АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/1276/13-Ц 22-ц/774/443/К/14
Провадження № 22-ц/774/443/К/14
Головуючий в суді першої
Справа № 212/1276/13-ц
інстанції - Чайкін І.Б.
Категорія № 34 (4)
Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю - позивача ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3, представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4
та ОСОБА_2, ОСОБА_6 на рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 23 грудня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
залиття квартири, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_7,
ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_9 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
залиття квартири. В обґрунтування
позовних вимог зазначили, що є
співвласниками квартири АДРЕСА_1. 11
листопада 2012 року їх квартиру було
затоплено відповідачами, які
проживають поверхом вище у квартирі №
15. Згідно акту, складеного комісією КП
«ЖЕО № 31» від 15 листопада 2012 року,
причиною затоплення стало недбале
ставлення до користування
сан-технічними приладами ванної
кімнати відповідачами. Внаслідок
залиття квартири ними проведені
відповідні ремонтні роботи, оскільки
мешкати в квартирі неможливо та
небезпечно. Відповідачі добровільно
відшкодовувати завдану шкоду не
бажають. Уточнивши позовні вимоги,
просили суд стягнути солідарно з
відповідачів на їх користь 30000 грн. у
відшкодування матеріальної шкоди, 12650
грн. у відшкодування моральної шкоди, а
також витрати на правову допомогу у
розмірі 6000 грн., витрати на проведення
судової будівельно-технічної
експертизи у розмірі 850 грн. та 500 грн.
судового збору.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 23 грудня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_6
задоволені частково, на їх користь
стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_7,
ОСОБА_9 солідарно у рівних частках 5350
грн. у рахунок відшкодування
матеріальної шкоди, 500 грн. - моральної
шкоди, 850 грн.- витрат за висновок
судової будівельно-технічної
експертизи та судовий збір у розмірі
229,40 грн. В решті позовних вимог
відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового про відмову в
позові, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Зокрема, на її думку, суд, не
звернувши уваги на те, що в їх квартирі
мешкають лише ОСОБА_7 та ОСОБА_4,
помилково поклав на усіх відповідачів
солідарну відповідальність та не
зазначив, яка сума відшкодування
підлягає стягненню з відповідачів на
користь кожного з позивачів. Також
судом безпідставно взято до уваги акт
№ 31, який складено комісією КП «ЖЕО №
31» не належним чином, оскільки при його
складанні не обстежено ймовірне
джерело залиття (квартира
відповідачів), а саме обстеження
квартири позивачів відбулося набагато
пізніше вказаного дня залиття, тобто
не 11 листопада 2012 року, а 15 листопада 2012
року. Крім того, при постановленні
ухвали суду про проведення судової
будівельно-технічної експертизи судом
порушено ст.ст. 143,144 ЦПК України та не
надано оцінки відповідним доказам, які
підтверджують недоведеність вини
відповідачів. Підстави для задоволення
моральної шкоди взагалі відсутні.

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_2
та ОСОБА_6 ставлять питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового про задоволення їх позовних
вимог у повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема, на їх
думку, суд невірно визначив розмір
відшкодування майнових витрат, який
становить 7902 грн. відповідно до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи, що є більшою сумою, ніж
ухвалено судом першої інстанції, та
при визначенні моральної шкоди не
врахував тяжкість вимушених змін у їх
побуті, їх нормальних життєвих навичок,
час та зусиллі, які необхідні для
відновлення порушеного стану. Крім
того, вважають, що понесені судові
витрати на правову допомогу
документально підтвердженні, тому
підлягають стягненню з відповідачів на
їх користь у розмірі 6000грн.- за одержану
ними правову допомогу, 850грн. - за
висновок експерта, 500грн. - за сплачений
судовий збір в суді першої інстанції та
500 грн. - судовий збір в апеляційній
інстанції.

В своїх запереченнях на апеляційну
скаргу представники відповідача
ОСОБА_4 - ОСОБА_10 та ОСОБА_5 просять
апеляційну скаргу позивачів відхилити,
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про відмову в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга позивачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, а
апеляційна скарга відповідача ОСОБА_4
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
та ОСОБА_6 є співвласниками квартири
АДРЕСА_1 належної їм на праві спільної
часткової власності.

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_7,
ОСОБА_9 є співвласниками квартири № 15,
розташованої поверхом вище.

Згідно акту № 31, складеному комісією КП
«ЖЕО №31 м. Кривого Рогу від 15 листопада
2012 року, з вини відповідачів належна
позивачам вищезазначена квартира була
затоплена водою. Причиною затоплення
було недбале ставлення до користування
сантехнічними приладами ванної
кімнати. Внаслідок затоплення квартири
були виявлені сліди затікання на
стіновій панелі ванної кімнати
розміром близько 1,35*1,03м. (а.с.14).

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_2 та ОСОБА_6, суд першої інстанції
дійшов висновку про те, що сума
матеріальної шкоди, спричиненої
позивачам внаслідок залиття квартири з
вини відповідачів, визначена висновком
судової будівельно-технічної
експертизи № 87 від 19 квітня 2012 року,
складає 5350грн. і підлягає стягненню на
користь позивачів солідарно з усіх
відповідачів.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком, оскільки він не в
повній мірі відповідає обставинам
справи та вимогам діючого
законодавства.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в
повному обсязі встановив обставини
справи, надав їм вірну юридичну оцінку
та дійшов обґрунтованого висновку про
наявність підстав про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та
ОСОБА_6 в частині відшкодування їм
усіма відповідачами матеріальної
шкоди, спричиненої затопленням
належної їм квартири.

Доводи апеляційної скарги відповідача
ОСОБА_4 висновків суду в цій частині не
спростовують.

Так, посилання на неправильне
встановлення дати затоплення не
спростовує факту самого затоплення
квартири позивачів.

Незгода відповідачів з актом про
залиття від 15 листопада 2012 року,
складеним КП «ЖЕО №31», не може бути
підставою для відмови у задоволенні
позову, оскільки відповідно до
загальних положень про відшкодування
шкоди, передбачених ст.. 1166 УК України,
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, тягар доказування у
деліктних (не договірних)
правовідносинах покладено на
відповідача, а у справі відсутні
докази, які б свідчили про наявність
вини інших осіб у затопленні квартири
позивачів.

Також безпідставними є доводи
апеляційної скарги відповідача ОСОБА_4
щодо недоведеності факту спричинення
позивачам моральної шкоди, оскільки, як
правильно зазначено судом першої
інстанції, внаслідок залиття квартири
був порушений уклад життя позивачів, що
спричинило виникнення у них переживань
з цього приводу.

Проте, визначаючи розмір матеріальної
шкоди, спричиненої залиттям, суд
виходив із висновків судової
будівельно-технічної експертизи № 87
від 19 квітня 2012 року та дійшов висновку,
що розмір такої шкоди складає 5350грн.

При цьому суд виходив із висновків
судової будівельно-технічної
експертизи № 87 від 19 квітня 2012 року,
згідно якої розмір матеріальної шкоди,
заподіяної позивачам внаслідок
залиття, складає 5350грн. (т. 1 а.с.65-73).

Однак суд не врахував, що ця сума
визначена експертом без урахування
придбання будматеріалів та проведення
ремонтних робіт, необхідних для
усунення наслідків залиття квартири,
але, водночас, з урахуванням вартості
пошкоджень у вигляді: тріщин по стінам
та на стелі, виявлених у коридорі,
відпадання штукатурки від стелі в
приміщенні вбиральні, тріщин та
відпадання штукатурки від стелі,
тріщин по стінам у приміщенні ванної
кімнати.

Між тим, згідно акту № 31 від 15 листопада
2012 року, складеному комісією КП «ЖЕО №31
м. Кривого Рогу, внаслідок затоплення
квартири були виявлені лише сліди
затікання на стіновій панелі ванної
кімнати розміром близько 1,35*1,03м. (а.с.14).

Згідно висновків судової
будівельно-технічної експертизи № 87
від 19 квітня 2012 року та пояснень
експерта ОСОБА_11 в суді апеляційної
інстанції вартість матеріальної шкоди,
заподіяної власнику нерухомого майна
внаслідок залиття, згідно акту КП «ЖЕО
№31», складає 2908грн.00коп.; вартість
відновлювального ремонту, з
урахуванням придбання будматеріалів
та проведення ремонтних робіт,
необхідного для усунення наслідків
залиття квартири АДРЕСА_1, згідно акту
КП «ЖЕО №31», складає суму 4378грн.00коп.

