АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

№ апеляційного провадження: Справа №
22-ц-796/13203/14 Справа № 759/2735/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Кривов'яз А.П.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

5 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Кравець В.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 23 вересня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Комунальне
підприємство «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва» про
встановлення факту прийняття спадщини,
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, зобов'язання не
чинити перешкоди у користуванні
квартирою та встановлення порядку
користування житловим приміщенням -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 23 вересня 2014 року
позовні вимоги задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право
власності в порядку спадкування за
законом на 1/24 частину квартири АДРЕСА_1
за кожним.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 перешкоди у користуванні
квартирою АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2
та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу в
якій просять рішення суду в частинні
відмови у встановленні порядку
користування житловим приміщенням
скасувати та постановити у цій частині
нове рішення яким встановити наступний
порядок користування квартирою:
виділити в користування ОСОБА_2 житлову
кімнату площею 14,9 кв. м., виділити
ОСОБА_3 житлову кімнату площею 9,8 кв. м.,
виділити ОСОБА_4 житлову кімнату площею
10,75 кв. м., вважаючи, що судом порушено
норм матеріального та процесуального
права, не враховано всі обставини, що
мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що у лютому 2014 року
позивачі звернулися до суду з позовом
до відповідача, з подальшими
уточненнями про встановлення факту
прийняття спадщини, визнання права
власності в порядку спадкування за
законом, зобов'язання не чинити
перешкоди у користуванні квартирою та
встановлення порядку користування
житловим приміщенням та просили суд
встановити факт прийняття ними
спадщини після померлої ОСОБА_7,
визнати за ними право власності в
порядку спадкування на 1/24 частину
квартири за кожним, зобов'язати
відповідача не чинити перешкод у
користуванні квартирою АДРЕСА_1,
змінити договір найму та укласти з ними
окремі договори найму житлового
приміщення.

Судом встановлено, що 3 лютого 1998 року
Ленінградською районною Державною
адміністрацією м. Києва було видано
свідоцтво про право власності на
квартиру в АДРЕСА_1 по 1/6 частці ОСОБА_8,
ОСОБА_7ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

24 лютого 1991 року ОСОБА_2, зареєструвала
шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище з
«ОСОБА_2» на «ОСОБА_2».

Як вбачається з матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін
ОСОБА_7.Спадкоємцями першої черги за
законом після смерті ОСОБА_7 стали
ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Згідно зі свідоцтвом про право на
спадщину за законом, виданим
Дванадцятою Київською державне
нотаріальною конторою, ОСОБА_4 є
спадкоємицею 1/4 частини спадкового
майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, що
складається з 1/6 частини квартири
АДРЕСА_1.

1 грудня 2005 року ОСОБА_8 подарував
відповідно до договору дарування
ОСОБА_4 5/24 частини квартири АДРЕСА_1.,
ІНФОРМАЦІЯ_2, батько сторін ОСОБА_8
помер.

Згідно з ч. з ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

За положенням ст. 356 ЦК України,
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них на
праві власності, є спільною частковою
власністю.

Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України,
кожен з співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї спільної частки
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності, разі неможливості цього він
має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спірним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

За ст. 104 ЖК України, член сім'ї має право
на укладення з ним окремого договору
найму жилого приміщення, якщо жилу
площу, що припадає на нього, може бути
виділено у вигляді приміщення, що
відповідає вимогам ст. 63 ЖК України.

Статтею 63 ЖК України визначено, що не
можуть бути самостійним предметом
договору жиле приміщення, яке і хоч і є
ізольованим, проте за розміром менше
від встановленого для надання одній
особі, частина кімнати або кімната
зв'язана з іншою кімнатою спільним
входом.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог позивачів в частині встановлення
порядку користування житловим
приміщенням, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
виділення кімнат не відповідає їх
часткам у зазначеній вище квартирі та
погіршує житлові права позивачів.

Колегія суддів не може погодитися з
доводами апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції незаконно
відмовлено у встановленні порядку
користування квартирою, оскільки вони
спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 та її дочці належить 9/24 частин,
що складає відповідно 15,45 кв. м.
житлової площі, ОСОБА_3 належить 5/24
частин, що становить 8.58 кв. м. та
відповідачу ОСОБА_4 належить 10/24
частини, що відповідає 17,6 кв. м.

Проте, спірна квартира складається з
трьох житлових кімнат, площею 14,9 кв. м.,
9,8 кв. м., та 10,75 кв. м.

Позовна заява містить вимоги про
виділення в користування ОСОБА_2
житлової кімнати площею 14,9 кв. м.,
виділення ОСОБА_3 житлової кімнати,
площею 9,8 кв. м., виділення ОСОБА_4
житлової кімнати, площею 10,75 кв. м.,
тобто, позивачами не враховано, що
такий порядок виділення призведе до
штучного погіршення житлових умов
сторін, що є неприпустимим.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та не
дають підстав вважати, що судом
допущені порушення норми
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з
дотриманням норм діючого
законодавства, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 23 вересня 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді