АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції - Ластовка Н.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Заришняк Г.М.,
Кабанченко О.М.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційного
Банку «ПриватБанк» на ухвалу
Дніпровського районного суду м. Києва
від 23 вересня 2014 року про повернення
позовної заяви за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційного
Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся
до Дніпровського районного суду м.
Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 04.09.2014 року позовну заяву
залишено без руху та надано строк для
усунення недоліків.

Залишаючи позовну заяву без руху суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не вказано строк дії
кредитного договору, що позбавляє суд
можливості визначити перебіг строку
позовної давності. Крім того, позивачем
не долучено до позовної заяви доказів,
які мали підтвердити отримання
відповідачем коштів по кредитному
договору, звернення позивача до
відповідача у встановленому порядку з
вимогою про виплату боргу.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 23.09.2014 року позовну заяву
Публічного акціонерного товариства
Комерційного Банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором - визнано
неподаною і повернуто заявнику.

Не погодившись з такою ухвалою суду,
представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав
апеляційну скаргу, в якій просив її
скасувати і направити справу до суду
першої інстанції для подальшого її
розгляду. В скарзі посилався на те, що
позовна заява відповідала вимогам ст.
ст. 119, 120 ЦПК, а тому суд не мав
процесуального права виносити ухвалу
про усунення недоліків, і відповідно
визнавати позовну заяву неподаною.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення представника банку, який
доводи скарги підтримав, з'ясувавши
обставини справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія приходить
до висновку про те, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, виходячи
з наступних підстав.

Статтею 119 ЦПК України визначені вимоги
до позовної заяви, яка подається до
суду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у ст.
119, 120 ЦПК України, постановляє ухвалу в
якій зазначає підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків.

Суд першої інстанції, визнаючи позовну
заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» неподаною та
повертаючи її позивачу, виходив з того,
що позивач не усунув недоліки позовної
заяви у визначений строк.

Колегія суддів з таким висновком не
погоджується тому, що суд першої
інстанції, постановив ухвалу без
належного врахування обставин, що
мають значення для справи та невірно
застосував положення процесуального
права.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвалу про залишення позовної заяви
без руху позивач отримав 15.09.2014 року.

На виконання ухвали 18.09.2014 року, тобто у
встановлений в ухвалі строк,
представник позивача направив заяву в
якій надав відповідь на ухвалу про
залишення позовної заяви без руху.

Вищезазначена заява була отримана
судом 23.09.2014 року (а.с. 26).

Разом з тим, суд постановляючи ухвалу
23.09.2014 року прийшов до передчасного
висновку, що недоліки позовної заяви не
усунуті.

Також, варто зазначити, що відповідно
до наказу Міністерства транспорту та
зв'язку України №1149 від 12.12.2007 року «Про
затвердження Нормативів і нормативних
строків пересилання поштових
відправлень та поштових переказів»
(далі - Нормативи) встановлено
нормативні строки пересилання
поштових відправлень та поштових
переказів, в тому числі і
рекомендованої письмової
кореспонденції. При цьому, згідно з
пунктом 1.4 Нормативів нормативним
строком пересилання поштових
відправлень та поштових переказів
(крім простих листів та поштових
карток) є час, установлений для
пересилання поштових відправлень та
поштових переказів від об'єкта
поштового зв'язку місця приймання до
об'єкта поштового зв'язку місця
вручення.

Відповідно до пункту 4 Нормативів
нормативні строки пересилання простої
письмової кореспонденції операторами
поштового зв'язку (без урахування
вихідних днів об'єктів поштового
зв'язку) становлять:

- місцевої - Д+2;

- у межах області та між обласними
центрами України (у тому числі для міст
Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3;

- між районними центрами різних
областей України (у тому числі для міст
обласного підпорядкування) - Д+4;

- між іншими населеними пунктами різних
областей України - Д+5,

де Д - день подання поштового
відправлення до пересилання в об'єкті
поштового зв'язку або опускання
простого листа чи поштової картки до
поштової скриньки до початку
останнього виймання;

1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких
пересилається поштове відправлення.

При пересиланні рекомендованої
письмової кореспонденції зазначені
нормативні строки пересилання
збільшуються на один день.

Проте, судом не було враховано
вищенаведених нормативів, що стало
наслідком передчасного повернення
позовної заяви.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що відповідно до
ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява
повинна містити: найменування суду, до
якого подається заява; ім'я
(найменування) позивача і відповідача,
їх місце проживання (перебування) або
місцезнаходження, поштовий індекс,
номери засобів зв'язку, якщо такі
відомі; зміст позовних вимог; ціну
позову щодо вимог майнового характеру;
виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги; зазначення
доказів, що підтверджують кожну
обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування; перелік
документів, що додаються до заяви.

При цьому діючий цивільний
процесуальний Кодекс надає можливість
позивачу вільно викласти обставини,
якими він обґрунтовує позовні вимоги, і
зазначити ті докази, які він вважає за
необхідне. На стадії прийняття
позовної заяви суд позбавлений
можливості зробити висновок про
достатність або недостатність наявних
або зазначених позивачем доказів.

Відповідно до ст. 31 ЦПК України позивач
протягом розгляду справи має право
уточнити свої позовні вимоги, а суд у
судовому засіданні може уточнити
обставини судового спору, якщо вважає,
що вони не чітко викладені у позовній
заяві.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, суд
під час проведення попереднього
судового засідання вирішує питання про
склад осіб, які братимуть участь у
справі.

Зокрема, у попередньому судовому
засіданні у позивача суд повинен
з'ясувати предмет позову (що конкретно
вимагає позивач), підставу позову (чим
він обґрунтовує свої вимоги) і зміст
вимог (який спосіб захисту свого права
він обрав).

Про це ж саме йдеться і у п. 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства, що
регулюють провадження у справі до
судового розгляду» № 5 від 12 червня 2009
року.

Подана позовна заява відповідала
вимогам ст. 119, 120 ЦПК України, в ній
зазначені позивач та відповідач, місце
їх знаходження, викладений зміст
позовних вимог та викладені обставини,
якими позивач обґрунтовує свої позовні
вимоги, зазначаються докази, був
сплачений судовий збір, а тому суд
першої інстанції не мав правових
підстав для залишення її без руху.

Отримавши зазначену позовну заяву, суд
повинен був призначити у справі
попереднє засідання, в якому
зобов`язаний був з`ясувати предмет
позову, та докази, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, суб'єктний
склад сторін, тощо.

Подання позовної заяви до не належного
відповідача, відсутність
обґрунтування позовних вимог та
доказів, є підставою для відмови в
задоволені позову, а не залишення
позовної заяви без руху.

Оскільки, суд першої інстанції порушив
порядок прийняття позовної заяви,
порушив процесуальні норми колегія,
керуючись ст. 312 ЦПК України, приходить
до висновку, що ухвала підлягає
скасуванню, а питання про відкриття
провадження поверненню на новий
розгляд.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційного
Банку «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 23 вересня 2014 року скасувати, а
питання про відкриття провадження
передати на новий розгляд до того ж
суду.

Ухвала набирає сили з моменту
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді: