Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №901/810/12

11 листопада 2014 року
Богородчанський районний суд
Івано-Франківської області

в
складі : головуючого-судді Шишка О.А.

з
участю : секретаря Сіщук Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в селищі
Богородчани цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Саджавської сільської ради
про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
Саджавської сільської ради про
визнання права власності в порядку
спадкування на будинковолодіння в
АДРЕСА_1. ОСОБА_2 звернулася в суд з
позовом до Саджавської сільської ради,
ОСОБА_1 про визнання права власності на
це ж будинковолодіння.

Ухвалою Богородчанського районного
суду від 06.12.2012 року вказані позови
об'єднано в одне провадження.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
та її представник позов підтримали та
пояснили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_3, яку вона доглядала за життя.
Відповідно до заповіту ОСОБА_3 вона є
спадкоємцем її майна, зокрема,
житлового будинку на АДРЕСА_1. В
установленому порядку вона звернулася
в нотаріальну контору з приводу
оформлення спадщини, однак, у видачі
свідоцтва про право на спадщину їй
відмовили, оскільки ОСОБА_3 за життя не
оформила документи на право власності
на свій будинок. Вважає, що вона
правомірно набула право власності на
весь спірний будинок, тому просить свій
позов задовольнити.

Крім того, вважає безпідставними
вимоги ОСОБА_2 до неї, оскільки спірне
майно повинно спадкуватися за
заповітом, а остання не включена
спадкодавцем у заповіт до числа
спадкоємців.

В останнє судове засідання ОСОБА_2 не
з'явилася, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялася в
установленому законом порядку, у
зв'язку з чим суд вирішує справу на
підставі наявних у ній доказів. На
попередніх засіданнях ОСОБА_2 свої
вимоги підтримала та пояснила, що у
спірному будинку вона проживала з
народження разом зі своєю прийомною
матір'ю ОСОБА_3 Їхнє господарство
належало до колгоспного двору, що
підтверджується погосподарськими
книгами села Саджава. Наголосила, що
відповідно до вимог ЦК УРСР 1963 року,
який регулював правовідносини у
колгоспному дворі, у випадку смерті
члена колгоспного двору спадщина у
майні двору не відкривається. За таких
обставин вважає, що заповіт ОСОБА_3
не може бути реалізований. Оскільки
вона є єдиним фактичним власником
спірного будинковолодіння, однак не
має правовстановлюючих документів на
нього, просить позов задовольнити.

Вимоги ОСОБА_1 вважає безпідставними, а
тому у їх задоволенні просить
відмовити.

Представник Саджавської сільської
ради в судове засідання не з'явився, про
дату, час та місце судового розгляду
повідомлявся в установленому законом
порядку.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2
підлягають до часткового задоволення з
таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла жителька с.Саджава
Богородчанського району
Івано-Франківськолї області ОСОБА_3
(свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1,
а.с.4). Відповідно до даних
погосподарських книг с.Саджава за 1980-2010
роки (а.с.17-38) остання була головою
господарства на АДРЕСА_1. Цими ж даними
погосподарських книг підтверджується,
що станом на 1991 рік вказане
господарство належало до колгоспного
двору й членом сім'ї у ньому зазначено
ОСОБА_2.

Відповідно до заповіту, посвідченого
секретарем Саджавської сільської ради
16.03.2007 року (а.с.6), ОСОБА_3 все своє майно
заповіла ОСОБА_1

Суд вважає, що до спірних правовідносин
слід застосувати положення ч.1 ст.120 ЦК
УРСР 1963 року про те, що майно
колгоспного двору належить його членам
на праві сумісної власності. Зважаючи
на вказане, починаючи з 15.04.1991 року (дати
набрання чинності Закону України «Про
власність») ОСОБА_3 та ОСОБА_2 фактично
набули права власності по 1/2
будинковолодіння на АДРЕСА_1.

За таких обставин суд вважає
необґрунтованим посилання ОСОБА_1 на
те, що вона успадкувала весь спірний
будинок, оскільки на час смерті ОСОБА_3
їй належала тільки половина цього
будинку.

Суд також вважає необґрунтованим
посилання ОСОБА_2 на статтю 563 ЦК УРСР в
редакції 1963 року (яка передбачала, що у
випадку смерті члена колгоспного двору
спадщина у майні двору не
відкривається), оскільки вказана норма
закону втратила чинність у зв'язку із
прийняттям Закону України «Про
власність».

Згідно з вимогами ст.392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності. Статтею 328 ЦК України
передбачено, що право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Зважаючи на вказані норми законів,
беручи до уваги обставини справи, суд
вважає, що позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2
підлягають до часткового задоволення,
а тому за кожною із них слід визнати
право власності на 1/2 частку у спірному
будинковолодінні.

Витрати по сплаті судового збору слід
покласти на сторони порівну з
урахуванням сплачених сум.

На підставі викладеного, ст.ст.328, 392 ЦК
України, ст. 120 ЦК УРСР 1963 року,
керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд ,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частку у будинковолодінні на АДРЕСА_1.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частку у будинковолодінні на АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути на користь держави судового
збору : з ОСОБА_1 - 88,30 грн., з ОСОБА_2 - 44,30
грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Івано-Франківської області протягом 10
днів з дня проголошення рішення через
суд першої інстанції.

Головуючий
О. А. Шишко