Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/3084/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Шаєнко Ю. В.
Доповідач Белінська І. М.
УХВАЛА

Іменем України

25.12.2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Кривохижі В.І.,

Франко В.А.,

при секретареві - Постоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
треті особи без самостійних вимог:
селянське(фермерське) господарство
«Роксолана», відділ Держземагенства в
Петрівському районі Кіровоградської
області, Петрівська районна державна
адміністрація Кіровоградської
області, - про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку та договору оренди
землі, стягнення завданих матеріальних
збитків за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Петровського районного суду
Кіровоградської області від 10
листопада 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_5
звернулась до суду із зазначеним
позовом.

Посилалась на те, що на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 3.03.2014 року, виданого
державним нотаріусом Сьомої
Криворізької державної нотаріальної
контори, їй на праві власності належить
1/3 частка земельної ділянки, площею 7,6682
га, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що розташована на території Водянської
сільської ради Петрівського району
Кіровоградської області, яка належала
її матері ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після отримання
правовстановлюючих документів на
спадщину у березні 2014 року вона
звернулась до СФГ «Роксолана» з метою
укладення договору оренди земельної
ділянки, проте їй було відмовлено у
цьому з тих підстав, що на цю земельну
ділянку (цілу) укладено договір оренди
землі від 20.12.2006 року з відповідачем
ОСОБА_6, якому вона належить на підставі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку, виданого на підставі
рішення Петрівського районного суду
від 2.03.2006 року, яке було скасовано
апеляційним судом Кіровоградської
області з ухваленням нового рішення
від 29.04.2014 року, і яким ОСОБА_6 було
відмовлено у задоволенні позову про
визнання за ним права власності на
спірну земельну ділянку.

Вважала, що ці обставини є
підставою для визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, виданого відповідачу
на підставі рішення суду, яке в
подальшому було скасовано, та для
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки.

Внаслідок вчинення
відповідачем недійсного правочину, їй
були завдані збитки у розмірі 1/3
частини отриманої ним орендної плати
за 2007-2013 роки у сумі 7 760 грн.54 коп. ( з
розрахунку від нормативної грошової
оцінки земельної ділянки).

Рішенням Петрівського
районного суду від 10 листопада 2014 року
позов задоволено частково: визнано
недійсними державний акт на право
власності на земельну ділянку та
договір оренди земельної ділянки. У
задоволенні позову про відшкодування
збитків відмовлено. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі позивачка
просить змінити рішення, скасувавши
його у частині відмови у задоволенні її
позовних вимог і ухвалити нове рішення,
яким стягнути з відповідача 7760 грн.54
коп. Вказує на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, невідповідність висновку суду
обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції у
частині позовних вимог, які були
задоволені, сторонами не оскаржене, а
тому в цій частині воно не
переглядається в апеляційному порядку.

Заслухавши пояснення
представника позивача адвоката
ОСОБА_8, який просив задовольнити
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вирішила, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Як видно із свідоцтва про право
на спадщину за законом, виданим
державним нотаріусом Сьомої
Криворізької державної нотаріальної
контори 3.03.2014 року (спадкова справа №
605/2004 ), позивачка є власником 1/3 частки
спірної земельної ділянки. Іншими
спадкоємцями за законом є: відповідач у
розмірі 1/3 частки спірної земельної
ділянки, а також ОСОБА_9 і ОСОБА_10 - у
розмірі по 1/6 частки.

Сторони у цій справі є дітьми
спадкодавця ОСОБА_7.

Відмовляючи у задоволенні
позову про відшкодування збитків,
завданих внаслідок безпідставного
розпорядження відповідачем усією
спірною земельною ділянкою, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
протягом 2007-2013 років користувався
земельною ділянкою правомірно, не
створював позивачці перешкод у
користуванні нею.

Такий висновок відповідає
обставинам справи, а доводи
апеляційної скарги щодо неправильного
застосування судом норм матеріального
права є безпідставними.

Частиною 2 ст.216 ЦК України
передбачено, що якщо у зв»язку із
вчиненням недійсного правочину другій
стороні або третій особі завдано
збитків та моральної шкоди, вони
підлягають відшкодуванню винною
особою.

Доводи позивачки про те, що з
вини відповідача їй було завдано
збитки у розмірі 1/3 частини від суми
орендної плати, яка мала бути
нарахована йому відповідно до договору
оренди земельної ділянки, не
підтверджені належними доказами.
Позивачка не спростовує пояснення
відповідача про те, що державний акт на
право власності на земельну ділянку
спадкодавця знаходився у неї, що
перешкоджало іншим спадкоємцям,
зокрема відповідачу, отримати
свідоцтво про право на спадщину на
належні їм частки земельної ділянки у
нотаріальному порядку. Протягом 2004-2014
років позивачка не цікавилась спірним
майном. В усякому випадку нею не було
подано доказів створення відповідачем
їй перешкод у користуванні чи
розпорядженні належною їй часткою
спірної земельної ділянки. Навпаки, за
відсутності доказів іншого, передача
відповідачем в оренду земельної
ділянки, частина якої належить і йому,
сприяла її збереженню у нормальному
стані, оскільки вона постійно
оброблялась.

За таких обставин, доводи
позивачки про те, що їй було завдано
матеріальних збитків внаслідок
укладення між відповідачем і СФГ
«Роксолана» договору оренди земельної
ділянки, який судом визнано недійсним,
є безпідставними.

Рішення суду першої інстанції у
частині, яка оскаржена, ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, що відповідно до
ч.1ст.308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення його без змін.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, ч.1ст.308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
відхилити, а рішення Петрівського
районного суду від 10 листопада 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі 20 днів з дня набрання
нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: