Справа №489/7658/13-ц 14.10.2014 14.10.2014 14.10.2014
Провадження №22-ц/784/2544/14 Суддя по 1
інстанції - Рум`янцева Н.О.
Доповідач апеляційного суду - Шолох З.Л.
У х в а л а

Іменем України

14 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Довжук Т.С., Коломієць В.В.,

при секретарі судового засідання -
Харитоновій І.В.,

за участю:

- заявника ОСОБА_2 та його представника
ОСОБА_3,

-представника заінтересованої особи -
Відділу примусового виконання рішень -
Квашенка С.С.,

- представника ПАТ «ПУМБ» - Дядюренка
М.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на ухвалу Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 7 жовтня 2013 року ,
постановлену за скаргою

ОСОБА_2 на дії державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області ( далі - Відділ
примусового виконання рішень ),

в с т а н о в и л а :

11 вересня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду зі скаргою на неправомірні дії
Відділу примусового виконання рішень
щодо передачі на реалізацію нерухомого
майна, а саме житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами,
розташованого за адресою
АДРЕСА_1

Заявник зазначав, що на виконанні у
Відділі примусового виконання рішень
знаходиться виконавчий лист № 2-361 про
стягнення з нього на користь
публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний Банк»
(далі - ПАТ «ПУМБ») 1 279
228 грн. 72 коп. заборгованості за
кредитним договором, а також 1820 грн.
судових витрат, виданий 15 листопада 2011
року Ленінським районним судом м.
Миколаєва.

20 грудня 2011 року державним виконавцем
відкрито виконавче провадження по
виконанню вказаного виконавчого листа.

В межах виконавчого провадження
державним виконавцем проведено опис й
арешт майна боржника - житлового
будинку з господарськими будівлями і
спорудами, розташованого за адресою
АДРЕСА_1, який належить йому на праві
власності.

Посилаючись на те, що рішенням суду
про стягнення кредитної
заборгованості, яке виконувалось, не
передбачено звернення стягнення на
предмет іпотеки, а також державним
виконавцем призначені публічні торги
без проведення рецензування звіту про
оцінку житлового будинку, що є
порушенням ч. 3,4 ст. 58 Закону України
«Про виконавче провадження», заявник
просив визнати незаконними дії
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень щодо
передачі на реалізацію належного йому
будинку з господарськими будівлями і
спорудами, розташованого за адресою
АДРЕСА_1 у м. Миколаєві.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 7 жовтня 2013 року у
задоволенні скарги ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
заявника, посилаючись на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просила ухвалу
суду скасувати та постановити нову про
задоволення скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у судовому
засіданні, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні
скарги, суд першої інстанції прийшов
до правомірного висновку про те, що
оскільки ПАТ «ПУМБ» одночасно є і
іпотекодержателем, і стягувачем у
виконавчому провадженні, тому
відсутні перешкоди для звернення
стягнення та реалізації майна,
переданого в іпотеку банку, з
виконання судового рішення про
стягнення заборгованості за цим же
кредитним зобов'язанням ОСОБА_2

Як вбачається із матеріалів справи та
дослідженого судом матеріалів
виконавчого провадження, рішенням
апеляційного суду Миколаївської
області від 1 листопада 2011 року змінено
рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 22 липня 2011 року, ухвалене
у справі за позовом ПАТ «ПУМБ» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ПАТ «ПУМБ» 1 041 640,50 грн.
заборгованості за кредитом, 167 588,22 грн.
заборгованості за процентами, 70 000 грн.
пені, а всього 1 279 228, 72 грн.

На підставі цього судового рішення
Ленінським районним судом м. Миколаєва
видано виконавчий лист № 2-361 від 15
листопада 2011 року.

Державним виконавцем Ленінського ВДВС
20 грудня 2011 року відкрито виконавче
провадження з виконання вказаного
виконавчого листа.

У межах виконавчого провадження
державним виконавцем 19 листопада 2012
року проведено опис й арешт майна
боржника, а саме: житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, м.
Миколаїв, що належить ОСОБА_2 на праві
власності.

