються до слідчого
відділу Приморського РВ ОМУ ГУ МВС
України в Одеській області (а. с. 105).

Як вбачається з матеріалів справи при
накладенні арешту в межах порушеної
заступником прокурора Приморського
району м. Одеси кримінальної справи,
слідчий керувався ст. ст. 125, 126 КПК
України в редакції станом на 21.05.2012
року, які передбачали можливість
накладення арешту на вклади, цінності
та інше майно обвинуваченого чи
підозрюваного для забезпечення
заявленого в кримінальній справі
цивільного позову, а також можливого в
майбутньому цивільного позову. В
справах про злочини, за які
кримінальним законом передбачена
конфіскація майна, слідчий
зобов`язаний вжити необхідних заходів
до забезпечення виконання вироку в
частині можливої конфіскації.
Накладення арешту на майно
скасовується постановою слідчого, коли
в застосуванні цього заходу відпаде
потреба.

Відповідно до ст. 78 КПК України в
редакції на час винесення постанови
про арешт від 21.05.2012 року, речовими
доказами є предмети, які були
знаряддями вчинення злочину, зберегли
на собі сліди злочину або були об`єктом
злочинних дій, гроші, цінності та інші
речі, нажиті злочинним шляхом, і всі
інші предмети, які можуть бути засобами
для розкриття злочину і виявлення
винних або для спростування
обвинувачення чи пом`якшення
відповідальності.

Зі змісту постанов слідчого не
вбачається, що майно, на яке накладено
арешт і яке належить позивачам, визнано
речовими доказами, як об`єкти злочинних
дій або з інших підстав передбачених
ст. 78 КПК України в редакції, що діяла на
час винесення постанови.

В розумінні ст. 43-1 КПК України 1960 року
підозрюваним визнається: особа,
затримана по підозрінню у скоєнні
злочину та особа до якої застосовано
запобіжний захід.

Відповідно до ст. 43 КПК України 1960 року
обвинуваченим є особа, щодо якої в
установленому цим Кодексом порядку
винесена постанова про притягнення, як
обвинуваченого.

Матеріалами справи та відповідями
органів досудового слідства і
прокуратури не підтверджується, що у
порушеній за заявою ОСОБА_2
кримінальній справі, ОСОБА_5 та ОСОБА_4
є підозрюваними або обвинуваченими
у скоєнні злочину.

Передбачених
кримінально-процесуальних
законодавством функцій для реалізації
наданих повноважень щодо забезпечення
проведення слідчих дій, органом
досудового слідства відносно ОСОБА_5
та ОСОБА_4 не здійснювалося.

Відповідно до документів, приєднаних
до справи за клопотанням представника
Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в
Одеській області, вбачається, що
постановою слідчого СВ Приморського РВ
ОМУ ГУМВС України в Одеській області
від 30.06.2014 року кримінальне провадження
№ 000257, внесене до Єдиного реєстру
досудових розслідувань 22.03.2013 року
закрито за встановленням відсутності у
діях невідомої особи складу
кримінального правопорушення.

Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про виключення
майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6,
назва в редакції від 30 червня 1978 року №
5 вимоги особи, що ґрунтуються на її
праві власності на арештоване майно,
розглядаються за правилами,
установленими для розгляду позовів про
звільнення майна з-під арешту. В
порядку, передбаченому кримінальним
процесуальним законодавством, коли
арешт на майно накладено при
провадженні в кримінальній справі,
розглядаються заяви боржників на
правильність арешту майна.

Відповідно до постанови Верховного
суду України по справі 6-26-цс від 15
травня 2013 року розглянутої в порядку
глави 3 ЦПК України, право власності
особи, яка не є учасником кримінального
провадження, має захищатися шляхом
звільнення цього майна з-під арешту,
тобто законодавство про захист права
власті поширюється на ці відносини.
Тому правова позиція Верховного суду
України полягає в тому, що Вимоги особи,
що ґрунтуються на її праві власності на
арештоване майно, розглядаються за
правилами, установленими для розгляду
позовів про звільнення майна з-під
арешту. В порядку, передбаченому
кримінальним процесуальним
законодавством, коли арешт на майно
накладено при провадженні в
кримінальній справі, розглядаються
заяви боржників на правильність арешту
майна.

Правова позиція Верховного суду
України в порядку глави 3 ЦПК України є
обов`язковою для всіх судів України.

З ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11.06.2014 року, якою
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 27 лютого 2014 року скасовано,
а справу направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції,
вбачається, що оскільки арешт
накладений з метою забезпечення
цивільного позову, який має
розглядатись у порядку цивільного
судочинства, то і питання звільнення
цього майна з-під арешту має
розглядатися у спосіб, передбачений ст.
ст. 15, 16 ЦК України, а не у порядку
визначеному КПК України. Висновок
апеляційного суду в ухвалі від 27 лютого
2014 року про те, що зазначений спір має
вирішуватись у порядку, визначеному
КПК України є помилковим.

Виходячи з наведеного районний суд
обґрунтовано вважав, що наявність
арештів та заборон на відчуження, а
також відповідні відомості у Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, яке належить
позивачам, обмежує їх право власності ,
яке підлягає захисту.

Доводи апеляційної скарги про те, що
районний суд при постановленні
оскаржуваного рішення порушив порядок
розгляду заяви про скасування арешту,
накладеного в межах кримінальної
справи і тому має вирішуватися в
порядку КПК України, є неспроможним, не
заснований на законі і не дає підстав
для висновку про порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Інших суттєвих доводів в апеляційній
скарзі не наведено.

Перевіривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
апеляційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення апеляційної
скарги та залишення без змін судового
рішення, оскільки воно законне та
обґрунтоване.

На підставі викладеного і керуючись
ст. ст. 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України,
судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 20 листопада 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, проте може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили ухвалою суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
Л.Л. Троїцька

А.М. Кварталова