справа № 208/7074/14-ц
№ провадження 2/208/2145/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

09 грудня 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у складі: головуючого, судді
Ізотова В.М., при секретарі Кушта І.О., за
участю позивача ОСОБА_1, представника
Дніпродзержинської міської ради
Триндик A.B., та представника третьої
особи по справі- Управління
містобудування та архітектури
Дніпродзержинської міської ради
Жуковського В.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Дніпродзержинської міської ради, треті
особи: Управління містобудування та
архітектури Дніпродзержинської
міської ради та Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції " про визнання права
власності на самочинне будівництво" ,

встановив:

15.08.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про визнання за ним права
власності на самочинно збудований
гараж загальною площею 44.3 кв.м.,
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
послався на те що він багато років
користується земельною ділянкою яка
йому не належить, на якій він здійснив
самочинне будівництво гаражу, однак
будівництво він здійснював без
належної проектної документації та
необхідних дозволів, тому звернувся до
суду із відповідними вимогами.

В судовому засідання позивач позов
підтримав та просив його задовольнити
у повному обсязі, пославшись на
обставини зазначені у позовній заяві.

Представник відповідача
Дніпродзержинської міської ради
Триндик A.B. в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечував,
пояснивши, що позивачем не було
зроблено розробку проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок для експлуатації, а також не
було виконано інші необхідні дії для
введення самочинного будівництва в
експлуатацію. Крім того, позивач не
звертався до Дніпродзержинської
міської ради з даним питанням і йому не
було відмовлено, а отже ОСОБА_1 не мав
підстав для звернення з даним позовом
до суду.

Представник третьої особи Управління
містобудування та архітектури
Дніпродзержинської міської ради
Жуковський В.І. в судовому засіданні
заперечував проти задоволення позову
та суду пояснив, що позивачем ОСОБА_1 не
додержано визначений законодавством
порядок набуття права власності на
самочинне будівництво. Земельна
ділянка на якій здійснено самочинне
будівництво перебуває у власності
територіальної громади, а право нею
розпоряджатися належить
Дніпродзержинській міській раді. Отже,
оскільки ОСОБА_1 не є власником
земельної ділянки на якій здійснено
самочинне будівництво, він не може
набуватиправа власності на самочинне
будівництво.

Представник третьої особи
Реєстраційної служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції у судове засідання
не з'явився, згідно наданої до суду
письмової заяви, просить справу
розглядати без його участі.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що у
1990 році ОСОБА_1 самочинно збудував
гараж загальною площею 44,3 кв.м., на
земельній ділянці власником якої він
не був. До компетентного державного
органу про прийняття забудови до
експлуатації ОСОБА_1 не звертався .

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право
на захист свого цивільного права в разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

У зв'язку із цим звернення до суду з
позовом про визнання права власності
на самочинне будівництво має
здійснюватися за наявності даних про
те, що порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави вважати про
наявність спору про право.

Згідно ч. 2 ст. 41 Конституції України,
право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.

Згідно із ст. 1 ЦПК України, завданнями
цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України,
право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди, тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створені майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації, прав
власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про
основи містобудування" спори з питань
містобудування вирішуються радами у
межах їх повноважень, а також судом
відповідно до законодавства.

Згідно із п. 8.1 Тимчасового положення
про порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно № 7/5 від 07.02.2002 р.,
оформлення права власності на нерухоме
майно проводиться з видачею свідоцтва
про право власності за заявою про
оформлення права власності на нерухоме
майно і здійснюється органами
місцевого самоврядування: фізичним та
юридичним особам на новозбудовані,
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна за наявності документа, що
посвідчує права на земельну ділянку, та
документа, що відповідно до вимог
законодавства засвідчує відповідність
закінченого будівництвом об'єкта
проектній документації, державним
будівельним нормам, стандартам і
правилам.

Механізм та умови прийняття, в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів визначено постановою Кабінету
Міністрів України від 13 квітня 2011 р. N 461
«Про Порядок прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів».

Отже, звернення до суду з позовом про
визнання права власності на
будівництво повинно мати місце при
наявності даних про те, що порушене
питання було предметом розгляду
компетентного державного органу,
рішення якого чи його відсутність
дають підстави вважати про наявність
спору про право. У разі, якщо спору не
має, подання позовної заяви до суду є
передчасним.

Згідно роз'яснень п. 4 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від ЗО березня 2012 р. «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)», самочинним вважається
будівництво житлового будинку,
будівлі, споруди, іншого нерухомого
майна, якщо вони збудовані (будуються)
на земельній ділянці, що не була
відведена особі, яка здійснює
будівництво;

Відповідно ч. 2 ст. 376 ЦК України, право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Судом встановлено, що на момент
звернення з позовом до суду ОСОБА_1 не
мав жодних належним чином оформлених
правовстановлюючих документів на
право користування земельною ділянкою
на якій здійснив самочинне будівництво
і до органів місцевого самоврядування,
стосовно надання йому земельної
ділянки під уже самочинно збудоване
нерухоме майно не звертався, то
зазначений позов, на переконання суду,
є передчасним і задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.3,10,11, 27,31,60,61,209 ч.З, 212- 215 ЦПК
України, суд -

вирішив:

У позові ОСОБА_1 до Дніпродзержинської
міської ради, треті особи: Управління
містобудування та архітектури
Дніпродзержинської міської ради та
Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції "про визнання права
власності на самочинне будівництво",
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області участниками процесу через
Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня складання повного тексту
рішення.

Суддя
Ізотов В. М.