Згідно зі звітом з належної оцінки
майна від 20 лютого 2013 року вартість
вказаного будинку становить 468 300 грн.

26 лютого 2013 року державний виконавець
направив сторонам виконавчого
провадження повідомлення про
результати оцінки майна, в якому
роз'яснив і право та порядок подачі
заперечень у разі незгоди з оцінкою
майна. Зокрема, ОСОБА_2 отримав вказане
повідомлення 4 березня 2013 року (а.с. 103-104
т. 2).

13 березня 2013 року ОСОБА_2 через свого
представника звернувся до державної
виконавчої служби із заявою про
незгоду з висновком щодо оцінки майна,
в якій просив ознайомити з матеріалами
виконавчого провадження та
результатами оцінки майна для її
дослідження та подальшого оскарження
(а.с. 240 т. 1). Проте, заперечень щодо
самої оцінки майна подано не було,
тому таку заяву не можна вважати
підставою для призначення державним
виконавцем рецензування звіту про
оцінку майна.

Відповідно до акта про реалізацію
предмета іпотеки від 16 липня 2013 року МФ
ТОВ «Укрспецторг групп» 27 червня 2013
року було реалізовано предмет іпотеки,
а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 в м.
Миколаєві, за початковою ціною 234 150 грн.
Переможцем стала ОСОБА_7

З урахуванням положень ч. 8 ст. 54
Закону України «Про виконавче
провадження» та ч. 6 ст. 3 Закону України
«Про іпотеку» (у редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
звернення стягнення на предмет іпотеки
в порядку примусового виконання
здійснюється за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-іпотекодержателя, який має
пріоритет перед іншими особами, права
чи вимоги яких на передане в іпотеку
нерухоме майно не зареєстровані у
встановленому законом порядку або
зареєстровані після державної
реєстрації іпотеки, на задоволення
забезпечених іпотекою вимог за рахунок
предмета іпотеки.

Така правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України у
справі № 6-13 цс/14 від 9 квітня
2014 року і є обов'язковою для
застосування в силу
ст. 360-7 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги
представника ОСОБА_2 про те, що
державний виконавець безпідставно не
призначив рецензування звіту про
оцінку майна є необґрунтованими,
оскільки сторони виконавчого
провадження із запереченнями щодо
результатів оцінки майна не
зверталися.

Так, відповідно до частин 3,4 ст.
58 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
повідомляє про результати визначення
вартості чи оцінки майна сторонам. У
разі якщо сторони не згодні з
результатами визначення вартості чи
оцінки, вони мають право подати
державному виконавцю заперечення в
десятиденний строк з дня надходження
повідомлення. Сторона вважається
ознайомленою з результатами
визначення вартості чи оцінки
арештованого майна, якщо їй
рекомендованим листом за адресою,
зазначеною у виконавчому документі,
або за місцем фактичного проживання
чи перебування такої сторони ,
достовірно встановленим державним
виконавцем.

У разі заперечення однією із
сторін проти результатів оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання,
державний виконавець призначає
рецензування звіту про оцінку майна.
Витрати пов'язані з рецензуванням
звіту, несе сторона, яка заперечує щодо
результатів оцінки.

У разі незгоди з оцінкою,
визначеною за результатами
рецензування, сторони мають право
оскаржити її в судовому засіданні в
десятиденний строк з дня отримання
відповідного повідомлення.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що на реалізацію передано житловий
будинок, але без господарських споруд,
є безпідставними, оскільки
спростовуються матеріалами
виконавчого провадження, зокрема,
висновком щодо визначення вартості
житлового будинку разом із
господарськими спорудами, які
складають одне ціле із житловим
будинком і окремо від нього не можуть
бути зареєстровані або реалізовані.

За такого, висновок суду першої
інстанції про те, що права заявника
державним виконавцем не порушені є
вірним.

Враховуючи викладене, колегія не
вбачає підстав для скасування
оскаржуваної ухвали суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 387, 312, 315 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 7 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього часу протягом двадцяти днів
може бути оскаржена касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: