Справа № 450/2175/13
Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський
Провадження № 22-ц/783/4268/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської
області у складі: головуючого - судді:
Берези В.І., суддів: Бойко С.М.,
Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря
судового засідання: Брикайло М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 29 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області, ОСОБА_3 про скасування рішень
органу місцевого самоврядування та
зобов'язання до вчинення дій,-

в с
т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано
рішення 4 сесії 6 демократичного
скликання Годовицько- Басівської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області №29 від 20.01.2011
року в частині відмови ОСОБА_2 у наданні
в користування земельної ділянки.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено. Стягнуто з
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області в доход держави 114,70 гривень
судового збору.

Рішення суду оскаржив позивач
ОСОБА_2, просить скасувати
оскаржуване рішення в частині
відмовлених вимог про скасування
рішень органу місцевого
самоврядування та зобов'язання до
вчинення дій та постановити нове
рішення про скасування Рішення №953
від 11.09.2009 р. Годовицько-Басівської
сільської ради про надання у
безоплатну приватну власність гр.
ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,2218 га
для ведення особистого селянського
господарства в с. Басівка, зобов'язати
Годовицько-Басівську сільську раду
розглянути на найближчій сесії
сільської ради питання за участю
заявника «Про надання у власність
земельної ділянки площею 0,10 га в с.
Басівка «біля цвинтаря» ОСОБА_2».
Стягнути солідарно з відповідачів на
його користь понесені судові
витрати.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначає про те, що рішення винесене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, на час прийняття
рішення № 953 від 11.09.2009 р. суміжними
землекористувачами був він та ОСОБА_4,
що відображено і в акті узгодження
меж земельної ділянки та абрису /а.с. 5,
136/, однак з ним даний акт не було
узгоджено. Відповідачем порушено норми
ст.198 Земельного кодексу України,
оскільки залишились не виконаними ряд
робіт для визначення меж земельних
ділянок, не встановлені межові знаки,
чим порушено інструкцію про
встановлення меж земельних ділянок
затвердженої наказом Держкомзему № 376,
не було жодних матеріалів та
документації про підтвердження
розміру земельної ділянки гр.ОСОБА_3
та її меж. Він звертався до відповідача
- сільської ради з заявами розглянути
спірне питання про те, що не може
користуватись земельними ділянками
розмірів, які визначені у
погосподарських книгах та на черговій
сесії в листопаді 2009 року у його
присутності дане спірне питання
передали на розгляд земельної комісії,
однак земельна комісія цього не
розглядала. Вважає, що оскаржуване
рішення є недійсним і з тих підстав, що
таке за змістом різниться з його
витягом, оскільки у рішенні (№953)
зазначено розмір наданої у приватну
власність земельної ділянки пл.0,2218 га
/а.с.4/, а у витягу з цього ж рішення
площа зазначена 0,1000 га /а.81/ . Свої права
вважає порушеними і тому, що в іншому
акті узгодження меж зазначено про
суміжного користувача, наданої ОСОБА_3
земельної ділянки, -ОСОБА_5(брата), який
ніколи не був суміжним користувачем, а
з огляду на вказаний у рішенні (№953)
розмір земельної ділянки - 0,2218га, він,
ОСОБА_5, не може бути суміжним
користувачем. Суд не витребував ряду
письмових доказів, про що він заявляв
клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта
ОСОБА_2, відповідачів - сільського
голову Годовицько-Басівської
сільської ради, та ОСОБА_3, перевіривши
матеріали справи, межі та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного.

Як видно з апеляційної скарги та вимог
за апеляційною скаргою, апелянт не
погоджується з оскаржуваним рішенням
лише в частині відмови у задоволенні
його вимог щодо визнання недійсним та
скасування рішення №953 від 11.09.2009 р.
Годовицько-Басівської сільської ради
про надання у безоплатну приватну
власність гр. ОСОБА_3 земельної ділянки
площею 0,2218 га для ведення особистого
селянського господарства в с. Басівка,
та в частині відмови у вимозі -
зобов'язати Годовицько-Басівську
сільську раду розглянути на найближчій
сесії сільської ради питання за участю
заявника «Про надання у власність
земельної ділянки площею 0,10 га в с.
Басівка «біля цвинтаря» ОСОБА_2».
Рішення у решті вирішених вимог не
оскаржує.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Оскільки апелянт не погоджується з
винесеним рішенням лише в частині
відмови у задоволенні вищезазначених
вимог, то рішення суду підлягає
перегляду саме в цій частині.

Відмовляючи у задоволенні вимог про
скасування рішення №953 від 11.09.2009 р.
Годовицько-Басівської сільської ради
про надання у безоплатну приватну
власність гр. ОСОБА_3 земельної ділянки
площею 0,2218 га для ведення особистого
селянського господарства в с. Басівка,
та в частині відмови у вимозі -
зобов'язати Годовицько-Басівську
сільську раду розглянути на найближчій
сесії сільської ради питання за участю
заявника «Про надання у власність
земельної ділянки площею 0,10 га в с.
Басівка «біля цвинтаря» ОСОБА_2», суд
першої інстанції виходив з того, що
недоліки технічної документації щодо
виготовлення державного акту на право
власності на землю, відсутність
підписів, погоджень не порушують
права позивача, на його звернення
йому відмовлено у наданні земельної
ділянки біля церкви у с.Басівка.

Однак з такими висновками суду
колегія суддів погодитись не може,
оскільки суд першої інстанції неповно
з'ясував обставини, що мають значення
для справи, не дослідив та не надав
належної оцінки доказам, наявним в
матеріалах справи.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що заявою від 24.09.2009 р.
ОСОБА_2 звертався до голови
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області щодо неправомірного надання
дозволу на приватизацію земельної
ділянки ОСОБА_3, якою він користується з
1991 р. (а.с.7,132), та отримав відповідь
сільської ради №228 від 21.10.2009 р. про
розгляд спірного питання щодо
земельної ділянки на черговій сесії
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області (а.с.8,131).

Крім цього, заявою від 03.02.2011 р. ОСОБА_2
звертався до голови Годовицько-
Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області щодо вирішення його заяви від
24.09.2009 р. (а.с.9) та отримав відповідь
сільської ради №40 від 03.03.2011 р, з
рішенням про відмову в наданні у
користування земельної ділянки
(а.с.10,11,130).

Сторонами не заперечується факт, який
відображений у погосподарській книзі,
щодо користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3
суміжними земельними ділянками на
території Годовицько- Басівської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області.

У відповідності до рішення 4 сесії 6
демократичного скликання
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області №29 від 20.01.2011 року (а.с.129) та
протоколу №4 від 20.01.2011 р. (а.с. 126-128),
відмовлено ОСОБА_2 у наданні в
користування земельної ділянки.

Рішенням Пустомитівського районного
суду, яке оскаржує позивач, визнано
незаконним та скасовано рішення 4 сесії
6 демократичного скликання
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області №29 від 20.01.2011 р. в частині
відмови ОСОБА_2 у наданні в
користування земельної ділянки .

Відповідачі цю частину задоволеної
вимоги не оскаржували, позивач з
рішенням суду у задоволенні його
вимоги у цій частині теж погодився, що
підтверджується апеляційною скаргою.

Однак в матеріалах справи наявні інші
документи, яким суд першої інстанції
жодної оцінки не надав, а відтак, не
встановив чи наявність таких впливає
на порушення прав позивача прийняттям
оскаржуваного рішення (№ 953).

Так, як вбачається з оскаржуваного
рішення 21 сесії 5 демократичного
скликання Годовицько-Басівської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області №953 від
11.09.2009 р., надано у безоплатну приватну
власність ОСОБА_3 земельну ділянку
площею 0,2218 га для ведення особистого
селянського господарства /а.с.4 /, та
витягу з цього ж рішення /а.с.81/, такі є
різними, а саме різниця у розмірі
наданої земельної ділянки. Витягом з
рішення 21 сесії 5 демократичного
скликання Годовицько-Басівської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області №953 від
11.09.2009 р., який знаходиться у вказаній
вище технічній документації, передано
у безоплатну приватну власність гр.
ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1000 га
для ведення особистого селянського
господарства /а.с.81./.

Згідно з витягом з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності від 15.10.2013 р.
та свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 15.10.2013 р. /а.с.64,65/, а
також наданих Реєстраційною службою
Пустомитівського районного управління
юстиції Львівської області документів
(а.с.98-109), земельна ділянка для ведення
особистого селянського господарства
площею 0,1 га кадастровий номер
:01:002:0407 в с.Басівка
Пустомитівського району Львівської
області належить на праві власності
ОСОБА_3, при її наданні брали до уваги
саме наданий витяг з рішення № 953, де
розміром земельної ділянки зазначено
0,1000га.

Як видно з технічної документації із
землеустрою щодо складання Державного
акту на право приватної власності на
землю гр. ОСОБА_3 /а.с.69-91/, технічна
документація, яка лягла в основу
реєстрації речового права на нерухоме
майно містять відомості про площу
земельної ділянки не 0,2218 га, а 0,1000 га.

Згідно зі ст.12 ЗК України, до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить зокрема право розпорядження
землями територіальних громад.

У відповідності до положень ст.26 п.34 ЗУ
"Про місцеве самоврядування в Україні"
вирішення питань регулювання
земельних відносин належить до
виключної компетенції сільських рад.

Вимогами ст.74 ЗУ "Про місцеве
самоврядування в Україні" встановлено,
що органи місцевого самоврядування є
відповідальними за свою діяльність
перед юридичними і фізичними особами.

Орган місцевого самоврядування має
право приймати рішення, вносити до них
зміни та/чи скасовувати їх на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України,
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою.

Положеннями ст. 152 ЗК України
передбачено, що держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.

В силу вимог ч. 3 цієї ж статті ЗК
України захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється, зокрема, шляхом визнання
прав, визнання угоди недійсною,
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування, тощо.

Відповідно до Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі на
місцевості та їх закріплення межовими
знаками, затвердженою наказом
Держкомзему № 376, а саме пунктом 2.8
Інструкції передбачено, що після
виконання робіт із встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та закріплення їх межовими
знаками складається акт
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання, який містить підписи
суміжних землевласників
(землекористувачів) у разі, якщо вони не
заявляють претензій до існуючих меж.
Згідно з пунктом 3.12 Інструкції
закріплення межовими знаками меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється виконавцем у
присутності власника (користувача)
земельної ділянки, власників
(користувачів) суміжних земельних
ділянок або уповноваженою ним (ними)
особою.

Як видно з довідки виконкому
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області від 21.08.2000 р. № 815, за
господарством ОСОБА_2 на праві
користування закріплено земельну
ділянку під городом пл.0,38 га.

В суді апеляційної інстанції
встановлено, чого не заперечують
відповідачі, що частина земельної
ділянки, якою користується ОСОБА_2,
межує зі спірною - тією, яку надану
відповідачу ОСОБА_3

Як видно з розпорядження Голови
Пустомитівської РДА № 1142 від 25.11.2011 р.,
позивачу ОСОБА_2 надавався дозвіл на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки пл. 0,12 га.

Таким чином, встановлені обставини та
наявні докази вказують на те, що
оспорюваним рішенням № 953 від 11.09.2009 р.
відповідачу ОСОБА_3 надано земельну
ділянку пл.0,2218 га, однак жодного
проекту землеустрою земельної ділянки
саме цього розміру не розроблялось,
межі цієї земельної ділянки з
позивачем не узгоджувались, що
суперечить і встановленому порядку
розроблення проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок,
затвердженого постановою КМ України №
677 від 25.05.2004 р., а відтак, прийняте та
оскаржуване рішення в частині передачі
ОСОБА_3 земельної ділянки більшого
розміру ніж визначеного технічною
документацією та згідно з
кадастровим планом, де зазначено про
надання земельної ділянки лише у
розмірі 0,1000 га, порушує права позивача
та суперечить вимогам ст.ст.118,186 ЗК
України, ст.ст. 50, 62 Закону України «Про
землеустрій».

Враховуючи наведене, оскаржуване
рішення № 953 від 11.09.2009 року
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області в частині передачі ОСОБА_3
земельної ділянки у розмірі 0, 1218 га
слід скасувати, рішення в частині
передачі у приватну власність
земельної ділянки пл. 0,1000 га залишити
без змін.

Суд першої інстанції вірно відмовив у
задоволення вимоги про зобов'язння
Годовицько-Басівську сільську раду
Пустомитівського району Львівської
області розглянути на найближчій сесії
з участю позивача питання щодо
передачі йому у власність земельної
ділянки площею 0,10 га в с.Басівка "біля
цвинтаря", з чим погоджується і колегія
судів, оскільки вирішення питань
регулювання земельних відносин
належить до виключної компетенції
органу місцевого самоврядування, у
даному випадку - сільської ради, та у
спосіб, у який просить позивач,
задоволенню не підлягає.

Суд вірно вирішив щодо стягнення
судових витрат з огляду на статус
позивача як інваліда 2 групи та
відсутність доказів про понесені ним
витрати.

Враховуючи наведене, керуючись ч.1
ст.307, ч.1ст.309, ст.ст. 313, 319 ЦПК України,
колегія суддів ,-

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 29 квітня 2014
року в частині відмови у задоволенні
вимоги ОСОБА_2 про скасування рішення №
953 від 11.09.2009 року
Годовицько-Басівської сільської ради
про надання у безоплатну приватну
власність гр. ОСОБА_3 земельної ділянки
пл. 0,2218 га для ведення особистого
господарства у с.Басівка скасувати та
у цій частині ухвалити нове рішення,
яким позовну вимогу ОСОБА_2
задовольнити частково, визнати
незаконним та скасувати рішення 21
сесії 5 демократичного скликання
Годовицько - Басівської сільської ради
в частині передачі у безоплатну
власність ОСОБА_3 земельної ділянки пл.
0,1218 га, дане рішення в частині
передачі у приватну власність
земельної ділянки пл. 0,1000 га залишити
без змін.

У решті вирішених позовних вимог
рішення Пустомитівського районного
суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскарженим до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в двадцятиденний
строк з дня набрання законної сили
рішення апеляційного суду.

Головуючий
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.