Справа № 524/4279/13-ц
Провадження № 2/524/23/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22.01.2014 року Автозаводський районний
суд міста Кременчука, Полтавської
області в складі:

головуючого судді - Середи А.В.

при секретарі - Кот А.А.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 в
інтересах недієздатного ОСОБА_2 до
Приватного підприємства
"Спеціалізоване підприємство "Юстиція"
в особі Полтавської філії Приватного
підприємства "Спеціалізоване
підприємство "Юстиція, Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Полтавській області про визнання
прилюдних торгів недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовною заявою до Відповідачів про
визнання прилюдних торгів недійсними.
В позовній заяві послався на те, що
вважає торги проведені з порушеннями.
Зокрема, позивач вказує, що існувала
заборона на проведення прилюдних
торгів, а саме ухвала Крюківського
районного суду м. Кременчука від 08.05.2013
року, яка забороняла проведення
спірних торгів.

Крім того, позивач не
погоджується з вартістю майна,
оскільки вважає, що звіт про його
оцінку складено з порушеннями. Також
вказує на непрозорість процедури
проведення торгів, а також на те, що
фактично торги за адресою зазначеною в
повідомленні про їх проведення не
відбувались.

В судовому засіданні представник
Позивача позов підтримав та просив
задовольнити повністю. Надав суду
пояснення в межах доводів позовної
заяви.

Представник Відповідача
Приватного підприємства
"Спеціалізоване підприємство "Юстиція"
в особі Полтавської філії Приватного
підприємства "Спеціалізоване
підприємство "Юстиція"
(далі-Відповідач-1) в судовому засіданні
проти задоволення позову заперечував.
Надав суду письмові заперечення в яких
зазначив, що порушень під час
організації та проведення прилюдних
торгів допущено не було. При цьому
зауважив, що спірні торги є такими, що
не відбулись через те, що їх переможець
не вніс кошти за придбане майно в
термін передбачений чинним
законодавством.

Представники Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Полтавській
області (далі-Відповідач-2) в судове
засідання не прибули. Про час та місце
слухання справи повідомлені належним
чином.

Представник третьої особи-ПАТ
"ВТБ Банк", просив в задоволенні позову
відмовити. Надав пояснення в межах
доводів письмового заперечення
поданого до справи.

Представник третьої особи-ОСОБА_3
проти задоволення позову заперечував.
Пояснив, що позивачем не доведено
належними доказами те, що під час
організації та проведення прилюдних
торгів були допущені порушення на які
позивач посилався в позовній заяві.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін та
третіх осіб, які прибули в судове
засідання суд приходить до наступних
висновків.

На виконанні у Відповідача-2
знаходиться виконавчий лист №2-737/11 від
25.06.2011 року виданий Крюківським
районним судом м. Кременчука про
стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2
на користь ПАТ "ВТБ Банк" боргу в сумі
1433010 грн. Станом на день розгляду справи
борг за даним виконавчим листом не
погашено, що підтвердили в судовому
засіданні як представник позивача так
і представник ПАТ "ВТБ Банк".

В межах виконавчого провадження
про стягнення боргу на користь ПАТ "ВТБ
Банк" державним виконавцем було
описано та передано на реалізацію
нерухоме майно, а саме вбудоване
приміщення магазину загальною площею
168,9 кв.м., що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 і було
передано в іпотеку в забезпечення
виконання зобов'язань позичальника
ОСОБА_4 за кредитним договором
укладеним між ОСОБА_4 та ПАТ "ВТБ Банк".

Процедуру реалізації майна було
доручено провести Відповідачу-1.

Загальний перелік способів
захисту цивільних прав та інтересів
(закріплених законом
матеріально-правових заходів
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на порушника) визначений у ст. 16 ЦК
України.

Закон України «Про виконавче
провадження» визначає загальні
правові основи організації та
діяльності державної виконавчої
служби, її завдання та компетенцію, а
також учасників виконавчого
провадження, закріплює їхні права та
обов'язки, у тому числі право
стягувачів і боржників та інших
учасників виконавчого провадження на
оскарження дій (бездіяльності)
державного виконавця та порядок цього
оскарження (ст. ст. 1, 2, 6, 12 Закону).

Правовий аналіз положень
указаного Закону свідчить про те, що
він не встановлює порядку та правил
проведення прилюдних торгів, а лише
закріплює, як і ст. 650 ЦК України, такий
спосіб реалізації майна, як його продаж
на прилюдних торгах, і відсилає до
інших нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України та
Міністерства юстиції України, якими
визначається порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна (ст. 62 Закону
України «Про виконавче провадження» ).

Правила проведення прилюдних
торгів визначені Тимчасовим
положенням про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна, що затверджено
наказом МЮУ від 27.10.1999 року №68/5, за яким
прилюдні торги є спеціальною
процедурою продажу майна, за
результатами якої власником майна стає
покупець, який у ході торгів
запропонував за нього найвищу ціну (п.
2.2 Тимчасового положення).

Тимчасовим положенням
передбачені певні правила проведення
прилюдних торгів, а саме: по-перше,
правила, які визначають процедуру
підготовки, проведення торгів
(опублікування інформаційного
повідомлення певного змісту про
реалізацію нерухомого майна;
направлення письмового повідомлення
державному виконавцю, стягувачу та
боржнику про дату, час, місце
проведення прилюдних торгів, а також
стартову ціну реалізації майна) (розд.
3); по-друге, правила, які регулюють сам
порядок проведення торгів (розд. 4);
по-третє, ті правила, які стосуються
оформлення кінцевих результатів
торгів (розд. 6).

Таким чином, виходячи з аналізу
правової природи процедури реалізації
майна на прилюдних торгах, яка полягає
в продажу майна, тобто в забезпеченні
переходу права власності на майно
боржника, на яке звернено стягнення, до
покупця - учасника прилюдних торгів, та
ураховуючи особливості, передбачені
законодавством щодо проведення
прилюдних торгів, складання за
результатами їх проведення акта про
проведення прилюдних торгів є
оформленням договірних відносин
купівлі-продажу майна на прилюдних
торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується й з
нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК
України, які відносять до договорів
купівлі-продажу процедуру прилюдних
торгів, результатом яких є видача
нотаріусом свідоцтва про придбання
майна з прилюдних торгів на підставі
складеного та затвердженого в
установленому порядку акта державного
виконавця про проведені торги (розд. 6
Тимчасового положення, ст. 34 Закону
України «Про нотаріат»).

Отже, ураховуючи те, що відчуження
майна з прилюдних торгів відноситься
до угод купівлі-продажу, така угода
може визнаватись недійсною в судовому
порядку з підстав недодержання в
момент її вчинення вимог, які
встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України
(ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

При цьому підставою для визнання
прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
Тимчасовим положенням.

За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставами недійсності укладеного за
результатами прилюдних торгів
правочину є недодержання вимог закону
в момент його укладення, тобто
безпосередньо за результатами
прилюдних торгів, то підставами для
визнання прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
саме Тимчасовим положенням.

Що стосується порушень, допущених
державним виконавцем при здійсненні
своїх повноважень, передбачених
Законом України "Про виконавче
провадження", до призначення прилюдних
торгів, у тому числі щодо відкриття
виконавчого провадження, накладення
арешту на майно, визначення вартості чи
оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24 - 27, 32, 33, 55,
57 цього Закону), то такі дії
(бездіяльність) державного виконавця
підлягають оскарженню в порядку,
передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7
ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст.
57, ст. ст. 55, 85 Закону).

Отже, дії державного виконавця у
виконавчому провадженні, які не
стосуються правил проведення
прилюдних торгів, мають самостійний
спосіб оскарження й не можуть бути
підставою для визнання прилюдних
торгів недійсними. (Аналогічна правова
позиція викладена в постановах
Верховного Суду України у справі №
6-140цс12 від 26.12.2012, № 6-116цс12 від 24.10.2012, №
6-174цс12 від 13.02.2013).

Однією з підстав для задоволення
позову позивач зазначає
неправильність проведення процедури
оцінки майна,при цьому він посилається
на рецензування звіту про оцінку майна,
яке передавалось на реалізацію.

