Провадження №
Справа № 2- 8101/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року Суддя
Солом`янського районного суду м.Києва
Лозинська М.І., розглянувши матеріали
позовної заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві про зняття арешту з майна ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з
позовом до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві у якому
просять звільнити з під арешту все їх
майно ,яке значиться за реєстровим
записом у державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, що накладено
відповідно до постанов ВП № 25932655, 25988044,
40561599,40561898 та зобов`язати ВДВС Головного
управління юстиції у м.Києві зняти
арешт з усього їх майна накладеного в
межах виконавчих проваджень за
виконавчим листом № 6-902/10 від 11.03.2011
року.

Розглянувши матеріали позову суд
вважає, що у відкритті провадження за
даною позовною заявою слід відмовити з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 статті 60 Закону
України « Про виконавче провадження »
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, судом чітко встановлено
випадки та порядок звернення у порядку
позовного провадження з
матеріально-правовими вимогами про
звільнення майна із під арешту.

Вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, суди повинні
виходити з того, що відповідно до
статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного
судочинства суди розглядають справи
про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ за
Кодексом адміністративного
судочинства України (стаття 17) (далі -
КАС), Господарським процесуальним
кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК),
Кримінальним процесуальним кодексом
України (далі - КПК) або Кодексом
України про адміністративні
правопорушення (далі - КУпАП) віднесено
до компетенції адміністративних,
господарських судів, до кримінального
провадження чи до провадження в
справах про адміністративні
правопорушення. Законом може бути
передбачено розгляд інших справ за
правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають
виходити з того, що критеріями
відмежування справ цивільної
юрисдикції від інших є, по-перше,
наявність у них спору про право
цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по-друге, суб'єктний склад
такого спору (однією зі сторін у спорі
є, як правило, фізична особа).

Із змісту позову вбачається, що
позивачем заявлені вимоги з підстав
невідповідності дій державного
виконавця Закону України « Про
виконавче провадження» щодо
накладення арешту на майно боржника
при проведенні виконавчих дій, а також
бездіяльності державного виконавця
щодо скасування арешту на майно ,
оскільки виконавче провадження є
завершеним

Таким чином, враховуючи характер
відносин ,що виникли між сторонами,
відсутності спору про право цивільне, ,
суд вважає,що даний спір не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства у формі позовного
провадження, оскільки в разі , якщо
позивачі вважають, що внаслідок дій або
бездіяльності державного виконавця
щодо скасування арешту на все рухоме та
нерухоме майно, порушуються права
боржників, вони не позбавлені
можливості на захист своїх прав шляхом
подання скарги в порядку Глави 7 ЦПК
України.

Щодо вимог про скасування ухвал
прийнятих судом від 27.07.2011 року у справі
№ 6-64 та у справі № 6-642/11 від 01.08.2011 року
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України, то суд виходить із
того, що тимчасове обмеження
громадянина України у праві виїзду за
межі України законом покладено на суд,
а припинення обмеження виїзду у зв'язку
з виконанням обов'язку за рішенням, що
перебувало на виконанні, покладено на
державного виконавця.

Таким чином в разі , якщо боржники
вважають, що внаслідок виконання ними
обов`язку покладеного згідно із
рішенням суду, обмеження виїзду є
припиненим, а державний виконавець
допускає бездіяльність щодо зняття
таких обмежень, вони мають право на
звернення з даним питанням у також у
порядку Глави 7 ЦПК.

Згідно з пунктом 1 частини2 статті 122
ЦПК суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах в порядку
цивільного судочинства.

Враховуючи наведене вище, суд
вважає, що у відкритті провадження слід
відмовити.

На підставі ст.ст.122,210,293 ЦПК України,
суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження
за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві про зняття арешту з майна.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м.Києва через
районний суд протягом п`яти днів з дня
отримання ії копії.

Суддя: