У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2014
року

місто
Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі Вайда Я.П.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Ужгород подання старшого державного
виконавця районного відділу державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
Закарпатської області, погодженого з
начальником РВ ДВС Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
Закарпатської області про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України
громадянина України ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, -

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду
звернувся старший державний
виконавець РВ ДВС Ужгородського МРУЮ
ОСОБА_2 з поданням яке погоджене з
начальником РВ ДВС Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
Закарпатської області про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України
громадянина України ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3. В
обґрунтування вимог у поданні
зазначається, що на виконанні в
районному відділі ДВС знаходиться
виконавче провадження про примусове
виконання виконавчого листа №308/21585/13-ц
від 19.03.2014 р. виданого Ужгородським
міськрайонним судом Закарпатської
області по цивільній справі про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
заборгованості у розмірі 50059,5 грн.
04.04.2014 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, копію якої
направлено сторонам виконавчого
провадження. 14.04.2014 року державним
виконавцем було винесено постанову про
арешт майна боржника та заборону на
його відчуження. З 12.04.2014 р. по 13.10.2014 рік
рішення суду боржником не виконано, не
дивлячись на те, що державним
виконавцем вжито усіх передбачених
законодавством України заходів
примусового виконання рішення. З
посиланням на викладене, а також на те,
що ним було вжито усіх передбачених
законодавством України заходів
примусового виконання рішення
зокрема, надіслані запити Користувачу
бази данних “АІС Автомобіль”,
Державної інспекції сільського
господарства в Закарпатській області,
Головного управління Держземагенства
у Закарпатській області, Державної
податкової служби України для
виявлення джерел отримання боржником
доходів та наявні рахунки у банках, а
також з посиланням на норми ЗУ “Про
виконачве провадження”, ст. 377-1 ЦПК
України, вважаючи що боржник
ухиляється від виконання зобов’язань
покладених на нього рішенням просить
суд подання задоволити.

Відповідно до ч.2 ст.377-1ЦПК України суд
негайно розглядає подання, зазначене в
частині першій цієї статті, без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Дослідивши матеріали подання, суддя
приходить до висновку, що дане подання
є необґрунтованим і таким, що не
підлягає до задоволення з наступних
підстав

В судове засідання державний
виконавець не з'явився, з подання
вбачається, що просить розглянути
подання у його відсутності.

Згідно матеріалів подання,
встановлено, що у РВ ДВС Ужгородського
МРУЮ на примусовому виконанні
знаходиться виконавче провадження ВП
№ 42807691 відкрите 04.04.2014 р. на підставі
виконавчого листа № 308/21585/13-ц від 19.03.2014
р. виданого Ужгородським
міськрайонним судом Закарпатської
області по цивільній справі про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
заборгованості у розмірі 50059,5 грн.

З подання державного виконавця МВ ДВС
Ужгородського МРУЮ вбачається, що
вимоги виконавчого документа не
виконуються з 12.04.2014 р. по 13.10.2014 рік.

Закон України “Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України” від 21 січня 1994 року регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Статтею 6 Закону України "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України" встановлені підстави
для тимчасових обмежень у праві виїзду
громадян за кордон в тому числі і у разі
ухилення від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
до виконання зобов'язання.

Як передбачено п.2 ст. 6 цього Закону,
підставою для тимчасового обмеження у
праві виїзду за кордон є наявність
невиконаних зобов'язань, в тому числі
аліментних, але лише до моменту
виконання зобов'язань, або
забезпечення зобов'язань заставою,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в’їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок,випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України, порядок
розв’язання спорів у цій сфері
регулює ЗУ «Про порядок виїзду з
України та в’їзду в Україну громадян
України».

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено,
що питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Пунктом 18 ч.3 ст.11 Закону України
"Про виконавче провадження", визначено,
що державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням. Тобто,
зазначене звернення здійснюється в
межах повноважень державного
виконавця як посадової особи органу
державної влади.

Крім того, державний виконавець
має право звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України.

Дана норма вказує, що таке право
державного виконавця на звернення з
поданням до суду про тимчасове
обмеження у праві виїзду за кордон
виникає лише у разі ухилення боржника
від виконання, покладених на нього
рішенням суду, зобов'язань, тобто,
наявність лише самого зобов'язання не
наділяє державного виконавця правом на
звернення до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за кордон. Окрім того, факт
ухилення має підтверджуватись
сукупністю доказів, які державний
виконавець зазначає у поданні та додає
відповідні докази.

Судом встановлено, що 04.04.2010 року ,
державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження, боржником по якому є
ОСОБА_1

Однак державним виконавцем не подано
доказів в підтвердження того, що
боржник ОСОБА_1 ухилявся від виконання
зобов’язань за виконавчим
провадженням. Державний виконавець
покладається лише на факт наявності у
боржника невиконаного зобов’язання,
покладеного на нього судовим рішенням,
що само по собі не доводить факту
ухилення від виконання покладених на
нього зобов’язань.

До подання не надано суду доказів саме
ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання
зобов'язань перед стягувачем, які є
підставою для обмеження його у праві
виїзду за кордон. Наявність відповідей
на запити державного виконавця з бази
даних Держземагенства у закарпатській
області, Державної інспекції
сільського господарства в
Закарпатській області, реєстру прав
власності на нерухоме майно про
наявність або відсутність у боржника
зареєстрованих транспортних засобів,
техніки ,земельних ділянок ,
нерухомості тощо, не є доказом
ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання
зобов'язань перед стягувачем.

На підтвердження доказів ухилення
ОСОБА_1 від виконання зобов'язань перед
стягувачем, державним виконавцем
надано до подання акт державного
виконавця від 20.06.2014 року , згідно якого
при виході за адресою проживання
боржника для складання акту опису й
арешту майна , останній чинив
перешкоди.

Проте, наявний при матеріалах акт
державного виконавця від 20.06.2014 року
не є доказом ухилення боржника ОСОБА_1
від виконання зобов'язань перед
стягувачем.

В матеріалах подання відсутні належні
докази того, що боржник ОСОБА_1 отримав
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Посилання державного виконавця на те,
що всі документи надсилаються
боржнику рекомендованими листами, не
може слугувати доказом того, що
боржник отримав вказані документи.

Єдиним доказом належного
повідомлення боржника про виклик або
про вручення йому процессуальних
документів можуть бути дані про
його розпис про отримання виклику,
документів, тощо , що підтверджує факт
вручення йому виклику, документів, тощо
.

Із подання вбачається, що громадянин
ОСОБА_1 не виконує рішення суду.

Слід виходити з того, що процесуальний
порядок обмеження права боржника на
виїзд за межі України прямо
встановлений виключно нормами ЦПК
України (ст. 377-1 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, враховуючи
наявні матеріали подання, приходжу до
переконання, що державним виконавцем
не були наведені факти, які
безпосередньо б свідчили про наявність
дійсної загрози виїзду боржника за
кордон та ухилення від виконання
судового рішення, не надано суду
доказів саме ухилення боржника ОСОБА_1
від виконання зобов'язань перед
стягувачем, які є підставою для
обмеження його у праві виїзду за
кордон, а тому подання як
необґрунтоване не підлягає
задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 6
Закону України „Про порядок виїзду з
України і в’їзду в Україну громадян
України”, ст. 1, 11 Закону України "Про
виконавче провадження", ст. 377-1 ЦПК
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання
старшого державного виконавця
районного відділу державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
Закарпатської області, погодженого з
начальником РВ ДВС Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
Закарпатської області про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України
громадянина України ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом п’яти
днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя
Ужгородського

міськрайонного суду

ОСОБА_4