Відповідно до висновків додаткової
судової будівельно-технічної
експертизи №455 від 20.08.2014 року, час
виникнення та причину пошкоджень,
виявлених у квартирі позивачів на
момент обстеження, а саме: глибокі
тріщини по стінам та на стелі в
приміщенні коридору, відпадання
штукатурки від стелі в приміщенні
вбиральні, тріщини та відпадання
штукатурки від стелі, тріщини по стінам
у приміщенні ванної кімнати,
візуальним шляхом встановити
неможливо. Пошкодження в квартирі
позивачів не могли бути наслідком
одноразового затоплення з квартири
АДРЕСА_2. Згідно акту КП «ЖЕО №31»,
складеного 15.11.2012року,
причинно-наслідковий зв'язок між
залиттям квартири АДРЕСА_1 що сталось 11
листопада 2012 року, та виявленими під
час обстеження пошкодженнями - існує
тільки в приміщенні ванної кімнати.
Згідно кошторисної документації
вартість ремонтно-відновлювальних
робіт у квартирі АДРЕСА_1 ремонту, по
даним, вказаним в акті КП «ЖЕО №31»,
складає суму 4378грн.00коп. Вартість
матеріальної шкоди, заподіяної
власнику нерухомого майна внаслідок
залиття, згідно акту КП «ЖЕО №31»,
складає 2908грн.00коп.; вартість
відновлювального ремонту, з
урахуванням придбання будматеріалів
та проведення ремонтних робіт,
необхідного для усунення наслідків
залиття квартири АДРЕСА_1, згідно акту
КП «ЖЕО №31», складає суму 4378грн.00коп.
Виявлена пляма від затікання на
стіновій панелі в ванній кімнаті
розміром 1,35 х 1,03м в квартирі АДРЕСА_1 не
може бути результатом аналогічного
залиття, що мало місце не 11 листопада 2012
року, так як комісія, яка складала акт
від 15 листопада 2012 року,підтверджує
наявність свіжої плями. Пошкодження,
виявлені при обстеженні квартири
АДРЕСА_1 15 квітня 2012 року та описані у
висновку судової будівельно-технічної
експертизи №87 від 19 квітня 2013 року,
могли виникнути тільки після
багаторазових затоплень (т. 2 а.с. 68 - 72).

Таким чином, вирішуючи спір, суд не
врахував відсутність
причинно-наслідкового зв'язку між
залиттям позивачів, яке сталось 11
листопада 2012 року, та виявленими під
час обстеження пошкодженнями у
квартирі позивачів у вигляді глибоких
тріщин по стінам та на стелі в
приміщенні коридору, відпадання
штукатурки від стелі в приміщенні
вбиральні, тріщин та відпадання
штукатурки від стелі, тріщин по стінам
у приміщенні ванної кімнати, та
наявність такого зв'язку тільки в
приміщенні ванної кімнати.

На думку колегії суддів, з відповідачів
на користь позивачів слід стягнути
вартість відновлювального ремонту, з
урахуванням придбання будматеріалів
та проведення ремонтних робіт,
необхідного для усунення наслідків
залиття у ванній кімнаті квартири
АДРЕСА_1, визначену згідно акту КП «ЖЕО
№31», яка складає суму 4378грн.00коп.

У зв'язку з цим доводи апеляційної
скарги позивачів в частині визначення
розміру матеріальної шкоди не містять
підстав для її задоволення.

Крім того, покладаючи на відповідачів
солідарну відповідальність за
матеріальну шкоду, суд першої
інстанції залишив поза увагою, що
квартира, власниками якої є
відповідачі, належить їм на праві
спільної часткової власності, а згідно
положень ст.. 360 ЦК України співвласник
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном, відповідно до
своєї частки у праві спільної
часткової власності.

У зв'язку з цим розмір матеріальної
шкоди має бути стягнутий з усіх
відповідачів відповідно до їх частки у
спільній частковій власності на
квартирі, тобто у розмірі ? частки з
кожного, а доводи апеляційної скарги
відповідачки ОСОБА_4 щодо відсутності
підстав для стягнення шкоди з ОСОБА_7 та
ОСОБА_9, які не проживають у квартирі
відповідачів, є необґрунтованими.

