Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3002/14-ц
Провадження № 2/553/1070/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.11.2014м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Полтаві в складі:

головуючого - судді Кононенка С.Д.,

при секретарі - Бобильовій А.П.,

за участі позивача - ОСОБА_1 його
представника ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3, розглянувши цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення
розміру аліментів та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення
індексації аліментів, неустойки (пені)
та збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовною заявою до ОСОБА_3 в якій
прохав зменшити розмір аліментів.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1
обґрунтовував тим, що розмір його
доходів значно зменшився однак є
стабільним.

Також ОСОБА_1 обґрунтовував свою
позицію значним погіршенням стану
свого здоров'я та перебуванням на його
утриманні матері.

До початку розгляду даної справи по
суті ОСОБА_3 звернулася до суду із
зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 в
якій прохала стягнути індексацію
аліментів ,неустойку (пеню) та
збільшити розмір аліментів.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Полтави від 09.10.2014 року зустрічний
позов ОСОБА_3 прийнятий до спільного
розгляду із первісним позовом.

В судовому засіданні позивач за
первісним позовом ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_2 первісний позов
підтримали у повному обсязі та надали
пояснення аналогічні викладеним в
позовній заяві.

Зустрічний позов не визнали у повному
обсязі та обґрунтовували свою позицію
стосовно індексації аліментів
відсутністю нормативно - правових
актів, які б передбачали обов'язок та
можливість її сплати.

Стосовно стягнення неустойки (пені)
ОСОБА_1 та його представник
заперечували щодо її стягнення та
обґрунтовували свою позицію
відсутністю у ОСОБА_1 фінансової
можливості сплачувати аліменти у
розмірі 2000,00 гривень, погіршеного стану
здоров'я та відповідно відсутністю
його вини у виникненні заборгованості
та як йому не було відомо про
місцезнаходження ОСОБА_3 та її
банківських реквізитів для
зарахування аліментів.

Також в судовому засіданні ОСОБА_1
звернувся до суду з письмовим
клопотанням в якому прохав відповідно
до вимог ч. 3 ст. 551та ч. 2 ст. 616 ЦК України
зменшити розмір пені в зв'язку з тим, що
відповідач ОСОБА_3 навмисно сприяла
збільшенню заборгованості по сплаті
аліментів та не вживала жодних заходів
(в тому числі своєчасно не звернулася
до органів ВДВС з відповідним
проханням примусово виконати рішення
суду).

Стосовно збільшення розміру аліментів
то ОСОБА_1 обґрунтовував свою позицію
відсутністю у нього фінансової
можливості сплачувати аліменти не те,
що у розмірі 2800,00 гривень, а навіть у
розмірі 2000,00 гривень в тому числі і у
зв'язку із погіршенням стану свого
здоров'я.

ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення
первісного позову та обґрунтовувала
свою позицію тим, що ОСОБА_1 має значні
доходи та в змозі сплачувати аліменти,
а в разі задоволення позову щодо
зменшення розміру аліментів до 1/4
частини його доходів але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку у неї є всі
підстави вважати, що ОСОБА_1 буде
ухилятися від сплати аліментів шляхом
заниження показників своїх доходів.

Стосовно зустрічного позову ОСОБА_3
прохала суд задовольнити його у
повному обсязі та обґрунтовувала свою
позицію відносно індексації аліментів
тим, що хоч і не передбачено вимогами
спеціального закону обов'язок та
порядок його застосування то слід
застосовувати аналогію закону та
судову практику яка мається по
аналогічним спірним правовідносинам.

Стосовно неустойки (пені) ОСОБА_3
обґрунтовувала свою позицію виходячи з
того що ОСОБА_1 не своєчасно сплачував
аліменти хоча мав таку фінансову
можливість і тим самим допустив
негативні для неї наслідки (вона
вимушену була брати кредити у
банківських установах на значні суми
для можливості належного забезпечення
своєї дитини).

Стосовно збільшення розміру аліментів
ОСОБА_3 обґрунтовувала свою позицію
тим, що ОСОБА_1 має фінансову можливість
сплачувати аліменти у розмірі 2800,00
гривень, а для повноцінного
матеріального забезпечення дитині
потрібно щомісяця витрачати кошти у
розмірі 5600,00 гривень також вона
обґрунтовувала свою позицію в цій
частині погіршенням стану свого
здоров'я.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 (втому
числі його пояснення як свідка
допитаного в даному судовому процесі),
його представника ОСОБА_2, пояснення
ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи і
оцінивши їх в сукупності, вважає
первісний позов таким, що підлягає
задоволенню у повному обсязі, а
зустрічний позов підлягає до
задоволення частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував
із ОСОБА_3 в період з 07.06.2011 по 20.07.2012 року
у зареєстрованому шлюбі.

В період перебування у шлюбі із ОСОБА_3
ОСОБА_1 удочерив ОСОБА_4.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 25 червня 2013 року стягнуто
із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання доньки ОСОБА_4 у розмір 2000,00
гривень починаючи з 11 квітня 2013 року і
до досягнення дитиною повноліття.

Дане рішення суду в частині стягнення
аліментів за один місяць підлягало
негайному виконанню.

Після оскарження даного рішення суду в
суді апеляційної інстанції воно
набрало законної сили 01 серпня 2013 року.

Судом також встановлено, що відповідно
до наданих ОСОБА_1 документів
бухгалтерської звітності розмір його
доходів є стабільним та обсяг
отриманої виручи за 7 місяців 2014 року
становить 42719 гривень при цьому розмір
витрат, які він поніс для отримання
даної виручки становить 13208 гривень.
Таким чином середньомісячний дохід
ОСОБА_1 становить 4215 грн. виходячи з
наступних розрахунків (42719 грн. (сума
отриманої виручки від підприємницької
діяльності за 7 місяців 20144 року) - 13208
грн. (сума грошових коштів витрачена за
7 місяців 2014 року для отримання доходу) /
7 (кількість місяців).

Також судом встановлено, що відповідно
до довідки № 724 виданої лікарем ОСОБА_5
(а.с. 19) та виписки з історії хвороби (а.с.
87-107) ОСОБА_1 має цілий ряд захворювань,
які підлягають лікуванню.

Судом також встановлено, що на утримані
у ОСОБА_1 перебуває його мати ОСОБА_6, що
підтверджується довідкою № 02-30/429
Марківської сільської ради від 01.10.2014
року та свідченнями самого ОСОБА_1
допитаного в суді як свідка.

Таким чином суд приходить до
переконливого висновку про
необхідність задоволення позову
ОСОБА_1 про зменшення розміру
аліментів з 2000,00 гривень до 1/4 частини
від його доходів але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку та відповідно
відмови у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3 в частині збільшення
розміру аліментів до 2800,00 гривень
щомісячно.

В частині позовних вимог ОСОБА_3 щодо
стягнення з ОСОБА_1 індексації
аліментів суд приходить до
переконливого висновку про
задоволення позову в цій часті у
повному обсязі та не бере до уваги
посилання ОСОБА_1 про відсутність
спеціального закону ,який би
передбачав таку можливість стягнення
даних коштів.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_3 про
стягнення неустойки (пені) за
несвоєчасну сплату аліментів у розмірі
23115,30 грн. суд приходить до висновку про
задоволення позовних вимог в цій
частині частково виходячи з
наступного.

Як встановлено судом рішенням
Октябрського районного суду м. Полтави
від 25.06.2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
дитини у розмірі 2000,00 гривень починаючи
з 11 квітня 2013 року.

Рішення суду набрало законної сили 01
серпня 2014 року, а в частині сплати
аліментів за 1 місяць підлягало
негайному виконанню.

На підставі даного рішення суду 11.07.2013
року ОСОБА_3 звернулася до Октябрського
ВДВС Полтавського МУЮ із заявою щодо
примусового виконання рішення суду в
частині стягнення із ОСОБА_1 аліментів
за один місяць.

Октябрським ВДВС Полтавського МУЮ
цього ж дня було відкрито виконавче
провадження по стягненню із ОСОБА_1
аліментів за один місяць у розмірі 2000,00
гривень.

Після отримання постанови про
відкриття виконавчого провадження
зв'язку з чим і було закінчено
виконавче провадження.

Також судом встановлено, що після
набрання рішенням законної сили (01
серпня 2013 року) ОСОБА_3 звернулася до
Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ із
заявою щодо подальшого примусного
виконання рішення суду лише 20.12.2013 року
та на підставі її заяви 25.12.2013 року було
відкрито виконавче провадження щодо
примусового виконання рішення суду.

Таким чином суд приходить до
переконливого висновку що ОСОБА_3 не
вживала жодних заходів щодо зменшення
заборгованості зі сплати аліментів в
тому числі шляхом примусового
виконання рішення суду органами ДВС.

Стосовно розрахунку неустойки (пенні)
наведеної ОСОБА_3 в позовній заяві то
вона не відповідає фактичній
заборгованості ОСОБА_1 зі сплати
аліментів.

Так ОСОБА_3 прохає суд стягнути
неустойку (пеню) в розмір 5915,30 грн. із
заборгованості у розмір 1266,66 грн. за 19
днів квітня 2013 року за період з 27.06.2013
року по 06.10.2014 року тобто за 467 днів.
Однак сторонами не заперечувалася та
відповідно судом встановлено, що 13.08.2013
року ОСОБА_1 сплатив аліменти за період
з 11.04.2013 по 11.05.2013 року у розмірі 2000,00 грн.
що також підтверджується відповідними
постановами ДВС які сторонами не
оскаржувалися.

Також ОСОБА_3 прохає суд стягнути
неустойку (пеню) в розмір 17200,00 грн. із
заборгованості 4000,00 грн. (яку
вирахувала наступним шляхом 5266,66
(заборгованість станом на 01.10.2014 - 1266,66
заборгованість на яку вже нарахувала
пеню) * 430 (кількість днів прострочки).
Судом встановлено та знову ж таки не
заперезалося сторонами, що ОСОБА_1
починаючи із серпня 2013 року щомісячно
сплачував аліменти у розмірі 2000,00 грн.
окрім листопада 13 року та лютого 2014
року натомість в травні, липні та
серпні сплачено по 4000,00 грн. Таким чином
суд приходить до переконливого
висновку, що заборгованість ОСОБА_1 по
сплаті аліментів була, але не становила
щомісяця (як зазначає в своїх
розрахунках ОСОБА_3 в своїх
розрахунках) 5266,66 грн.

Суд не бере до уваги посилання ОСОБА_1
на те, що однією з причин виникнення
заборгованості зі сплати аліментів
являється не надання йому ОСОБА_3
реквізитів її карткового рахунку так
як він міг безперешкодно здійснювати
дані платежі за допомогою поштових
переказів.

Частина 2 ст. 616 ЦК України передбачає,
що суд має право зменшити розмір
збитків та неустойки, які стягуються з
боржника, якщо кредитор умисно або з
необережності сприяв збільшенню
розміру збитків, завданих порушенням
зобов'язання, або не вжив заходів щодо
їх зменшення.

Частина 3 ст. 551 ЦК України передбачає,
що розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

З урахуванням того факту, що ОСОБА_1
допускав заборгованість зі сплати
аліментів але з урахуванням його стану,
розміру його доходів, перебування на
його утриманні непрацездатної матері,
а також з урахуванням того, що ОСОБА_3 та
протязі тривалого проміжку часу не
вживала належних заходів щодо
недопущення утворення заборгованості
зі сплати аліментів, а також з
урахуванням того факту, що на момент
розгляду даної справи заборгованість
зі сплати аліментів була погашена у
повному обсязі суд приходить до
висновку про зменшення розміру
неустойки (пенні) та стягнення її з
ОСОБА_1 у розмірі 2000,00 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. 551, ст. 616 ЦК України, ст.ст. 3, 15, 157, 208,
215, 221 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення
розміру аліментів задовольнити у
повному обсязі.

Зменшити розмір аліментів, які
стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
на утримання ОСОБА_4 на підставі
рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 25 червня 2013 року з 2000,00
гривень до 1/4 частин його доходів але не
менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку до досягнення
дитиною повноліття.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
стягнення індексації аліментів,
неустойки (пені) та збільшення розміру
аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
індексацію аліментів, стягнутих на
підставі рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 25 червня
2013 року за період з квітня 2013 року по
серпень 2014 року у розмірі 774,16 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
неустойку (пеню) у розмір 2000,00 гривень.

В задоволені інших позовних вимог
ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Полтавської області через
Ленінський районний суд м. Полтави
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави С. Д. Кононенко