Справа №
Провадження № 2/314/1124/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року
м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого судді

Галянчук Н.М.,

при секретарі
Грицак
Л.М.,

за участю позивача

ОСОБА_1,

представника позивача

ОСОБА_2,

представника відповідача

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вільнянськ
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус
Вільнянського районного нотаріального
округу Запорізької області ОСОБА_5, про
визнання договору міни недійсним -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4 про визнання договору міни
недійсним, в позові посилається на те,
що 03 березня 2013 року померла його мати
ОСОБА_6. Після її смерті відкрилась
спадщина, в тому числі право на
земельну частку (пай) площею 4,98 в
умовних кадастрових гектарах, яка
розташована на території
Привільненської сільської ради
Вільнянського району, посвідчене
сертифікатом серії РН № 179505. У зв’язку
з відсутністю оригіналів документів на
вищевказану земельну ділянку, позивач
звернувся до Вільнянського районного
суду Запорізької області з позовною
заявою про визнання права власності в
порядку спадкування. Під час розгляду
справи за його клопотанням з відділу
Держземагенства витребувані копії
документів щодо означеної земельної
ділянки, з яких він дізнався, що 26
вересня 2003 року між його матір’ю
ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_4 укладено
договір міни права на земельну частку
(пай) на сільськогосподарську
продукцію. Посилаючись на те, що ця
угода суперечить п. 15 Перехідних
положень Земельного кодексу України,
згідно якого до 01 січня 2005 року
накладена заборона на будь-яке
відчуження земельних ділянок,
призначених для ведення селянського
(фермерського) господарства та іншого
товарного сільськогосподарського
виробництва, а також земельних часток
(паїв), а тому угода є недійсною згідно
положень ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України,
просить поновити йому строк звернення
до суду та визнати вищевказаний
договір міни недійсним.

У судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали, просили
суд його задовольнити в повному обсязі
на тих підставах, що в ньому зазначені.

Представник відповідача позов не
визнав, пояснивши, що укладений між
ОСОБА_6 та ОСОБА_4 договір відповідає
вимогам цивільного законодавства, на
момент укладення спірної угоди – 26
вересня 2003 року – діюча редакція п. 15
Перехідних положень Земельного
Кодексу України дозволяла здійснювати
міну земельних ділянок та земельних
часток (паїв) без обмеження щодо
предмету міни. Редакція Закону, якою з
п. 15 Перехідних положень Земельного
кодексу України виключено право
здійснювати міну земельних ділянок та
земельних часток (паїв), набрала
чинності у грудні 2004 року, тобто після
укладання оспорюваного договору міни.
Прийняті в подальшому зміни до Закону
зворотної дії в часі не мають, тому
відсутні і підстави для задоволення
позову.

Третя особа - приватний нотаріус
Вільнянського районного нотаріального
округу Запорізької області ОСОБА_5 у
судове засідання не з’явився, про дату,
час і місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, надав
суду письмові пояснення, у яких просить
розглянути справу за його відсутності,
позовні вимоги не визнає, зазначивши,
що договір міни, укладений між ОСОБА_6
та ОСОБА_4, посвідчений ним 26 вересня 2003
року відповідно до вимог п. 15
Перехідних положень Земельного
кодексу України, ст. 715 ЦК України, ст. 55
Закону України «Про нотаріат», а також
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій, в редакціях, які
діяли на момент посвідчення даного
договору (а.с. 52-53).

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
вважає позов таким, що підлягає повному
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 вересня 2003 року
ОСОБА_6 уклала з відповідачем ОСОБА_4
договір міни, відповідно до умов якого
обміняла належне їй право на земельну
частку (пай) площею 4,98 умовних
кадастрових гектарів без визначення
меж цієї частки в натурі (на
місцевості), посвідченого
сертифікатом, на 10 тон зерна пшениці
ІІІ класу та 12 тон насіння соняшнику
(а.с. 7, 54). Зазначений договір
посвідчений приватним нотаріусом
Вільнянського районного нотаріального
округу ОСОБА_5, зареєстрований в
реєстрі за № 1821.

03 березня 2013 року ОСОБА_6 померла, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії І-ЖС № 251993, виданого 05
березня 2013 року Виконавчим комітетом
Привільненської сільської ради
Вільнянського району Запорізької
області (а.с. 6).

Спадкоємцем всіх прав та обов’язків
(спадщини) ОСОБА_6 після її смерті є
позивач по справі ОСОБА_1, що
підтверджується матеріалами спадкової
справи № 256/2013, заведеної щодо
майна померлої ОСОБА_6, фотокопія якої
надана Вільнянською державною
нотаріальною конторою (а.с. 66-114).

Відповідно до п. 15 Перехідних положень
Земельного Кодексу України (в редакції,
що діяла на момент укладення спірного
договору), було встановлено, що
громадяни та юридичні особи, які мають
у власності земельні ділянки для
ведення селянського (фермерського)
господарства та іншого товарного
сільськогосподарського виробництва, а
також громадяни України – власники
земельних часток (паїв), були не вправі
до 1 січня 2005 року продавати або іншим
способом відчужувати належні їм
земельні ділянки та земельні частки
(паї), крім міни, передачі їх у спадщину
та при вилученні земель для суспільних
потреб.

Аналіз змісту зазначеної норми закону
свідчить про те, що нею дозволяється
міна земельних ділянок, призначених
для ведення селянського (фермерського)
господарства та іншого товарного
сільськогосподарського виробництва, а
також земельних часток (паїв), шляхом
обміну однієї земельної ділянки або
земельної частки (паю) на іншу, оскільки
прямо зазначено, що норма закону
стосується відчуження лише земельних
ділянок та земельних часток (паїв);
можливість їх міни на інше майно цією
нормою не передбачено.

Зазначене також підтверджується
роз’ясненнями Державного комітету
України по земельних ресурсах,
викладеними в Інформаційному бюлетені
№ 17/2 за вересень 2002 року (а.с. 33).

Таким чином, під час судового розгляду
справи встановлена невідповідність
договору вимогам закону, що відповідно
до ст. 48 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що
діяв на момент його укладення, є
підставою для визнання цієї угоди
недійсною.

Про вказане порушення свого права
позивачу стало відомо вже під час
оформлення права на спадщину після
смерті ОСОБА_6, яка померла 03.03.2013, таким
чином, суд приходить до висновку, що в
даному випадку є підстави для визнання
причини пропуску строку звернення до
суду поважними, та поновити ОСОБА_1
строк звернення до суду.

Посилання представника відповідача на
те, що діюче законодавство на момент
укладення договору міни дозволяло
укладення таких договорів, суперечить
змісту зазначеної норми закону, а тому
судом до уваги не приймається.

Системний аналіз змісту п. 15 розділу X
«Перехідні положення» Земельного
кодексу України дозволяє стверджувати,
що хоча редакція цього пункту
неодноразово змінювалась, але за
змістом ця правова норма не зазнала
таких змін, які б свідчили про надання
на законодавчому рівні дозволу на
відчуження земельних ділянок та
земельних часток (паїв), крім передачі
їх у спадщину та вилучення (викупу) для
суспільних потреб.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат
суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до
суду.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа:
приватний нотаріус Вільнянського
районного нотаріального округу
Запорізької області ОСОБА_5, про
визнання договору міни недійсним –
задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним договір міни права
на земельну частку (пай) площею
4,98 умовних кадастрових гектарів без
визначення меж цієї частки в натурі (на
місцевості), посвідченого
сертифікатом, на 10 тон зерна пшениці
ІІІ класу та 12 тон насіння соняшнику,
укладений 26 вересня 2003 року між ОСОБА_6
та ОСОБА_4, посвідчений приватним
нотаріусом Вільнянського районного
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_5, зареєстрований в
реєстрі за № 1821.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати у вигляді
судового збору у сумі 243,60 грн. (двісті
сорок три гривні шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено протягом 10
днів з дня його проголошення шляхом
подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.М. Галянчук

12.11.2014

12.11.2014