В той же час вказуючи на те, що
експертний висновок не відповідає
вимогам Закону, позивач не звернув
увагу на те, що згідно статті 58 ЗУ "Про
виконавче провадження", визначення
вартості майна боржника проводиться
державним виконавцем за ринковими
цінами, що діють на день визначення
вартості майна. Для оцінки за
регульованими цінами, оцінки
нерухомого майна, транспортних
засобів, повітряних, морських та
річкових суден державний виконавець
залучає суб'єкта оціночної
діяльності-суб'єкта господарювання,
який провадить свою діяльність
відповідно до Закону України "Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні". Тобто, це є дією, яку може
вчиняти тільки державний виконавець в
рамках діючого виконавчого
провадження.

Згідно ч.8 статті 54 ЗУ "Про
виконавче провадження" примусове
звернення стягнення на предмет
іпотеки здійснюється державним
виконавцем з урахуванням положень
Закону України "Про іпотеку".

Згідно статті 43 ЗУ "Про іпотеку"
початкова ціна продажу предмета
іпотеки встановлюється рішенням суду
або за згодою між іпотекодавцем та
іпотекодержателем, а якщо вони не
досягли згоди, - на підставі оцінки,
проведеної відповідно до
законодавства про оцінку майна і
майнових прав та професійну
оціночну діяльність.

У той же час, чинним
законодавством установі яка проводить
аукціон (прилюдні торги) не надано
права самостійно зменшувати ціну
майна, що виставляється на торги або
аукціон, та самостійно проводити його
оцінку - це може робити тільки
державний виконавець. Відтак, невжиття
таких заходів з боку державної
виконавчої служби, як переоцінка майна
та призначення його повторної
експертизи чи рецензування, формально
може розцінюватись як неправомірні дії
або бездіяльність і оскаржуватись,
відповідно, у встановленому законом
порядку.

Позивач не оскаржував у судовому
порядку дії державних виконавців
Відповідача-2 щодо оцінки спірного
майна, окрім того, він не довів у
судовому засіданні того, що якимось
чином вплинуло на результати спірних
прилюдних торгів, а саме - те, що по
наслідкам нової чи іншої оцінки майна,
вартість останнього змінилась би в
сторону збільшення, тобто, початкова
ціна спірного майна стала б більшою,
внаслідок чого зазначене майно можливо
було б реалізувати, відповідно, за
більшу ціну.

Посилання позивача в позові та
його представника в судовому засіданні
на те, що ним оскаржено до Крюківського
районного суду м. Кременчука дії
Відповідача-2 стосовно оцінки майна та
визнання недійсною оцінки не
заслуговують на увагу, оскільки станом
на час проведення спірних торгів та на
час розгляду справи рішення по скарзі
судом прийнято не було. Крім того, з
положень ч.4 ст. 58 Закону України "Про
виконавче провадження " у разі незгоди
з оцінкою, визначеною за результатами
рецензування, сторони мають право
оскаржити її в судовому порядку в
десятиденний строк з дня отримання
відповідного повідомлення. Однак, як
вбачається з матеріалів справи та
пояснень учасників процесу - позивачем
подано саме скаргу в рамках
виконавчого провадження і суб'єкт
оціночної діяльності, який проводив
оцінку майна боржника у виконавчому
провадженні чи його рецензування до
участі в справі не притягнутий.

Суд також відхиляє доводи
позивача стосовно того, що на момент
проведення спірних торгів існувала
заборона на їх проведення, згідно з
ухвалою Крюківського районного суду м.
Кременчука від 08.05.2013 року. Так,
позивачем не доведено, що вказану
ухвалу було отримано Відповідачами до
моменту початку прилюдних торгів.
Посилання позивача на вручення ухвали
до канцелярії Головного управління
юстиції в Полтавській області не є
належним, оскільки вказане управління
не є органом примусового виконання
судових рішень, на відміну від
Відповідача-2. Інших доказів, які б
могли підтвердити отримання
відповідачами ухвали про заборону
проведення торгів позивачем чи його
представником не надано. Крім того, суд
зауважує, що згідно з ухвалою
Апеляційного суду Полтавської області
від 20.08.2013 року-ухвалу Крюківського
районного суду м. Кременчука від 08.05.2013
року було скасовано як незаконну.

Не знайшли свого підтвердження в
ході розгляду справи доводи позивача
щодо не направлення на його адресу
повідомлення про проведення прилюдних
торгів чи інших документів. Так, з
документів наданих в якості доказів
відповідачем-1 вбачається, що на адресу
позивача направлялось повідомлення
про проведення торгів. Підтвердженням
цьому є надані позивачем витяги з книги
реєстрації вихідної документації та
список згрупованих поштових
відправлень.

Оголошення про проведення
прилюдних торгів було опубліковано на
сайті Міністерства юстиції України за
номером 496215 від 25.04.2013 року та двох
місцевих засобах масової інформації, а
саме в "Інформаційно-рекламному
тижневику Програма Плюс за №17 від
26.04.2013 року та "Приватна газета" від
26.04.2013 року. Копії відповідних
оголошень надано представником
Відповідача-1 до матеріалів справи.

Як пояснив представник
Відповідача-1, в день торгів., а саме
13.05.2013 року, представники Відповідача-1
прибули за адресою м. Кременчук, вул.
Пролетарська,11 з метою проведення
прилюдних торгів. Констатувавши, що
двері приміщення належного позивачу
зачинено-торги було проведено в
сусідньому приміщенні за тією ж
адресою, що не суперечить вимогам
Закону України "Про іпотеку".
Додатковим доказом цього є відеозапис
наданий представником відповідача-1 до
матеріалів справи на якому записано
хід проведення спірних торгів.
Зважаючи на те, що доказів на
спростування достовірності даного
відеозапису позивачем не надано, а
події відображені в відеозапису в
цілому узгоджуються з поясненнями
представників Відповідача-1 та третьої
особи ОСОБА_3 - суд вважає даний запис
належним доказом по справі. З цих
підстав суд приходить до висновку про
те, що поданий позивачем акт, складений
ним за участю третіх осіб, не є належним
доказом по справі, оскільки
спростовується належними та
допустимими доказами поданими іншими
учасниками процесу.

Також суд відхиляє як неналежні
доводи позивача про те, що існує
рішення Крюківського районного суду м.
Кременчука від 26.04.2013 року за яким
позивача (ОСОБА_2.) було визнано
недієздатним внаслідок чого виконавче
провадження, в рамках якого
відбувалася реалізація майна, має бути
зупиненим, оскільки позивач не надав
доказів того, що вказане рішення суду
набрало чинності на день проведення
спірних торгів та було належним чином
направлено чи вручено Відповідачу-2.

Крім того, суд вважає, що
позивачем не доведено в чому саме
спірні торги порушили його право,
оскільки в подальшому торги були
визнані такими,що не відбулися через
відмову єдиного їх учасника внести
кошти за придбання майна.

За таких підстав суд вважає за
необхідне позивачу в задоволенні
позову відмовити. Одночасно з
постановленням рішення по справі -суд
вважає за необхідне скасувати заходи
забезпечення позову вжиті по даній
справі ухвалою Автозаводського
районного суду м. Кременчука від 21.05.2013
року.

Керуючись ст.ст. 14,27,57-59,60-61,88,208-209,212-215,218
Цивільно-процесуального Кодексу
України, ст.ст. 20, 21 Закону України «Про
виконавче провадження», ст.ст.19,20
Закону України «Про заставу», ст.ст.
3,12,45 « Про іпотеку» суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство «Юстиція» в особі
Полтавської філії приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство «Юстиція», Відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ГУЮ у Полтавській області,
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк», ОСОБА_3 про визнання
прилюдних торгів недійсними -
відмовити.

Ухвалу Автозаводського районного суду
м. Кременчука від 21.05.2013 року про
накладення арешту на вбудоване
нежитлове приміщення загальною площею
168,9 кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 та забороні відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ГУЮ у Полтавській області
вчиняти процесуальні дії з арештованим
майном - скасувати.

Повний текст рішення буде виготовлено
27 січня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
через Автозаводський районний суд м.
Кременчука Полтавської області, шляхом
подання апеляційної скарги протягом 10
днів з дня його проголошення. Особи які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст.223 ЦПК
України.

Суддя: