Провадження № 2/161/880/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

14 жовтня 2014 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області

в складі: головуючого - судді Філюк Т.М.

при секретарі Марчак Е.Є.

представника позивача Войдюка Р.В.

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "ОТП Банк" звернулось в суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості.

Свій позов мотивує тим, що 15 серпня 2008
року між ЗАТ "ОТП Банк"
правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк"
та ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір №CrL-SME А00/109/2008, згідно з яким
ОСОБА_2 отримав у банку кредит у розмірі
239 000,00 Швейцарських франків на споживчі
потреби.

14 вересня 2011 року між банком та ОСОБА_2
було укладено додатковий договір № 1 та
20 березня 2013 року укладено договір № 2
до кредитного договору №CrL-SME А00/109/2008.

Відповідно до умов кредитного договору
ОСОБА_2 зобов'язувався прийняти,
належним чином використати й повернути
позивачу вказані кредитні кошти у
строки, зазначені в кредитному
договорі, а також сплатити відповідну
платню за користування кредитом в
порядку та на умовах, що визначені в
кредитному договорі.

Згідно з п. 1.5.1. кредитного договору
погашення відповідної частини кредиту
та нарахованих відсотків повинно
здійснюватись ОСОБА_2, щомісяця у
розмірі та у строки, визначені
кредитним договором.

Відповідно до п. 1.10.1 Кредитного
договору, банк має право вимагати
дострокового виконання боргових
зобов'язань в цілому або у визначеній
банком частині у випадках невиконання
позичальником своїх боргових та інших
зобов'язань за цим договором. При цьому,
виконання боргових зобов'язань повинно
бути проведено позичальником протягом
30 календарних днів з дати одержання
позичальником відповідної вимоги.

Станом на 18 серпня 2012 року у ОСОБА_2
виникла заборгованість за кредитним
договором в сумі 1990445 гривень 01 копійка,
що складається з заборгованості по
кредиту в сумі 1892224,40 грн.;
заборгованості за відсотками в сумі
76742,25 грн.; заборгованості по пені в сумі
21478,36 грн.

З врахуванням уточнених позовних вимог
просив суд стягнути з ОСОБА_2
заборгованість за кредитним договором
№CrL-SME А00/109/2008 від 15 серпня 2008 року в
сумі 2 192 025 гривень 62 копійки, що
складається з заборгованості по
кредиту в сумі 1 981 462 гривні 73 копійки,
заборгованості за відсотками в сумі 210
562 гривні 89 копійок, а також судові
витрати по справі.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з підстав,
викладених в ньому, просив його
задовільнити.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, заперечував щодо його
задоволення, вказував, що не згідний з
сумою заборгованості згідно
збільшених позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази у справі,
суд приходить до висновку, що позов
підставний та підлягає до задоволення
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 15 серпня 2008 року
між ЗАТ "ОТП Банк" правонаступником
якого є ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір №CrL-SME
А00/109/2008, згідно з яким ОСОБА_2 отримав у
банку кредит у розмірі 239 000,00
Швейцарських франків на споживчі
потреби.

Відповідно до заяви про надання
іноземної валюти від 15 серпня 2008 року
ОСОБА_2 доручив філії ЗАТ «ОТП Банк» в м.
Луцьку здійснювати від його імені
продаж іноземної валюти в сумі 239000
швейцарських франків. Кошти отримані
від продажу в сумі 999020 грн. отримано
ОСОБА_2 відповідно до заяви на видачу
готівки № 14 від 15 серпня 2008 року.

14 вересня 2011 року між банком та ОСОБА_2
було укладено додатковий договір № 1 та
20 березня 2013 року укладено договір № 2
до кредитного договору №CrL-SME А00/109/2008.

Відповідно до умов кредитного договору
ОСОБА_2 зобов'язувався прийняти,
належним чином використати й повернути
позивачу вказані кредитні кошти у
строки, зазначені в кредитному
договорі, а також сплатити відповідну
платню за користування кредитом в
порядку та на умовах, що визначені в
кредитному договорі.

Згідно з п. 1.5.1. кредитного договору
погашення відповідної частини кредиту
та нарахованих відсотків повинно
здійснюватись ОСОБА_2, щомісяця у
розмірі та у строки, визначені
кредитним договором.

Відповідно до п. 1.10.1 Кредитного
договору, банк має право вимагати
дострокового виконання боргових
зобов'язань в цілому або у визначеній
банком частині у випадках невиконання
позичальником своїх боргових та інших
зобов'язань за цим договором. При цьому,
виконання боргових зобов'язань повинно
бути проведено позичальником протягом
30 календарних днів з дати одержання
позичальником відповідної вимоги.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

Судом встановлено, що на момент
звернення позивача в суд, відповідачі.,
в порушення вимог ст.1054 Цивільного
кодексу України, грошові кошти за
кредитним договором не повернув.

Відповідач ОСОБА_2 в порушення умов
договору свої зобов'язання в частині
погашення заборгованості за кредитом
та сплати відсотків за користування
кредитом не виконав.

Станом на 14 березня 2013 року у ОСОБА_2
виникла заборгованість за кредитним
договором в сумі 2 192 025 гривень 62
копійки, що складається з
заборгованості по кредиту в сумі 1 981 462
гривні 73 копійки, заборгованості за
відсотками в сумі 210 562 гривні 89
копійок.

З врахуванням наведеного та заявленої
позивачем вимоги, суд приходить до
висновку, що слід стягнути з ОСОБА_2 в
користь публічного акціонерного
товариства "ОТП Банк" заборгованість за
кредитним договором №CrL-SME А00/109/2008 від
15 серпня 2008 року в сумі 1990445 гривень 01
копійка.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не приймає до уваги заперечення
відповідача про те, що банком невірно
нарахована суму заборгованості за
кредитним договором. Так, 20 травня 2014
року за клопотання відповідача судом
було призначено судову економічну
експертизу. 30 липня 2014 року Київською
незалежною судово-експертною
установою ухвалу суду від 20 травня 2014
року про призначення по справі судової
економічної експертизи повернуто без
виконання у зв'язку з відмовою
відповідача оплатити вартість
експертизи.

Згідно ч.1 ст. 146 ЦПК України, у разі
ухилення особи, яка бере участь у
справі, від подання експертам
необхідних матеріалів, документів або
від іншої участі в експертизі, якщо без
цього провести експертизу неможливо,
суд залежно від того, хто із цих осіб
ухиляється, а також яке для них ця
експертиза має значення, може визнати
факт, для з'ясування якого експертиза
була призначена, або відмовити у його
визнанні.

Крім того, суд не приймає до уваги
твердження відповідача про те, що не
отримував кредитних коштів в
швейцарських франках, як це
передбачено договором, а в гривнях,
оскільки такі спростовуються
дослідженими в судовому засіданні
доказами. Так, кредитним договором
дійсно передбачено отримання
кредитних коштів в іноземній валюті,
однак як встановлено судом, відповідно
до меморіального ордеру № 3 від 15
серпня 2008 року ОСОБА_2 було
перераховано 999020 грн. від продажу 239000
швейцарських франків. А відповідно до
заяви на видачу готівки від 15 серпня 2008
року ОСОБА_2 отримав 999020 грн. з
поточного рахунку. Факт направлення на
міжбанківську валютну біржу 239000
швейцарських франків підтверджується
випискою № 2 від 15 серпня 2008 року та
заявою ОСОБА_2 від 15 серпня 2008 року про
продаж іноземної валюти.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, тому
вимоги позивача про відшкодування
відповідачем судових витрат
підлягають до задоволення, оскільки
підтверджуються відповідними
квитанціями.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215, 226 ЦПК
України, ст.ст. 509, 510, 526, 1050, 1054, 1055 ЦК
України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»
заборгованість за кредитним договором
№CrL-SME А00/109/2008 від 15 серпня 2008 року в
сумі 2 192 025 гривень 62 копійки, що
складається з заборгованості по
кредиту в сумі 1 981 462 гривні 73 копійки,
заборгованості за відсотками в сумі 210
562 гривні 89 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»
судові витрати по справі, а саме 3441 (три
тисячі чотириста сорок одну) гривню
судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
шляхом подання апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги на рішення суду. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом. .

Суддя

Луцького міськрайонного суду
Філюк Т.М.