Справа № 1323/1647/2012
Провадження № 2/456/66/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2014 р. Стрийський міськрайонний
суд Львівської області
в
складі: головуючої - судді
Гули Л. В.

з участю секретаря
Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Стрию цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Стрийської
міської ради, виконавчого комітету
Стрийської міської ради, Стрийського
міського голови про захист права на
приватизацію земельної ділянки та
відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка збільшила розмір позовних
вимог, просила визнати її правом
набуття у власність (приватизацію)
земельної ділянки АДРЕСА_1, площею 429
кв.м, зобов'язати Стрийську міську раду
впродовж місяця прийняти на пленарному
засіданні рішення про надання їй
дозволу на розробку проекту відведення
зазначеної земельної ділянки та
стягнути зі Стрийської міської ради в
її користь заподіяні збитки в розмірі
3000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог
покликалася на те, що заявою від 19
лютого 2008 року вона звернулася до
Стрийської міської ради з питань
приватизації присадибної земельної
ділянки АДРЕСА_1, площею 429 кв.м з метою
обслуговування належних їй на праві
приватної власності жилого будинку з
господарськими будівлями і спорудами.
Зі спливом місячного строку Стрийська
міська рада не надала їй дозвіл на
розробку проекту відведення
зазначеної земельної ділянки, чим
спричинила порушення її права на
приватизацію земельної ділянки. 20.03.2008
року виконавчий комітет Стрийської
міської ради своїм рішенням № 101 надав
їй дозвіл на виготовлення технічної
документації для передачі у власність
земельної ділянки для обслуговування
житлового будинку по АДРЕСА_1
орієнтовною площею 164 кв.м. Вважає, що
вказане рішення виконавчого комітету
Стрийської міської ради № 101 від 20.03.2008
року є недійсним (нікчемним), оскільки
вирішення питань з регулювання
земельних відносин не відноситься до
його компетенції та порушує її право на
приватизацію присадибної земельної
ділянки загальною площею 459 кв.м, на
якій розташовані житловий будинок з
прилеглими до нього господарськими
будівлями та спорудами, багаторічні
зелені насадження та огорожа, що
належать їй на праві приватної
власності. На даний час з відома
Стрийської міської ради в особі
Стрийського міського голови або
виконавчого комітету повністю знищені
(зрізані) багаторічні зелені
насадження та частково знищена
(розібрана) огорожа навколо саду, чим їй
заподіяно збитки на суму 3000 грн., що
підлягає відшкодуванню в її користь.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилася, подала заяву про розгляд
справи за її відсутності /а.с. 101/.

Представик позивачки ОСОБА_2, будучи
належним чином повідомлений про час і
місце судового розгляду, в судове
засідання не з'явився, про причину
неявки не повідомив /а.с. 239/.

Представники Стрийської міської ради
та виконавчого комітету Стрийської
міської ради Темник Н.С. і Кухар Н.Ю. в
судове засідання не з'явилися, подали
заяву про розгляд справи за їх
відсутності, позов не визнали з
підстав, викладених у запереченні,
долученому до матеріалів справи.

Відповідач - Стрийський міський голова,
будучи належним чином повідомлений про
час і місце судового розгляду, на
виклик суду не з'явився, про причину
неявки не повідомив, тому суд
відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України
розглянув справу за його відсутності
на підставі наявних у ній доказів.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу в порядку
ст. 197 ЦПК України за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, приходить до
висновку, що в задоволенні позову
необхідно відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції
України кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень та протиправних посягань.

За загальним правилом (ч. 1 ст. 11 ЦПК
України) суд розглядає справу в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1
ст. 60 ЦПК України повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності. Сторони мають
рівні права щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених законом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи.

Стаття 213 ЦПК України вимагає від суду
повно та всебічно з'ясувати обставини,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
дослідити всі докази в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 68 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
неухильно додержуватися Конституції
України та законів України, не посягати
на права і свободи, честь і гідність
інших людей.

Відповідно до ст. 118 Земельного кодексу
України громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. Рішення органів
виконавчої влади та органів місцевого
самоврядування щодо приватизації
земельних ділянок приймається у
місячний строк на підставі технічних
матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки. Громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. Відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.

Відповідно до ст. 122 ЗК України
сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Як на підставу для задоволення
позовних вимог про визнання права на
приватизацію земельної ділянки
АДРЕСА_1 площею 429 кв.м, зобов'язання
Стрийської міської ради надати дозвіл
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення зазначеної земельної
ділянки та відшкодування заподіяних
збитків у розмірі 3000 грн. позивачка
покликається на те, що рішення
виконавчого комітету Стрийської
міської ради № 101 від 20.03.2008 року, яким
позивачці надано дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 164 кв.м, є
недійсним, оскільки вирішення питань з
регулювання земельних відносин не
відноситься до його компетенції, а з
відома Стрийської міської ради в особі
Стрийського міського голови або
виконавчого комітету повністю знищені
(зрізані) багаторічні зелені
насадження та частково знищена
(розібрана) огорожа навколо саду.

Суд не бере до уваги такі твердження
позивачки про порушення її права,
оскільки такі об'єктивно нічим не
підтверджені, не містять доводів
правового характеру, у зв'язку з чим
визнаються безпідставними,
необгрунтованими, такими, що
суперечать чинному законодавству і
спростовуються дослідженими в
судовому засіданні доказами по справі.

З матеріалів справи судом встановлено,
що на підставі договору
купівлі-продажу від 15.10.2002 року
позивачці на праві власності належить
одноквартирний житловий будинок з
прилеглими до нього господарськими
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1,
розташований на землях
міськдержземфонду /а.с. 86/.

19.02.2008 року позивачка звернулася до
Стрийської міської ради із заявою про
надання їй у приватну власність
земельної ділянки АДРЕСА_1, з метою
обслуговування належного їй на праві
власності житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами
/а.с. 87/.

Рішенням виконавчого комітету
Стрийської міської ради № 101 від 20.03.2008
року позивачці надано дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею 164
кв.м по АДРЕСА_1 /а.с. 89-90/.

Рішенням Стрийського місцевого суду
Львівської області від 11.06.2002 року
зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не
чинити перешкод ОСОБА_8 в користуванні
земельною ділянкою площею 261 кв.м, яка
знаходиться перед будинком АДРЕСА_1. В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Стрийського
міськвиконкому, ОСОБА_8 про визнання
незаконними рішень міськвиконкому № 76
від 23.03.95 року та № 299 від 29.10.01 року та
визнання права на землекористування
відмовлено за недоведеністю позовних
вимог /а.с. 240-241/. Даним рішенням, яке
набрало законної сили, встановлено, що
''за будинком АДРЕСА_1 земельна ділянка
площею 261 кв.м на постійно не була
закріплена, а належала міськземфонду.
Тому, купуючи будинок АДРЕСА_1, за
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 перейшло 57 кв.м під
будинком та 111,0 кв.м під двором, а всього
168 кв.м. Решту землі 261 кв.м, будучи у
власності держави і належачи до
міськземфонду, Стрийський
міськвиконком мав право розподіляти на
свій розсуд, що він і зробив своїми
рішеннями № 76 від 23.03.95 року та № 299 від
29.10.01 року, передавши 261 кв.м землі
позивачці ОСОБА_8 спочатку в
користування на 10 років, а потім у
приватну власність. Таким чином, суд
визнає за ОСОБА_8 право приватної
власності на спірну земельну ділянку, а
тому ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 слід
зобов'язати не чинити їй перешкод у
користуванні землею площею 261 кв.м, яка
знаходиться перед будинком АДРЕСА_1''.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особи, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до положень статей 57-64 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд у
визначеному Законом порядку
встановлює наявність або відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для правильного
вирішення справи.

Таким чином, позивачка не довела в суді
свого права користування чи володіння
спірною земельною ділянкою площею 429
кв.м, а тому її вимоги про визнання за
нею права на приватизацію земельної
ділянки саме такої площі та
зобов'язання Стрийської міської ради
впродовж місяця прийняти на пленарному
засіданні рішення про надання їй
дозволу на розроблення проекту
відведення зазначеної земельної
ділянки визнаються судом
безпідставними, оскільки за
попередніми власниками будинку
АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 була
закріплена земельна ділянка площею 168
кв.м, а земельна ділянка площею 261 кв.м
передана у власність ОСОБА_8

Відтак, суд приходить до висновку, що
діями відповідачів жодним чином не
порушено право позивачки на
приватизацію земельної ділянки, що
перебуває в її користуванні, оскільки,
отримавши від неї 19.02.2008 року
відповідну заяву, виконавчий комітет
Стрийської міської ради рішенням № 101
від 20.03.2008 року надав позивачці дозвіл
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
площею 164 кв.м по АДРЕСА_1, що була в
користуванні попередніх власників
цього будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_7.

Не заслуговують на увагу покликання
позивачки на те, що зазначене рішення є
недійсним, так як прийняття його не
відноситься до компетенції
виконавчого комітету, оскільки це
спростовується рішенням Стрийської
міської ради № 16 від 14.04.2006 року, яким
повноваження з питань
землекористування делеговано
виконавчому комітету Стрийської
міської ради. Окрім того, позовну
вимогу про визнання рішення
виконавчого комітету Стрийської
міської ради рішенням № 101 від 20.03.2008
року недійсним позивачка не ставила.

Окрім того, судом безспірно
встановлено, що позивачка ОСОБА_1 не
виготовила технічну документацію на
земельну ділянку, а відтак, питання про
її передачу у власність позивачки на
сесії Стрийської міської ради не
розглядалося.

Безпідставними є доводи позивачки про
заподіяння їй незаконними діями
Стрийської міської ради в особі
Стрийського міського голови або
виконавчого комітету матеріальних
збитків.

Відповідно до ч., ч. 1, 2, 4 ст. 1166 ЦК
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини. Шкода,
завдана правомірними діями,
відшкодовується у випадках,
встановлених цим Кодексом та іншим
законом.

Тому предметом доказування у такій
справі є факти неправомірних дій
(бездіяльності) Стрийської міської
ради, виникнення шкоди та причинний
зв'язок між неправомірними діями
(бездіяльністю) Стрийської міської
ради в особі Стрийського міського
голови або виконавчого комітету і
заподіяння ними шкоди. Причому,
належним доказом неправомірності дій
(бездіяльності) Стрийської міської
ради має підтверджуватись відповідним
рішенням суду, яке буде мати
преюдиційне значення для справи про
відшкодування збитків.

Таким чином, необхідною підставою для
притягнення органу місцевого
самоврядування до відповідальності у
вигляді стягнення збитків є факти його
неправомірних дій - бездіяльності,
виникнення шкоди та причинний зв'язок
між неправомірними діями -
бездіяльністю і заподіяною ним шкодою.

Факту неправомірних дій -
бездіяльності Стрийської міської ради,
а саме : знищення багаторічних зелених
насаджень та огорожі, позивачкою не
доведено.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України
захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом : відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, і запобігання вчиненню дій, що
порушують права або створюють
небезпеку порушення прав ;
відшкодування заподіяних збитків.

Відповідно до ст. 157 ЗК України
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам здійснюють
органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування, громадяни та
юридичні особи, які використовують
земельні ділянки, а також органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, громадяни та юридичні
особи, діяльність яких обмежує права
власників і землекористувачів або
погіршує якість земель, розташованих у
зоні їх впливу, в тому числі внаслідок
хімічного і радіоактивного
забруднення території, засмічення
промисловими, побутовими та іншими
відходами і стічними водами.

Порядок визначення та відшкодування
збитків власникам землі і
землекористувачам встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
№ 284 від 19.04.1993 року, розміри збитків
визначаються комісіями, створеними
Київською та Севастопольською
міськими, районними державними
адміністраціями, виконавчими
комітетами міських (міст обласного
значення) рад. До складу комісій
включаються представники Київської,
Севастопольської міських, районних
державних адміністрацій, виконавчих
комітетів міських (міст обласного
значення) рад (голови комісій), власники
землі або землекористувачі (орендарі),
яким заподіяні збитки, представники
підприємств, установ, організацій та
громадяни, які будуть їх
відшкодовувати, представники
державних органів земельних ресурсів і
фінансових органів, органів у справах
містобудування і архітектури та
виконавчих комітетів сільських,
селищних, міських (міст районного
значення) рад, на території яких
знаходяться земельні ділянки.
Результати роботи комісій
оформляються відповідними актами, що
затверджуються органами, які створили
ці комісії.

Розміри збитків визначаються в повному
обсязі відповідно до реальної вартості
майна на момент заподіяння збитків,
проведених витрат на поліпшення якості
земель (З урахуванням ринкової або
відновної вартості. Збитки
відшкодовуються власникам землі і
землекористувачам, у тому числі
орендарям, підприємствами, установами,
організаціями та громадянами, що їх
заподіяли, за рахунок власних коштів не
пізніше одного місяця після
затвердження актів комісій, а при
вилученні (викупі) земельних ділянок -
після прийняття відповідною радою
рішення про вилучення (викуп) земельних
ділянок у період до видачі документа,
що посвідчує право на земельну ділянку
підприємства, установи, організації
або громадянина (п.п. 4, 5 Порядку).

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
комісія, що передбачено п. 2 Порядку
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам,
для визначення розміру збитків не
створювалася.

Відтак, оскільки позивачкою не надано
належних доказів на підтвердження
факту заподіяння та розміру завданих
Стрийською міською радою збитків, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову про стягнення зі
Стрийської міської ради в особі
Стрийського міського голови або
виконавчого комітету в її користь
заподіяних збитків у розмірі 3000 грн.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальний строк позовної давності -
три роки.

Статтею 267 ЦК України визначено, що
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до роз'яснень абз. 3 п. 11
Постанови Пленуму Верховного Суду
України ''Про судове рішення у
цивільній справі'' від 18.12.2009 року № 14,
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зроблене до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Беручи до уваги, що позов про захист
свого порушеного права позивачка
пред'явила 25.03.2008 року, вважаючи, що
Стрийська міська рада, не розглянувши
її заяву від 19.02.2008 року про
приватизацію земельної ділянки площею
429 кв.м, порушила її право на
приватизацію, суд вважає, що позивачкою
не пропущено строк позовної давності, а
тому не бере до уваги покликання
відповідачів на пропуск позивачкою
строку звернення до суду як на підставу
у відмові в позові.

Відповідно до ст. 6 Європейської
конвенції з прав людини та
основоположних свобод кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення.

Судом надано позивачці можливість
надати докази на обґрунтування своїх
позовних вимог, проте остання,
скориставшись такою, в судовому
засіданні не довела факту порушення її
права на приватизацію земельної
ділянки, призначеної для
обслуговування житлового будинку, та
факту заподіяння їй матеріальних
збитків. Враховуючи наведене, зібрані
по справі докази, оцінені судом
належним чином кожен окремо на їх
достовірність та допустимість, а також
їх достатність та взаємний зв'язок у
сукупності, встановлені судом
обставини свідчать про відсутність
підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. 1166 ЦК України, ст., ст. 118, 122
Земельного кодексу України,
Європейською конвенцією з прав людини
та основоположних свобод, ст. 17 Закону
України від 23.02.2006 року ''Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини'', ст.,
ст. 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 128, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ :

Відмовити в позові ОСОБА_1 до
Стрийської міської ради, виконавчого
комітету Стрийської міської ради,
Стрийського міського голови про захист
права на приватизацію земельної
ділянки та відшкодування збитків.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В.Гула