Справа №2-6361/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року Солом'янський районний
суд м. Києва

у складі: головуючого судді Оксюти Т.Г.,
при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання права власності у порядку
спадкування, припинення права особи на
частку у спільному майні, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів та просив визнати за
ОСОБА_1 у порядку спадкування право
власності на 4/6 частки квартири
АДРЕСА_1.

Припинити право власності ОСОБА_2 на
належну їй 1/6 частку квартири АДРЕСА_1
шляхом присудження на її користь
грошової компенсації вартості цієї
частки в сумі 109 359,67 грн., внесеної
ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6
частку квартири АДРЕСА_1 внаслідок
припинення права власності на вказану
частку ОСОБА_2.

Припинити право власності ОСОБА_3 на
належну йому 1/6 частку квартири АДРЕСА_1
шляхом присудження на його користь
грошової компенсації вартості цієї
частки в сумі 109 359,67 грн., внесеної
ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6
частку квартири АДРЕСА_1 внаслідок
припинення права власності на вказану
частку ОСОБА_3.

Представник позивача у судовому
засіданні просила позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі у судовому засіданні не
заперечували проти задоволення позову.

Третя особа до суду не з'явилась.

Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши
та дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 59
років померла мати позивача ОСОБА_5, про
що в Книзі реєстрації смертей 05 лютого
2010 року зроблено відповідний актовий
запис № 2499.

Після смерті ОСОБА_5 залишилася
квартира АДРЕСА_1.

18 червня 2010 року позивач, звернувся до
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 з
заявою про прийняття спадщини за
законом після смерті ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Також, 18 червня 2010
року із заявою про прийняття спадщини
після ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
звернувся її чоловік та батько
позивача ОСОБА_6.

На підставі заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_6 про
прийняття спадщини після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 було
заведено спадкову справу №4/2010.

19 червня 2010 року ОСОБА_6 було
зареєстровано шлюб з ОСОБА_7, про що в
книзі реєстрації шлюбів 19 червня 2010
року зроблено відповідний запис № 535.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_6, не
встигнувши оформити спадщину після
смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5.

22 жовтня 2012 року до Шостої Київської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_6 звернулася його мати
ОСОБА_2. На підставі заяви ОСОБА_2 22
жовтня 2012 року Шостою Київською
державною нотаріальною конторою було
заведено спадкову справу щодо майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 № 709/2012.

11 грудня 2012 року із заявою про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6
звернулася його дружина ОСОБА_7 та син
ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_7, яка також
не встигла оформити спадщину після
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

20 березня 2014 року до Шостої Київської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_7 звернувся її син ОСОБА_3,
на підставі якої Шостою Київською
державною нотаріальною конторою було
заведено спадкову справу № 154/2014.

19 травня 2014 року позивач через свого
представника звернувся до приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою
про видачу свідоцтва про право на
спадщину за законом після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5.

Постановою приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 від 19 травня 2014 року
відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, на
квартиру АДРЕСА_1, оскільки позивачем
не було подано документів, необхідних
для вчинення нотаріальної дії, в бюро
технічної інвентаризації міста Києва
відсутня інформація про реєстрацію
права на вказану квартиру.

Усі ці обставини знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні та
відповідають відомостям з
витребуваних судом спадкових справ
щодо майна померлих: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7.

Судом встановлено, що 05 липня 1974 року
ОСОБА_5 було укладено шлюб з ОСОБА_6, про
що 05 липня 1974 року Відділом запису
актів громадянського стану по
Дарницькому та Дніпровському районах
було видано свідоцтво про укладення
шлюбу НОМЕР_4

Відповідно до довідки Управління по
обліку, розподілу житлової площі та
керівництву житлово-будівельними
кооперативами виконавчого комітету
Київської міської ради народних
депутатів від 26 вересня 1990 року № 049/195к
05 липня 1990 року ОСОБА_5 була прийнята в
члени житлово-будівельного
кооперативу «Будпрогрес».

14 лютого 1991 року шлюб між ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 було розірвано.

26 вересня 1991 року ОСОБА_5 на сім'ю з двох
осіб: на неї та на її сина ОСОБА_1, було
видано ордер на квартиру АДРЕСА_1
НОМЕР_5.

Відповідно до дублікату довідки
житлово-будівельного кооперативу
«Будпрогрес» № 93 від 20 травня 1992 року
ОСОБА_5 дійсно була членом
житлово-будівельного кооперативу
«Будпрогрес» та займала двохкімнатну
квартиру АДРЕСА_1. Загальна вартість
квартири з урахуванням коефіцієнта
поверховості становить 10966 рублів 00
копійок. Станом на 20 травня 1992 року
вартість квартири виплачена повністю.

22 травня 1992 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знову
було зареєстровано шлюб.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про
власність», який діяв на час виникнення
спірних правовідносин, член житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу або
товариства, який повністю вніс свій
пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж,
іншу будівлю або приміщення, надані
йому в користування, набуває права
власності на це майно.

Відповідно до правової позиції,
висловленої Верховним Судом України у
постанові у справі за № 6-138 цс 13, член
житлово-будівельного кооперативу, який
повністю вніс пайовий внесок за
квартиру, надану йому в користування,
згідно з ст. 15 Закону України «Про
власність» з 1 липня 1990 року набуває
право власності на цю квартиру, тому, у
разі його смерті після зазначеної дати
спадщина відкривається на квартиру.

В п. 3.3. інформаційного листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13
роз'яснено, що у разі смерті члена
житлово-будівельного, садівницького
товариства, якщо спадкодавець повністю
вніс пайовий внесок, але свідоцтво про
право власності не отримав, квартира в
житлово-будівельному кооперативі та
житловий будинок у садівницькому
товаристві входять до складу спадщини.

Таким чином, ОСОБА_5, сплативши пайовий
внесок у повному обсязі, набула права
власності на квартиру АДРЕСА_1 згідно з
ч. 1 ст. 15 Закону України «Про
власність», яка, відповідно, увійшла до
складу спадщини.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку
спадкування права власності на об'єкти
нерухомості, в тому числі житловий
будинок, інші споруди, земельну ділянку
є набуття спадкодавцем зазначеного
права у встановленому законодавством
України порядку.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.
1296 ЦК відсутність свідоцтва про право
на спадщину не позбавляє спадкоємця
права на спадщину.

За змістом норм статей 1268-1269 ЦК України
порядок прийняття спадщини
встановлюється залежно від того чи
проживав постійно спадкоємець разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини
та від особливостей правового статусу
спадкоємця як малолітньої
неповнолітньої, недієздатної особи або
ж особи, цивільна дієздатність якої
обмежена. Так, відповідно до частин 3, 4
ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 ЦК України, він не
заявив про відмову від неї.
Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно зі спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК
України).

Таким чином, після смерті ОСОБА_5, як до
спадкоємців першої черги за законом, до
ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 1278 ЦК
України щодо рівності часток кожного
спадкоємця перейшло право на 1/2 частку
квартири, до ОСОБА_6 також перейшло
право на 1/2 частку квартири.

Після смерті ОСОБА_6, належна йому
частка спадкового майна була
успадкована в рівних частках його
матір'ю ОСОБА_2, сином ОСОБА_1 та
дружиною ОСОБА_7. Відтак, після смерті
ОСОБА_6 частки у спадковому майні
розподілилися наступним чином: до
ОСОБА_1 перейшло право на 4/6 квартири; до
ОСОБА_2 - 1/6; до ОСОБА_7 - 1/6;

Після смерті ОСОБА_7 право на належну їй
частку у спадковому майні перейшло до
її сина ОСОБА_3.

Відтак, на час розгляду справи ОСОБА_1
належить 4/6 спадкового майна; ОСОБА_2 -
1/6, ОСОБА_3 - 1/6.

Таким чином, з урахуванням положень ст.
ст. 1216, 1218, 1268-1269 ЦК України за ОСОБА_1
підлягає визнанню право власності на
4/6 квартири АДРЕСА_1 у порядку
спадкування, враховуючи те, що
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
було відмовлено йому у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, оскільки позивачем не було
надано свідоцтва про право власності
на вказану квартиру, а також відсутні
відомості щодо реєстрації такого права
у встановленому законом порядку.

З технічного паспорта на квартиру
АДРЕСА_1, виготовленого 13 лютого 2013
року, вбачається, що квартира
складається з двох кімнат житловою
площею 29,7 кв. м., у тому числі перша
кімната - 12,4 кв. м., друга кімната - 17,3 кв.
м., кухні площею 8,3 кв. м., вбиральні
площею 1,2 кв. м., ванної кімнати площею 3,0
кв. м., передпокою площею 3,6; 4,8 кв. м.,
квартира обладнана лоджією площею 4,2
кв. м.

Відповідно до положень ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з ч. 1 ст. 365 ЦК України право
особи на частку у спільному майні може
бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: 1) частка є незначною і не може
бути виділена в натурі; 2) річ є
неподільною; 3) спільне володіння і
користування майном є неможливим; 4)
таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї.

Відповідно до змісту вказаної статті
для припинення права особи на частку у
спільному майні необхідно встановити
наявність будь-якої із обставин,
передбачених пунктами 1-3 частини
першої статті 365 ЦК України за умови, що
таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї. Вказана правова позиція
висловлена Верховним Судом України у
постанові № 6-81цс11 від 16 січня 2012 року.

Як було зазначено, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
належить на праві власності по 1/6
квартири АДРЕСА_1.

Таким чином, їхня частка з огляду на
технічну характеристику квартири є
незначною, квартира є неподільною,
спільне володіння і користування
майном є неможливим, оскільки ні
ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 з огляду на належну їм
частку у спільному майні не можна
виділити в користування жодну з
житлових кімнат. Спільне користування
квартирою є неможливим.

Крім того, як вбачається з долучених до
матеріалів позовної заяви письмових
матеріалів, ОСОБА_1 ще до смерті ОСОБА_5
та по даний час постійно проживає у
вказаній квартирі разом зі своєю
сім'єю.

Встановлено, що у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є
інше житло.

З матеріалів спадкових справ
вбачається, що ОСОБА_3 проживає за
адресою: АДРЕСА_6. Окрім того, після
ОСОБА_6 та своєї матері ОСОБА_7 він
успадкував 1/3 частку квартири АДРЕСА_1.

У заяві про прийняття спадщини після
ОСОБА_6 від 22 жовтня 2012 року ОСОБА_2
своїм місцем проживання зазначила:
АДРЕСА_1

Таким чином, припинення їх права на
частку у спільному майні не завдасть
істотної шкоди їхнім інтересам або
інтересам членів їх сімей, проти чого
не заперечували відповідачі у судовому
засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 365 ЦК України суд
постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Відповідно до висновку про вартість
двокімнатної квартири, виконаного
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8
(сертифікат НОМЕР_6 від 01 березня 2012
року), ринкова вартість двокімнатної
квартири АДРЕСА_1 становить 656 158,00 грн.

Враховуючи викладене, право власності
ОСОБА_3, а також право власності ОСОБА_2
на належну їм 1/6 частку квартири
АДРЕСА_1 підлягає припиненню на
підставі ст. 365 ЦК України з
присудженням їм грошової компенсації
вартості цієї частки в сумі 109 359,67 грн.

Встановлено, що 10.12.2014 року відповідач
ОСОБА_3 отримав від позивача 109 359,67 грн.
у якості грошової компенсації вартості
належної йому 1/6 частку квартири
АДРЕСА_1.

Також встановлено, що 11.12.2014 року
відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача
109 359,67 грн. у якості грошової
компенсації вартості належної їй 1/6
частку квартири АДРЕСА_1.

Дані обставини підтвердили у судовому
засіданні відповідачі особисто.

Згідно вимог ст.ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтвердженні певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Оцінивши докази у їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку про стягнення з
відповідачів на користь позивача по
1827,00 грн. судового збору з кожного.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 365, 1216, 1218, 1268-1269 ЦК України, ст. 15
Закону України «Про власність», ст.ст. 3,
4, 27-30, 60, 88, 110, 119, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання права власності у порядку
спадкування, припинення права особи на
частку у спільному майні -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку
спадкування право власності на 4/6
частки квартири АДРЕСА_1.

Припинити право власності ОСОБА_2 на
належну їй 1/6 частку квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6
частку квартири АДРЕСА_1 внаслідок
припинення права власності на вказану
частку за ОСОБА_2.

Припинити право власності ОСОБА_3 на
належну йому 1/6 частку квартири
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6
частку квартири АДРЕСА_1 внаслідок
припинення права власності на вказану
частку за ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН
НОМЕР_1, АДРЕСА_6) на користь ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, АДРЕСА_5) 1827,00
грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН
НОМЕР_3, АДРЕСА_7) на користь ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, АДРЕСА_5) 1827,00
грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Солом'янський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня наступного
після його проголошення шляхом подання
апеляційної скарги.

Суддя