Враховуючи вищезазначені обставини,
рішення суду в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_6
необхідно скасувати на підставі п.п.1, 3
ч. 1 ст. 309 ЦПК України, ухвалити в цій
частині нове рішення про часткове
задоволення позовних вимог та стягнути
з усіх відповідачів на користь
кожного із позивачів у відшкодування
матеріальної шкоди - по 1094грн.50коп. з
кожного із них.

Вирішуючи спір в частині відшкодування
моральної шкоди, суд першої інстанції
дійшов висновку про те, що заявлена
позивачами моральна шкода в сумі
12650грн. є завищеною та підлягає
зменшенню до 500грн.,

З такими висновками суду колегія судів
погоджується, оскільки вони
відповідають обставинам справи та
наявним у ній доказам, проте рішення
суду в цій частині також необхідно
скасувати у зв'язку з необґрунтованим
покладенням на відповідачів
солідарного обов'язку по відшкодуванню
такої шкоди, ухвалити в цій частині
нове рішення про часткове задоволення
таких позовних вимог та стягнути з усіх
відповідачів на користь кожного із
позивачів у відшкодування моральної
шкоди - по 125грн.00коп. з кожного із них.

Рішення суду в частині відмови у
відшкодуванні позивачам витрат на
правову допомогу у розмірі 6000грн., на
думку колегії суддів, є правильним.

Як убачається із матеріалів справи,
згідно договору, укладеному позивачем
ОСОБА_2 з ОСОБА_12, останній є фізичною
особою-підприємцем, участь у справі
приймав на підставі довіреності, тому
не може вважатися особою, яка в
розумінні ч. 1 ст. 56 ЦПК України має
право на надання правової допомоги.

У зв'язку з цим апеляційна скарга
позивачів в цій частині задоволенню не
підлягає.

Згідно ст.. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до вимог ч. 5 ст.. 88 ЦПК
України якщо суд апеляційної або
касаційної інстанції, не передаючи
справи на новий розгляд, змінює рішення
або ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

У зв'язку з цим рішення суду в частині
розподілу судових витрат необхідно
змінити.

Враховуючи, що позивачами заявлено
позовні вимоги на загальну суму 42650грн.
(30000грн. матеріальної та 12650грн.
моральної шкоди), а задоволено на
загальну суму 4878грн. (4378грн.
матеріальної та 500грн. моральної
шкоди), тобто на 11,44%, судові витрати,
понесені позивачем ОСОБА_2 підлягають
відшкодуванню саме на 11,44%.

Як убачається із наданих позивачем
квитанцій, ОСОБА_2 сплатив судовий збір
у сумі 266,05грн. при зверненні до суду та
згодом доплатив 233,95грн., а мав
доплатити 221,6грн. за вимоги немайнового
характеру. Крім того, позивач сплатив
850грн. за експертизу, судовий збір за
подання апеляційної скарги у сумі
500грн., у той час як необхідно було
сплатити 243,60грн.Розмір загальних
судових витрат позивача складає
1581,25грн. та підлягає задоволенню на
180,9грн. (1581,25грн. х 11,44% = 180,9грн.) за
рахунок усіх відповідачів у розмірі по
45,22грн. з кожного (180,9грн. : 4 відповідача
=45,22грн.).

Відповідач ОСОБА_4 сплатила за апеляцію
243,6грн., у зв'язку з цим з позивачів на
користь відповідачки необхідно
стягнути суму, пропорційну частині, у
задоволенні якої позивачам відмовлено,
тобто у розмірі 88,56%, що складає 215,73грн.
(243,60грн. х 88,56% = 215,73грн.), тобто з кожного
із позивачів необхідно стягнути по
107,86грн (215,73грн. : 2 =.107,86грн).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 3, 4, 313, 314,
316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_6
відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 23 грудня 2013 року в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_2 та ОСОБА_6 скасувати та ухвалити
в цій частині нове рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_6, в
рівних частках кожному із них, у
відшкодування матеріальної шкоди - по
1094грн.50коп. з кожного із відповідачів, у
відшкодування моральної шкоди - по
125грн.00коп. з кожного із них, а також у
відшкодування судових витрат на
користь ОСОБА_2 - по 45грн.22коп. з кожного
із них.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_4 судові витрати в сумі по
107грн.87коп. з кожного із них.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: