АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/3116/2014
Головуючий в І інстанції Решетов В.В.
Доповідач: Лісова Г.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року листопада місяця 10 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Лісової Г.Є.Суддів:Бугрика
В.В. Семиженка Г.В.При
секретарі:Яковенку В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Херсоні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Дніпровського районного
суду м. Херсона від 30 вересня 2014 року за
позовом ОСОБА_5 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди

В С Т А Н О В И Л А:

04.09.2014 року ОСОБА_5 звернувся в суд
з позовом до фізичної особи підприємця
ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної
і моральної шкоди, посилаючись на те, що
11 березня 2014 року між ним та фізичною
особою- підприємцем ОСОБА_6 був
укладений договір №ВТ-4 про реагування
по телефонному виклику, згідно з
умовами якого виконавець надає
замовнику оплатні послуги охорони з
реагування груп затримання виконавця
за телефонним викликом замовника. За
умовами договору виконавець взяв на
себе обов'язок оперативно направляти
групу затримання на об'єкт: квартиру
розташовану за адресою АДРЕСА_1, а також
в межах міста Херсона після
надходження на пункт централізованої
охорони виклику за телефонами НОМЕР_1
або НОМЕР_2, а замовник оплачувати
надані послуги в розмірі 300 грн.
щомісячно.

29 червня 2014 року ним був
викликаний по телефону наряд
виконавця, так як сторонні особи, а
саме: колишня його дружина ОСОБА_7, її
матір ОСОБА_8, ОСОБА_9 - керівник
громадського формування з охорони
громадського порядку та державного
кордону «добровільна народна дружина
самооборони Херсонської області» та
інші невідомі проникли до будинку по
АДРЕСА_2 та завдали йому тілесні
ушкодження, пошкодили майно в будинку,
викрали малолітніх дітей 2006 та 2009 року
народження, який жодних дій
направлених на його захист від
протиправних посягань з боку
правопорушників не вчинив, чим порушив
умови договору.

Просив стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 на його
користь 1000 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди завданої
порушенням зобов'язання за договором
№ВТ-4 про реагування по телефонному
виклику від 11 березня 2014 року щодо
необхідності здійснення заходів
охорони, спрямованих на забезпечення
особистої безпеки та безпеки здоров'я
та 5000 грн. на відшкодування моральної
шкоди завданої внаслідок
неправомірних дій відповідача.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 30 вересня 2014 року в
задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду
ОСОБА_5 просить його скасувати і
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального і
процесуального права.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_5 та
його представник ОСОБА_10 апеляційну
скаргу підтримали з підстав викладених
у ній, просять рішення суду скасувати
як незаконне.

Представник відповідача апеляційну
скаргу не визнав, просить її відхилити
як безпідставну.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що її слід відхилити з таких
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з того, що позивачем не доведено, що
завдана йому матеріальна і моральна
шкода знаходиться в причинному зв'язку
з неналежним виконанням відповідачем
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6
своїх обов'язків за договором про
реагування по телефонному виклику.

Відповідно до умов договору №ВТ-4 про
реагування по телефонному виклику,
укладеному 11 березня 2014 року фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_6 (виконавцем)
з ОСОБА_5 (замовником), виконавець
зобов'язувався оперативно направляти
групу затримання на об'єкт, квартиру
розташовану по адресу АДРЕСА_1, а також
в межах м. Херсона після того як
поступив виклик на пункт
централізованої охорони виклику по
телефону НОМЕР_1 або НОМЕР_2. Виїзд
здійснюватися мав групою затримання в
складі не менше двох озброєних
працівників на транспорті виконавця.
Замовник зобов'язувався сплачувати за
надані послуги щомісячно 300 грн.

Предметом договору, як зазначено в
самому договорі є реагування груп
затримання виконавця по телефонному
виклику замовника.

Судом встановлено, що 29 червня 2014 року
відповідач направив двох працівників
на виклик позивача по місцю його
проживання АДРЕСА_2, що знаходиться в
межах м. Херсона, які прибувши на місце
встановили, що сам ОСОБА_5 є в будинку,
по місцю виклику уже знаходилися також
працівники міліції, державна служба
охорони, викликані позивачем, а також
дружина самооборони Херсонської
області, бувша дружина позивача
ОСОБА_7, її матір ОСОБА_8, які вирішували
із позивачем питання сімейного
характеру, зокрема щодо місця
проживання їхніх неповнолітніх дітей,
які знаходилися у відповідача.

Відповідно до ст.901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення діяльності, а замовник
зобов'язується оплатити виконавцеві
зазначену послугу, якщо інше не
встановлено договором.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Оскільки 29 червня 2014 року за телефонним
викликом ОСОБА_5 відповідач направив
групу затримання у складі двох
працівників по місцю знаходження та
виклику замовника АДРЕСА_2, де
знаходився в той час і сам ОСОБА_5,
працівники міліції, служби державної
охорони то доводи позивача про те, що
відповідач порушив зобов'язання, а тому
повинен відшкодувати йому завдані
збитки майну, а також особі ушкодженням
здоров'я, не відповідають обставинам
справи та не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст.ст.626, 638 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав і обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір №ВТ-4 про реагування по
телефонному виклику від 11.03.2014 року не
містить умови щодо надання позивачу
послуг з приводу його особистої
охорони, а тілесні ушкодження, на
заподіяння яких позивач посилається як
на підставу відшкодування завданих
йому збитків, заподіяні були під час
сімейної сварки з його бувшою дружиною.

З матеріалів справи вбачається, що за
цими обставинами за заявою ОСОБА_5
порушено кримінальне провадження, яке
внесено до ЄРДР.

Відшкодування моральної шкоди на
договірні зобов'язання не поширюється,
відшкодування моральної шкоди
договором також не передбачено.

ОСОБА_5 визнав, що наряд виконавця
прибув на місце виклику, проте жодних
заходів спрямованих на захист життя і
здоров'я його та його малолітніх дітей,
а також його майна не було вжито.

Проте як вбачається зі змісту договору
предметом договору є реагування груп
затримання виконавця по телефонному
виклику замовника, інших істотних умов,
що визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду
зазначений договір не містить. Так, з
договору про реагування, укладеного
сторонами від 11.03.2014 року не вбачається,
якими обов'язками наділені працівники
виконавця, що прибувають на місце
виклику з приводу охорони квартири
замовника за наявності там самого
замовника та сторонніх осіб між якими
виникла сварка.

Посилання суду першої інстанції на
ст.1167 ЦК України є помилковим, оскільки
зазначена норма регулює деліктні
зобов'язання, спір же між сторонами
виник із договірних зобов'язань, але
враховуючи, що в задоволенні позову
відмовлено обґрунтовано, то це не може
бути підставою для скасування судового
рішення.

Отже колегія суддів приходить до
висновку, що доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду, а тому
її слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України колегія
суддів ,-

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 30 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді