Справа № 212/9866/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області

в складі: головуючого -
судді Пустовіт О.Г.

при секретарі - Гарасюти
Л.К.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника
відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи Грабарчук
О.М,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи без
самостійних вимог Жовтневий районний
відділ в місті Кривий Ріг Головного
управління Державної Міграційної
служби України у Дніпропетровській
області, Служба у справах дітей
Виконавчого комітету Жовтневої
районної у місті Кривому Розі Ради про
усунення перешкод в користуванні
власністю, визнання фізичної особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, зняття з
реєстраційного обліку за місцем
проживання, виселення та стягнення
частки оплати за житлово - комунальні
послуги; зустрічний позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, третя особа Служба у справах
дітей виконкому Жовтневої районної у
місті Кривому Розі Ради про визнання
майна спільною власністю подружжя,
визначення часток, визнання права
власності та вселення в квартиру,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в листопаді 2013 року
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про усунення перешкод в користуванні
власністю, визнання фізичної особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, зняття з
реєстраційного обліку за місцем
проживання, виселення. В серпні 2014 року
ОСОБА_1 уточнив свої позовні вимоги
доповнивши їх вимогою про стягнення
частки оплати за житлово - комунальні
послуги.

В обґрунтування уточненого позову
вказав, що він, 09 червня 1998 року придбав
у ОСОБА_7 та ОСОБА_8, квартиру АДРЕСА_1 за
4000 гривень. 05 жовтня 2011 року він продав
вищезазначену квартиру за 71754 гривень 30
копійок, що еквівалентно 9000 доларів
США. За кошти, які було отримано від
продажу вищезазначеної квартири він
придбав у ОСОБА_9, квартиру АДРЕСА_2 за
23881 гривень. Право власності на
квартиру АДРЕСА_2 він зареєстрував у КП
ДОР «Криворізьке БТІ», 14.10.2011.

08.07.2011, він зареєстрував в
Жовтневому відділі РАГСу
Криворізького міського управління
юстиції, актовий запис № 428 шлюб з
ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився
син ОСОБА_10. Після одруження відповідач
з сином, почали проживати разом з
позивачем в його квартирі АДРЕСА_2.
ОСОБА_3 разом з неповнолітнім сином
ОСОБА_10 були зареєстровані в спірну
квартиру.

В січні 2013 року, відповідач ОСОБА_3
разом з сином, переїхала проживати в
квартиру, яка належить їй на праві
власності за адресою АДРЕСА_3.

12 вересня 2013 року за рішенням
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу шлюб між сторонами було розірвано.

Після розірвання шлюбу позивач
запропонував відповідачу забрати
особисті речі, віддати ключі, та
знятись з реєстраційного обліку в
добровільному порядку, але вона
відмовилась.

На ОСОБА_3 проводяться
нарахування за житлово - комунальні
послуги, які вона не сплачує. Оскільки
наявність прописки відповідача чинить
йому перешкоди у здійсненні права
власності, просить суд визнати ОСОБА_3
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, а саме квартирою
АДРЕСА_2, усунути йому перешкоди в
користуванні вищезазначеною
квартирою, зняти ОСОБА_3 разом з
неповнолітнім ОСОБА_10 з реєстраційного
обліку. Стягнути з ОСОБА_3 нараховані на
неї та неповнолітнього сина житлово -
комунальні послуги, на його користь,
сплачені кошти в розмірі 1269,93 гривень
та сплачений судовий збір в сумі 473
гривні.

ОСОБА_3 в квітні 2014 року, звернулась
до суду з зустрічною позовною заявою
про визнання майна спільною власністю
подружжя, визначення часток, визнання
права власності та вселення в квартиру.
В обґрунтування позову вказавши, що під
час шлюбу з ОСОБА_1 ними була придбана
житлова квартира АДРЕСА_2.

Вартість зазначеної житлової
квартири склала 11250.00 доларів США, а не
23881,00 гривень, як зазначено в договорі
купівлі - продажу. Даний факт
підтверджується договором про
співробітництво з агенцією
нерухомості «Credo» від 27.09.2011, розпискою
про прийом - передачу суми авансу від
27.09.2011 та розпискою продавця зазначеної
квартири - ОСОБА_9 від 10.10.2011.

На придбання зазначеної житлової
квартири ОСОБА_1 були витрачені кошти,
які він отримав від продажу своєї
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, в якій вони разом проживали до
реєстрації шлюбу. Решту суми, а саме 2
250.00 доларів США вона брала в борг в
інтересах сім'ї у своїх батьків.

Тому вважає, що спірна квартира була
придбана за спільні кошти подружжя та
єспільним майном подружжя, тому
житлову квартиру АДРЕСА_2 (спільну
сумісну власність) слід розподілити
між нею та відповідачем наступним
чином: за нею визнати право власності
на 1/4 частку квартири, а за відповідачем
3/4 частки квартири.

ОСОБА_1 чинить їй перешкоди в
користуванні спірною квартирою,
знаючи, що на її руках знаходиться
спільний хворий син.

4 квітня 2014 року, щоб позбавити її та їх
спільну дитину конституційних прав,
він умисно замінив на залізних дверях
квартири замки, та не впускає їх в
квартиру по теперішній час, тому вона
просить зобов'язати ОСОБА_1 не чинити їй
перешкоди в користуванні власністю та
вселити її з сином до квартири.
Стягнути з ОСОБА_1 на її користь
понесені витрати на правову допомогу в
розмірі 3000 гривень та виплати на сплату
судового збору 243,60 гривень.

Допитаний в судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2
уточнену позовну заяву до ОСОБА_3
підтримали в повному обсязі, в
задоволенні зустрічної позовної заяви
просили відмовити в повному обсязі.
Пояснили, що сторони по справі
перебували в зареєстрованому шлюбу з 08
липня 2011 року по 12 вересня 2013 року. Від
шлюбу мають одну неповнолітню дитину
сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1.

10.10.2011 року за особисті кошти, 9000
доларів США, отримані за продаж власної
квартири АДРЕСА_1, та 2500 доларів США, які
ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_11, придбав у
ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_2. Право
власності на вказану квартиру було
зареєстрованого на нього у КП ДОР "
Криворізьке бюро технічної
інвентаризації" 14.10.2011.

За його згодою в квартирі була
зареєстрована дружина - відповідач по
справі ОСОБА_3 В 2012 році між подружжям
почали виникати сварки із-за різних
поглядів на вирішення побутових
проблем. В січні 2013 року, ОСОБА_3
забравши сина, пішла проживати до
батьків за адресою АДРЕСА_3. Вказана
квартира належить на праві власності
ОСОБА_3. З січня 2013 року ОСОБА_3 постійно
в його квартирі не проживає, іноді вона
приходить за особистими речами, та
влаштовує сварки. З заявою на її
неправомірні дії він звертався до
міліції. Відносно ОСОБА_3 складався
адміністративний протокол, за скоєння
правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч.1
КУпАП. На відповідача щомісяця
нараховуються житлово - комунальні
послуги, які вона не оплачує, всі
витрати він сплачує сам. Знятись з
реєстраційного обліку в добровільному
порядку ОСОБА_3 відмовляється, тим
самим чинить йому перешкоди в
користуванні власністю.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 не
визнає, тому що спірна квартира була
придбана ним за особисті кошти, а тому
це майно не є спільною сумісною
власністю подружжя. Крім того ОСОБА_3
просить вселити її в квартиру, що не
можливо виконати, так як дана квартира
є однокімнатною. Сумісне проживання у
одній кімнаті позивача та відповідача
не можливо з санітарно - гігієнічних
підстав та підстав особистої безпеки
сторін. Просили відмовити в
задоволенні вимог ОСОБА_3 в повному
обсязі.

Допитані в судовому засіданні,
відповідач ОСОБА_3 та її представник
ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнали, просили в задоволенні їх
відмовити. Свої позовні вимоги
підтримала в повному обсязі, пояснивши,
що з ОСОБА_1 знаходилась в цивільно -
шлюбних відносинах, та сумісно
проживали за адресою АДРЕСА_1. Після
того як вона завагітніла, вони 08 липня
2011 року зареєстрували шлюб в
Жовтневому відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Криворізького
міського управління юстиції у
Дніпропетровської області.

Для поліпшення житлових умов, було
вирішено продати квартиру. В зв'язку з
відсутністю грошей, вона взяла у своїх
батьків суму авансу 400 доларів, які
передали 27.09.2011 в рахунок майбутньої
угоди, ОСОБА_9.

Згідно договору купівлі - продажу від
05.10.2011, ОСОБА_1 продав ОСОБА_12 квартиру
за адресою АДРЕСА_1, за 9000 доларів США.

Згідно договору купівлі - продажу
квартири від 14.10.2011, ОСОБА_1 придбав у
ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_2 за 11250 доларів
США, що підтверджується розпискою.

Тим самим підтверджується факт, що на
придбання житла вони витратили не
тільки особисті кошти ОСОБА_1 в сумі 9000
доларів США, а і кошти її батьків сумі в
2250 доларів США, тому спірна квартира є
спільною сумісною власністю подружжя.
Просять визнати право власності на 1/4
частину квартири за ОСОБА_3, а 3/4 частини
квартири за ОСОБА_1, усунути перешкоди в
користуванні власністю, вселити її та
неповнолітнього сина ОСОБА_10 в спірне
житло.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити, в зв'язку з тим, що він своїми
діями, перешкоджав їй в користуванню
житлом, влаштовував сварки, а 04 квітня
2014 року змінив замки, позбавивши її
доступу до квартири, тому у неї причина
не проживання в спірному житлі поважна.
Крім того вона сплачує нараховані
платежі по житлово - комунальним
послугам, що підтверджується
квитанціями, тому вимоги про стягнення
з неї суми заборгованості 1004, 95 гривень
безпідставні. Щодо стягнення з неї на
користь ОСОБА_1 сплачених витрат за
подачу заяви, судовий збір в розмірі 473
гривні, просить прийняти до уваги, що на
її утриманні знаходяться
неповнолітній син ОСОБА_13, який
потребує постійного лікування, а
аліментів які сплачує ОСОБА_1, не
достатньо.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_14 пояснила, що ОСОБА_3 її
донька, яка перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 В 2011
році вони вирішили продати квартиру по
АДРЕСА_1, та купити поближче до них. В
зв'язку з тим, що квартиру знайшли
швидше ніж, продали квартиру, за
проханням доньки ОСОБА_3, вона передала
їм спочатку 400 доларів США, для внесення
авансу, які були передані ОСОБА_9 Після
продажу квартири по АДРЕСА_1, 05.10.2011
року, отримані гроші в сумі 9000 гривень в
конверті зберігались у неї. Вказані
кошти вона передала при оформленні
купівлі - продажу квартири 14.10.2011 року
ОСОБА_1. В зв'язку з тим, що квартира
коштувала 11 250 доларів США, вона доклала
ще гроші, яких не вистачало в розмірі 1850
доларів США. В договорі купівлі -
продажу квартири вартість квартири
вказана занижена, щоб менше сплачувати
податків. А в розписці ОСОБА_9
відображена фактична вартість
квартири, за яку вона продала квартиру.
На теперішній час донька разом з
дитиною проживають у них в квартирі,
тому що ОСОБА_1 після розірвання шлюбу,
постійно влаштовував сварки, змінив
замки у вхідних дверях, та не пускає їх.
Квартира в якій вона проживає за
адресою АДРЕСА_3 належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_14,
ОСОБА_15 та ОСОБА_3.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_11 пояснив, що в 2011
році до нього звернувся ОСОБА_1 з
проханням позичити гроші, мотивуючи
тим, що він проживає з жінкою, і хоче
придбати нову квартиру, а грошей не
вистачає. 08 жовтня 2011 року він
зустрівся з ОСОБА_1 на Півн.ГОК де
передав гроші в сумі 2500 доларів США,
(купюрами по 100 доларів США), була
написана розписка. Борг до
встановленого строку, тобто до вересня
2013 року, був повернутий ОСОБА_1,
розписка знищена.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_16 пояснила, що проживає в
квартирі АДРЕСА_4. В 2011 році в квартиру
№ 23 переїхали ОСОБА_1 та ОСОБА_3 До 2013
року у них все було спокійно, а потім
почались сварки, ОСОБА_1 перестав
пускати ОСОБА_3 в квартиру, і з вересня
2013 року вони разом не проживають.

Треті особи - Жовтневий районний відділ
в місті Кривий Ріг Головного
управління Державної Міграційної
служби України у Дніпропетровській
області у судове засідання не
з'явились, звернулись до суду з заявою
про розгляд справи без представника,
згідно норм чинного законодавства та
прийняти законне рішення.

Присутній в судовому засіданні
представник Служби у справах дітей
Виконавчого комітету Жовтневої
районної у місті Кривому Розі Ради
Грабарчук О.М. просила в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити,
зустрічний позов ОСОБА_3, яка дії в
інтересах малолітньої дитини, ОСОБА_10
задовольнити.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку що в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 необхідно
відмовити, позовні вимоги ОСОБА_3
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, а у відповідності
до положень ч.1. ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі. Відповідно до ч. 1. ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Частиною 1 статті 10
Цивільного процесуального кодексу
України визначено, що цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості, що передбачає свободу
в наданні суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Судом встановлено, згідно свідоцтва
про реєстрацію шлюбу, позивач ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_3 перебували в шлюбі,
зареєстрованому 08 липня 2011 року
Жовтневим відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Криворізького
міського управління юстиції у
Дніпропетровській області, актовий
запис № 428, що підтверджується копією
свідоцтва про шлюб.( а.с.8)

У період шлюбу, згідно договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Криворізького
міського нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_17 від
14.10.2011 зареєстрованого в реєстрі № 2034,
ОСОБА_1 придбав однокімнатну квартиру
№ 23, житловою площею 17,4 кв.м, загальна
площа 31,4 кв.м на третьому поверсі п'яти
поверхового жилого будинку
АДРЕСА_4.(а.с17-18)

Даний договір купівлі - продажу
квартири, зареєстрований у КП ДОР
«Криворізьке бюро технічної
інвентаризації» 14 жовтня 2011, у книзі № 8
додП -348, запис № 466, на ім'я ОСОБА_1,що
підтверджується витягом про державну
реєстрацію прав ( а.с.11) .

У відповідності з ч.1 ст.60 СК України
майно, яке придбане подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловіку на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба і т.п) самостійного
заробітку ( доходу).

Відповідно рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 12
вересня 2013 року, шлюб між сторонами
розірвано. (а.с.6)

Розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу ( ч.1 ст.68 СК України)

За положеннями ч. 3 ст.368 ЦК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно до ч.1ст. 70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. Спірна квартира придбана
сторонами в шлюбі тому підлягає поділу
в рівних частках.

Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України, у
разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 за продаж
квартири АДРЕСА_1, отримав від ОСОБА_18,
гроші в сумі 71754, 30 гривень, що
еквівалентно 9000 доларів США, згідно
офіційного курсу НБУ на момент
укладення договору, що підтверджується
договором купівлі - продажу квартири
від 05.10.2011, засвідченого Приватним
нотаріусом Криворізького міського
нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_19 (
а.с.19).

Відповідно розписки від 10.10.2011 та
розписки про прийом - передачу суми
авансу від 27.09.2011, ОСОБА_9, отримала за
продаж квартири АДРЕСА_2 від ОСОБА_1,
загальну суму 11 250 доларів США (а.с.51,54)

Різницю отриманої ОСОБА_20 суми від
продажу квартири 9000 доларів США та
виплачених ОСОБА_9, складає 2 250 доларів
США. В матеріалах справи знаходяться
розписки про передачу вказаної суми
ОСОБА_14, для купівлі квартири ОСОБА_3
(а.с.52,53).

Суд критично відносить до пояснень
свідка ОСОБА_11, про передачу ОСОБА_1 для
купівлі квартири 2500 доларів США, в
зв'язку з відсутністю письмових
підтверджень вказаної угоди.

Як вбачається з матеріалів справи,
квартира є однокімнатною та розподіл
її в натурі між сторонами не можливий.
Враховуючи, що сторонами на купівлю
квартири були вкладені грошові кошти
не в рівних долях, крім того враховуючи
позовні вимоги ОСОБА_3, про виділ їй 1/4
частини, а ОСОБА_1 3/4 спірної квартири,
суд погоджується з вказаним виділом.

Виділяючи у судовому порядку сторонам
частки з спільної сумісної власності,
суд вважає можливим визнати за ОСОБА_1
та ОСОБА_3 право власності на виділені
частки.

Згідно ст..391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 не проживає за адресою АДРЕСА_2 з
вересня 2013 року, причиною є постійні
сварки між сторонами, що
підтверджується заявами до Жовтневого
РВ КМУ УМВС України в
Дніпропетровській області. Крім того,
ОСОБА_1 змінив замок на вхідних дверях
квартири, що не заперечувалось в
судовому засіданні, тим самим ОСОБА_1
чинить перешкоди ОСОБА_3 в користуванні
житлом.

Статтею 150 Житлового кодексу України
закріплено право громадян, які мають у
приватній власності будинок ( частину
будинку), квартиру, користуватися нею
для особистого проживання. члени сім'ї
власника жилого дома (квартири), які
проживають разом з ним в будинку
(квартирі), користуються жилим
приміщенням на рівні з власником
будинку (квартири). Частиною 4 статті 9
Житлового кодексу України
закріпленого, що ніхто не може бути
виселений із займаного жилого
приміщення або обмеження у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку. Згідно зі ст.310
ЦК України фізична особа має право на
місце проживання.

Статтею 47 Конституції України
передбачено, що кожен має право на
житло, ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст.. 360 ЦК України
співвласники відповідно до своєї
частки у праві спільної часткової
власності зобов'язаний брати участь у
витратах на управління, утримання та
збереження спільного майна, у сплаті
податків, зборів ( обов'язкових
платежів), а також нести
відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Посилання позивача ОСОБА_1, що
відповідач ОСОБА_3 не сплачує
нараховані комунальні платежі,
спростовується наданими квитанціями
про сплату ОСОБА_3 нарахованих
платежів.

Відповідно до ч.4 ст.29 Цивільного
кодексу України місцем проживання
фізичної особи, яка не досягла десяти
років, є місце проживання її батьків,
або одного з них, з ким вона проживає.

Відповідно до ч.1 ст.65 Житлового
кодексу України наймач вправі в
установленому порядку за письмовою
згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб на вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей зазначеної згоди
не потрібно.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України "
Про охорону дитинства" - діти - члени
сім'ї наймача або власника жилого
приміщення мають право користуватися
займаним приміщенням нарівні з
власником або наймачем.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3
суд вважає, необхідним відповідно до ч.1
ст.88 ЦПК України стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Згідно з п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України до
судових витрат належать, зокрема,
витрати на праву допомогу. Витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.
Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_3
задоволені, суд вважає доцільним
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
понесені по справі витрати на юридичну
допомогу в сумі 3000 гривень, що
підтверджено квитанцією №107 від 06.03.2014.

Керуючись ст.ст. 60,68,70 Сімейного Кодексу
України, ст. 29,65,368,370,405 Цивільного
кодексу України,ст. ст. 10,
60,79,88,209,212,214,215,218 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, треті особи без самостійних
вимог Жовтневий районний відділ в
місті Кривий Ріг Головного управління
Державної Міграційної служби України у
Дніпропетровській області, Служба у
справах дітей Виконавчого комітету
Жовтневої районної у місті Кривому
Розі Ради про усунення перешкод в
користуванні власності, визнання
фізичної особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
зняття з реєстраційного обліку за
місцем проживання, виселення та
стягнення частки оплати за житлово -
комунальні послуги - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя
особа Служба у справах дітей виконкому
Жовтневої районної у місті Кривому
Розі ради про визнання майна спільною
власністю подружжя, визначення часток,
визнання права власності та вселення в
квартиру - задовольнити в повному
обсязі.

Визнати житлову квартиру АДРЕСА_2
спільним майном подружжя.

Визнати за ОСОБА_3, право власності на 1/4
частини житлової квартири АДРЕСА_2

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 3/4
частини квартири АДРЕСА_2

Зобов'язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 та
малолітньому ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1
перешкод у користування власністю,
вселити ОСОБА_3 з сином до квартири
АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3,
понесені нею витрати на правову
допомогу у розмірі 3000 ( три тисячі)
гривень та витрати на сплату судового
збору в розмірі 243,60 гривень (двісті
сорок три гривні шістдесят копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення усіма учасниками
процесу в Апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення

Суддя: О. Г. Пустовіт