АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/250/14
Головуючий у І інстанції Бойко В.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року січня місяця 27 дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Бугрика В.В.

Лісової Г.Є.

при секретарі: Філімонову Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Херсоні апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Цюрупинського
районного суду Херсонської області від
18 листопада 2013 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Приватного
підприємства «Спай» про усунення
перешкод, за зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

у серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся з
вказаним позовом до суду посилаючись
на те, що відповідно до договору
купівлі-продажу від 31 липня 2013 року,
укладеного між ним та ОСОБА_4, він є
власником майнового комплексу у
будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці
площею 0,3276 Га, 01 серпня 2013 року йому
стало відомо, що на території майнового
комплексу без правових підстав
перебуває та проживає ОСОБА_2, у позові
просив зобов'язати ОСОБА_2 та Приватне
підприємство «Спай» усунути перешкоди
ОСОБА_3 у користуванні вказаним
майновим комплексом шляхом звільнення
ними майнового комплексу разом із
особистими речами, відшкодувати
моральну шкоду 2000 гривень та судові
витрати.

23 вересня 2013 року ОСОБА_2 звернувся із
зустрічним позовом до суду посилаючись
на те, що він згідно договору піднайму
майна від 22 липня 2003 року користується
майном на земельній ділянці площею 860
кв.м по АДРЕСА_1, за умовами якого має
переважне право перед іншими особами
на придбання спірного майна, вважає
договір купівлі-продажу від 31 липня 2013
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 таким, що
порушує його права, у позові просив
визнати цей договір недійсним.

Рішенням Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 18 листопада 2013
року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково, ухвалено зобов'язати ОСОБА_2
та Приватне підприємство «Спай»
усунути перешкоди ОСОБА_3 у
користуванні майновим комплексом у
будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці
площею 0,3276 Га шляхом звільнення ОСОБА_2
та Приватним підприємством «Спай»
приміщень майнового комплексу разом із
особистими речами, вирішено питання
відшкодування судових витрат, у
задоволенні решти позовних вимог та у
задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з
посиланням на незаконність та
необґрунтованість рішення суду просив
його змінити та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 та задовольнити його
позов з підстав, що у ньому зазначені.

В судовому засіданні при апеляційному
розгляді справи сторони свої
процесуальні позиції підтримали, при
цьому ними не висловлено заперечень
стосовно тотожності майна, яке
виступає предметом вказаних договорів
купівлі-продажу та оренди.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 31
липня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3
укладено договір купівлі-продажу
майнового комплексу у будинку АДРЕСА_1,
в свою чергу 06 травня 2002 року між
Колективним підприємством
«Комунальник» та Приватним
підприємством «Спай» було укладено
договір оренди майна по АДРЕСА_1 на
строк до 06 травня 2014 року, 22 липня 2003
року між Приватним підприємством
«Спай» та ОСОБА_2 укладено договір
піднайму цього майна на такий же строк
(а.с. 10, 11, 22-23), матеріали справи не
містять даних про те, що вказані
договори не є чинними, їх умовами не
передбачено припинення договорів у
разі зміни власника об'єкта оренди.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог судом першої інстанції
не було прийнято до уваги положення ст.
268 ЦК Української РСР, яка була чинною
на час укладення договорів оренди, за
якими при переході права власності на
здане в найом майно від наймодавця до
іншої особи договір найму зберігає
чинність для нового власника, за чинною
ст. 770 ЦК України у разі зміни власника
речі, переданої у найм, до нового
власника переходять права та обов'язки
наймодавця, якщо умови договору найму у
такому випадку не передбачають його
припинення.

Оскільки вказаними договорами оренди
та піднайму не передбачено спеціальних
умов щодо їх припинення у разі зміни
власника, на спірні правовідносини
сторін поширюють свою дію вище
наведені норми матеріального права,
договір оренди зберігає свою чинність
для ОСОБА_3, як нового власника,
передбачених законом підстав для
задоволення його позовних вимог немає.

В свою чергу немає підстав і для
задоволення вимог зустрічного позову,
оскільки до участі у справі не були
залучені особи - попередні власники
орендованого майна, якими, на думку
позивача за зустрічним позовом, було
порушено його переважне право перед
іншими особами на придбання спірного
орендованого майна.

На підставі наведеного колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
рішення у справі в частині задоволення
вимог первісного позову скасувати з
ухваленням нового рішення про відмову
у його задоволенні, в решті рішення
суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 314 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 18 листопада 2013
року в частині задоволення первісного
позову скасувати.

ОСОБА_3 у задоволенні позову відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту проголошення, на нього
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили може бути подана
касаційна скарга безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _