АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/870/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3189/14
Головуючий у 1-й інстанції Дем'янченко
Доповідач Карнаух П. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Карнауха П.М..,

Суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.

при секретарі - Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Зіньківського районного
суду Полтавської області від 18 серпня
2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду з вказаним позовом
до ОСОБА_1

В обґрунтування позову зазначили, що
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, що сталася 24.09.2013 р., належний
ОСОБА_2 автомобіль ВАЗ-21213 «Нива», д.н.з.
НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_3, зазнав
технічних пошкоджень внаслідок
зіткнення з автомобілем ВАЗ-21063, д.н.з.
НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1, вина
якого у ДТП встановлена постановою
суду. У позові ОСОБА_2 просив стягнути
на його користь з ОСОБА_1 13259,00 грн.
завдану матеріальну шкоду та 6500,00 грн.
моральної шкоди та судові витрати.
Також ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_1
6500,00 грн. моральної шкоди та судові
витрати.

Рішенням Зіньківського районного суду
Полтавської області від 18 серпня 2014
року позов задоволено частково,
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
заподіяну матеріальну шкоду в сумі
13259,00 грн., 3000,00 грн. моральної шкоди та
273,60 грн. сплаченого судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
заподіяну 2000,00 грн. моральної шкоди та
20,00 грн. сплаченого судового збору.

Вказане рішення в апеляційному порядку
оскаржив відповідач ОСОБА_1, який в
апеляційній скарзі, посилаючись на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
часткове задоволення позову про
відшкодування матеріальної шкоди та
відмовити у задоволенні позову про
відшкодування моральної шкоди.

Вказує, що 18.08.2014 р. ОСОБА_2 зменшив
розмір позовних вимог в частині
стягнення матеріальної шкоди; не
викликав відповідача та страховика на
огляд експертом транспортного засобу,
чим порушив положення Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів;

Оскільки Акт виконаних робіт з ремонту
автомобіля, довідка про виконані
роботи та сплату за них не містить
печатки ФОП ОСОБА_5, а чеки на придбання
запчастин датовані пізніше, ніж
проведено ремонт автомобіля, вважає
зазначені документи неналежними та
недостовірними доказами.

У зв'язку з тим, що транспортний засіб
був позивачем відремонтований, не
вважав доцільним заявити клопотання
про проведення судової експертизи.

Посилається на відсутність доказів
заподіяння позивачам моральної шкоди,
зокрема на те, що ОСОБА_3 не довів
підняття рівня цукру в крові після ДТП,
а ОСОБА_2 не був за кермом автомобіля та
не зазнав тілесних ушкоджень.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, заявлених у
суді першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України ,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою. Постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення є обов'язковою для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено постанову з
питань, чи мали місце дії та чи вчинені
вони цією особою.

Як установлено постановою
Зіньківського районного суду
Полтавської області від 23.10.2013 року,
ОСОБА_1 24.09.2013 р. близько 20:00 годин на 173
км а/д Суми-Полтава, керував
автомобілем ВАЗ 21063, державний номерний
знак НОМЕР_3 в стані алкогольного
сп'яніння, відмовився їхати в лікарню в
присутності двох свідків, чим порушив
п. 2.5., 2.9. ПДР України; не впорався з
керуванням автомобіля та здійснив
зіткнення з виїжджаючим з другорядної
дороги автомобілем ВАЗ 21213, державний
номерний знак НОМЕР_4 під керуванням
ОСОБА_3, внаслідок ДТП автомобілі
отримали механічні пошкодження чим
порушив п. 19.1 ПДР України.

Зазначеною постановою ОСОБА_1 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1,
ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у
виді п'ятдесяти годин громадських
робіт (а.с.8).

Згідно Довідки УДАІ УМВСУ в
Полтавській області від 16.05.2014 р. №
11/2-2199, автомобіль ВАЗ-21213, 2002 р.в., кузов
№ НОМЕР_5, днз НОМЕР_4, зареєстрований на
ім'я ОСОБА_2 (а.с. 26).

Установлено, що автомобіль ВАЗ -21063, днз
НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_7, належить
ОСОБА_8

Цивільно-правова відповідальність
позивача ОСОБА_2 на час вчинення ДТП
була застрахована у ПАТ СК «Провідна»
згідно Полісу № АВ/ 4823370 за заподіяну
шкоду третім особам (а.с. 28), відповідача
ОСОБА_1 - в НАСК «Оранта» згідно Полісу
№ АС/5562818 за заподіяну шкоду третім
особам (а.с.132).

Установлено, що сторони не повідомляли
страховиків про ДТП та не зверталися із
заявою про виплату страхового
відшкодування.

Як убачається з ксерокопії Довідки
Полтавської роти ДПС УДАІ УМВС України,
24.09.2013 р. о 20:00 год., на 173 км а/д
Суми-Полтава внаслідок ДТП
транспортний засіб ВАЗ 21213, днз НОМЕР_4,
кузов № НОМЕР_6 отримав механічні
пошкодження: деформовано ліве переднє
крило, ліві двері, заднє ліве крило,
деформовано передній бампер,
деформована решітка радіатора (а.с. 10).

Згідно виготовленого на підставі заяви
ОСОБА_2 Висновку № 38 спеціаліста НДЕКЦ
УМВСУ в Полтавській області від 28.09.2013
р. ОСОБА_10., вартість матеріального
збитку, завданого власникові
автомобіля ВАЗ 21213, д/н НОМЕР_4 ОСОБА_2
внаслідок ДТП, яка сталася 24.09.2013 року,
складає 12759,67 грн.

З Дефектної відомості по результату
огляду ТЗ від 26.09.2013 року (Додаток № 2 до
Висновку спеціаліста № 38) вбачається,
що під час огляду автомобіля виявлено:
пошкодження оббивки салону,
пошкодження оббивки сидінь, підтікання
мастила двигуна, які не є наслідком
скоєння ДТП. Деформація лівої боковини
кузова (необхідний ремонт боковини з
пофарбуванням), перекос пройому капота,
деформація лівих дверей (необхідний
ремонт дверей з пофарбуванням),
пошкодження шини лівого переднього
колеса (необхідна заміна), деформація
переднього бампера (необхідний ремонт),
складна деформація лівої частини
панелі передка та лівого крила
(необхідна заміна панелі та крила з
пофарбуванням), деформація лівого
бризко вика і лонжерона (необхідний
ремонт з пофарбуванням), деформація
лівої частини поперечини передньої
підвіски (необхідний ремонт),
пошкодження решітки радіатора та лівої
фари (необхідна заміна складових),
деформація лівої стійки амортизатора
та пошкодження елементів передньої
підвіски (необхідна заміна та ремонт
складових, пошкодження радіатора
(необхідна заміна) - дані пошкодження є
наслідком скоєння ДТП.

Згідно Калькуляції вартості
відновлювального ремонту автомобіля
ВАЗ-21213 державний номер НОМЕР_4, яка є
Додатком № 3 до Висновку, вартість
ремонтно-відновлювальних робіт Ср=9517,60
грн.; вартість складників, що
підлягають заміні під час ремонту
Сс=2493,33 грн.; вартість необхідних для
ремонту матеріалів См=2344,47 грн. (а.с.11-16,
97-105).

Відповідно до Довідки від 25.07.2014 року,
ПП «Техсоюз», 24.09.2013 р. за замовленням
ОСОБА_2 надано послуги з перевезення
пошкодженого в ДТП автомобіля марки
ВАЗ 21213 «НИВА», днз НОМЕР_4. За надані
послуги ОСОБА_2 сплачені кошти в сумі
500,00 грн., про що видано квитанцію № 0006057
від 26.10.2013 р (а.с. 96, 17).

Згідно Акту № 240 виконаних робіт від
11.11.2013 року, вартість замовлених ОСОБА_2
ремонтних робіт автомобіля ВАЗ-21213, 2002
р.в., днз НОМЕР_4, складає 9435,00 грн. (а.с. 49,
137-139).

Зазначене також убачається з Довідки,
згідно якої ОСОБА_2 дійсно звертався до
ПП ОСОБА_5 з приводу відновлювального
ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля
ВАЗ-21213, д/н НОМЕР_4. ПП ОСОБА_5 провів
відновлювальний ремонт зазначеного
автомобіля, про що був складений Акт
виконаних робіт від 11.11.2013 р. № 240. Під
час ремонту автомобіля були
використані надані ОСОБА_2 запасні
частини, а саме крило, решітка
радіаторна, ричав верхній, амортизатор
передній, сайленблок, вісь нижнього
ричага. Вартість замовлених робіт
склала 9435,00 грн., які ОСОБА_2 сплатив ПП
ОСОБА_5 в повному обсязі (а.с. 189).

Як убачається з копій наданих ОСОБА_2
товарних чеків, ним витрачено на
придбання запасних частин до
автомобіля 2400,00 грн. (а.с.50-51).

Задовольняючи частково позовні вимоги
про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на
користь позивача ОСОБА_2 матеріальної
шкоди у розмірі 13259,00 грн. та моральної
шкоди 3000,00 грн., а також 2000,00 грн.
моральної шкоди на користь позивача
ОСОБА_3, місцевий суд обґрунтовано
виходив із доведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з
висновками місцевого суду, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини (ст. 1166 ЦК
України).

Як роз'яснено у п. 4 Постанови № 4
Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01.03.2013 року, відповідно
до статей 1166, 1187 ЦК України шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі
особою, яка її завдала. Обов'язок
відшкодувати завдану шкоду виникає у
її завдавача за умови, що дії
останнього були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки -
незалежно від наявності вини.

Встановивши обставини справи,
здійснивши аналіз правових норм, що
регулюють спірні правовідносини,
враховуючи те, що матеріали справи
містять достатньо належних та
допустимих доказів на підтвердження
вимог позивача ОСОБА_2, які
відповідачем не спростовані, місцевий
суд дійшов обґрунтованого висновку про
задоволення позову в частині стягнення
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
матеріальної шкоди в сумі 13259,00 грн.

Висновки суду щодо стягнення з
відповідача 3000,00 грн. моральної шкоди
на користь ОСОБА_2 та 2000,00 грн. моральної
шкоди на користь ОСОБА_3 також є вірними
та здійснені на підставі встановлених
обставин справи, відповідно до ст. 23 ЦК
України та роз'яснень п. 9 Постанови
Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995р. «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди». При
цьому, місцевим судом вірно було
враховано характер правопорушення,
глибина фізичних та душевних страждань
як ОСОБА_2, так і ОСОБА_3, ступінь вини
відповідача ОСОБА_1, прийнято до уваги
його сімейний стан, наявність
малолітньої дитини та матеріальне
становище, а також враховано вимоги
розумності та справедливості.

Доводи апелянта про зменшення ОСОБА_2
позовних вимог в частині стягнення
матеріальної шкоди нічим не
підтверджені. У журналі судового
засідання від 18.08.2014 р. та його
технічному записі зафіксовано, що
позивач підтримує позовні вимоги в
повному обсязі.

Твердження в апеляційні скарзі про те,
що Акт виконаних робіт та довідка не
містять печатки ФОП ОСОБА_5, а тому не є
належними доказами, - спростовуються
наявними у справі копіями свідоцтва
платника єдиного податку суб'єкта
господарювання ОСОБА_5 та витягом № 370921
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб, згідно якого 06.04.09 р. ОСОБА_5
зареєстрований як фізична
особа-підприємець по виду діяльності:
Роздрібна торгівля деталями та
приладдям для автотранспортних
засобів; технічне обслуговування та
ремонт автотранспортних засобів, -
відтак не ставлять під сумнів колегії
суддів надані позивачем документи.

Посилання апелянта на те, що чеки про
придбання запчастин датуються пізніше
ніж проводилися ремонтні роботи
транспортного засобу, - також не
заслуговують на увагу, оскільки згідно
Довідки ФОП ОСОБА_5 від 12.08.2014 р. під час
ремонту автомобіля були використані
надані ОСОБА_2 запасні частини: крило,
решітка радіаторна, ричаг верхній,
амортизатор передній, сайленблок, вісі
нижнього ричага. Вартість замовлених
робіт склала 9435,00 грн., які ОСОБА_2
сплатив ПП ОСОБА_5 в повному обсязі.

Також безпідставні доводи апелянта про
порушення п. 5.2. Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів, з огляду на те, що
п. 5.2 зазначеної Методики… передбачає
виклик заінтересованих осіб для
технічного огляду транспортного
засобу у разі потреби. Обов'язку
викликати заінтересованих осіб на
огляд транспортного засобу законом не
передбачено.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
відповідач у суді апеляційної
інстанції не заявляв про призначення
по справі відповідної експертизи, на
питання головуючого пояснив, що вважає
недоцільним призначення експертизи,
оскільки автомобіль позивача після ДТП
був відремонтований .

Інші доводи апеляційної скарги
висновки суду першої інстанції також
не спростовують та зводяться до
незгоди з рішенням місцевого суду.

Суд першої інстанції повно та
об'єктивно встановив фактичні
обставини справи і дав їм належну
правову оцінку, дослідив надані
сторонами докази, на підставі яких
дійшов вірного висновку про наявність
підстав для часткового задоволення
позову.

З огляду на те, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним по
справі доказам, обставинам справи,
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, - відхилити.

Рішення Зіньківського районного суду
Полтавської області від 18 серпня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги протягом 20 днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
П.М.Карнаух

СУДДІ:
Ю.В.Дряниця

Т.О.Кривчун

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області
П.М.Карнаух