АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №686/9266/14-ц
Провадження №22-ц/792/1833/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

у складі: головуючого судді
Купельського А.В.,

суддів: Фанди В.П., Спірідонової Т.В.

при секретарі: Дорощук
О.М.

з участю: позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Москалюк С.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду від
15 липня 2014 року, по справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» про визнання
недійсним договору іпотеки,

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_1,
звертаючись до суду з вказаним позовом,
зазначали, що 20.02.2007 року між ОСОБА_1 та
ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено
договір іпотеки, за яким позивачка
передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 50,3 кв. м.

На час укладення договору ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, був неповнолітнім. При
укладенні договору, погодження органом
опіки та піклування не надавалась.
ОСОБА_3 вказує, що про оскаржуваний
правочин дізнався 1.04.2014 року із
рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 22.12.2011 року про виселення
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 за
зазначеною адресою.

У зв'язку з цим, позивач просив суд
визнати недійсним договір іпотеки від
22.02.2007 року, укладений між ЗАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_1

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 15 липня 2014 року у позові
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням,
ОСОБА_3, в апеляційній скарзі просить
його скасувати та ухвалити нове, яким
позов задоволити.

Вважає, що рішення є незаконним,
необґрунтованим, прийнятим з

________________________________________________________________________
__

Головуючий у першій інстанції:
Бондарчук В.В.
Категорія:19,27

Доповідач: Купельський А.В.

порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Посилається на те, що суд не звернув
уваги на норми Цивільного кодексу
України, згідно яких, місцем проживання
особи, яка не досягла 14 років є місце
проживання його батьків. Апелянт
зазначає, що на час укладення договору,
йому було 13 років.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
ознайомившись з доводами апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно преамбули Закону України
"Про основи соціального захисту
бездомних осіб і безпритульних дітей"
цей Закон визначає загальні засади
соціального захисту бездомних осіб і
безпритульних дітей, забезпечує
правове регулювання відносин у
суспільстві, які спрямовані на
реалізацію бездомними особами і
безпритульними дітьми прав і свобод,
передбачених Конституцією та
законодавством України, створює умови
для діяльності громадських та
благодійних організацій, що працюють у
сфері соціального захисту населення.

Згідно ст.12 даного Закону держава
охороняє і захищає права та інтереси
дітей під час вчинення правочинів щодо
нерухомого майна. Неприпустиме
зменшення або обмеження прав та
інтересів дітей під час вчинення
будь-яких правочинів щодо жилих
приміщень. Органи опіки та піклування
здійснюють контроль за дотриманням
батьками та особами, які їх замінюють,
житлових прав і охоронюваних законом
інтересів дітей відповідно до закону.
Для вчинення будь-яких правочинів щодо
нерухомого майна, право власності на
яке або право користування яким мають
діти, необхідний попередній дозвіл
органів опіки та піклування, що
надається відповідно до закону.

Таким чином як вбачається з даних норм
Закону України "Про основи соціального
захисту бездомних осіб і безпритульних
дітей" вказаний Закон захищає права та
інтереси дітей при укладенні
правочинів щодо жилих приміщень в яких
вони проживають з метою недопущення
зменшення чи обмеження їх прав на
проживання в даному приміщенні житло
або взагалі позбавлення їх права на
житло.

Судом встановлено, і це
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_3 був зареєстрований з 8 листопада
2001 року по 15 лютого 2007 року у квартирі
АДРЕСА_1 (а. с. 57). 15 лютого 2007 року ОСОБА_1
зняла ОСОБА_3 з реєстрації у спірній
квартирі. 20 лютого 2007 року між ЗАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено
договір іпотеки (а. с. 7-9), предметом
якого є надання іпотекодавцем в
іпотеку квартири АДРЕСА_1 в рахунок
забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_3 перед банком за кредитним
договором №0702/907 (а. с. 29-33).

4 березня 2008 року ОСОБА_1 знову
зареєструвала ОСОБА_3 у спірній
квартирі (а. с. 20).

З заяви ОСОБА_1 від 20 лютого 2007 року
приватному нотаріусу вбачається, що
права користування квартирою АДРЕСА_1,
що передається в іпотеку малолітні та
неповнолітні діти не мають (а. с. 35).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив з того, що при укладенні
договору іпотеки, права позивача
порушені не були.

З таким висновком погоджується колегія
суддів апеляційного суду, оскільки на
період укладення договору іпотеки
ОСОБА_1 зняла з реєстрації ОСОБА_3 і він
не мав права власності та користування
зазначеною квартирою.

Крім того, на момент звернення до суду
ОСОБА_3 є повнолітнім і його права,
передбачені Законом України „Про
охорону дитинства" не порушуються.

Вищезазначене спростовує посилання
апелянта, що суд не звернув уваги, на
вимогу Закону про те, що місцем
проживання особи, яка не досягла 14
років є місце проживання його батьків,
а він проживав із матір'ю, тому у нього
було право на користування спірною
квартирою.

Інші доводи апеляційної скарги,
ретельно досліджені судом, висновків
суду не спростовують і не дають підстав
вважати, що судом допущені порушення
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне,
обґрунтоване, відповідає обставинам
справи, постановлене з дотриманням
вимог процесуального права, колегія
суддів не вбачає підстав для його
скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 15 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді:/підписи/

З оригіналом згідно:

суддя апеляційного суду
А.В. Купельський