Справа № 209/4154/13-ц
Провадження № 2/209/1657/14
27 листопада 2014 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області
головуючого судді Ковальової А.Б.
при секретарі Золотих Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи за її відсутності до судового розгляду справи від неї не надійшло.
22 січня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено і ухвалено заочне рішення у справі.
03 липня 2014 року за заявою відповідача ОСОБА_4 заочне рішення скасовано, справа призначена до судового розгляду в загальному порядку. Ухвалою суду від 14 липня 2014 року за клопотанням відповідача до участі у справі в якості відповідачів залучені ОСОБА_2 та ОСОБА_3
13 жовтня 2014 року позивач надав заяву про заміну неналежного відповідача, в якому просить суд замінити первісного відповідача ОСОБА_4 на належних відповідачів ОСОБА_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2, та ОСОБА_3, який мешкає за адресою: АДРЕСА_3
В своїй заяві про заміну неналежного відповідача ( а.с. 58), позивач зазначив, що восени 2010 року його представник ОСОБА_7 звернулася до свого знайомого ОСОБА_2 з проханням допомогти із купівлею квартири за 6000 доларів США. ОСОБА_2, працюючи ріелтором, надавав послуги з підбору нерухомого майна. ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1, яка ОСОБА_7 повністю влаштувала. В подальшому вони домовилися про зустріч, під час якої ОСОБА_7 повинна була передати зазначені грошові кошти. Приблизно у листопаді 2010 року ОСОБА_7 разом із ним, позивачем, який доводиться ОСОБА_8 батьком, приїхали на залізничний вокзал м. Дніпродзержинська, де зустрілися із ОСОБА_2, і ОСОБА_7, погодивши всі питання, дійшли із ОСОБА_2 згоди про передачу грошових коштів в сумі 6000 доларів США. Також із придбанням квартири ОСОБА_2 допомагав його знайомий ОСОБА_3, а ОСОБА_4, на прохання ОСОБА_2, допомагала із оформленням документів. Таким чином, ОСОБА_4 не є учасником спірних правовідносин, і відповідачами у справі є ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Представник позивача ОСОБА_7 до судового розгляду справи надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, уточнені та доповнені позовні вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по суті та за обставинами справи підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити, і у випадку неявки відповідачів - згодна на розгляд справи за їх відсутності на підставі наданих доказів та ухвалення заочного рішення. Позивачу роз'яснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача.
Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до вимог ст. 158 ч.2 ЦПК України, згідно якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повторно в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України - рекомендованими поштовим відправленнями за зареєстрованим місцем проживання відповідачів, та смс-повідомоленнями, які були направлені ОСОБА_9 за телефоном НОМЕР_1, ОСОБА_3 за телефоном НОМЕР_2, і які доставлені відповідачам (а.с. 65-66), про причини своєї неявки відповідачі суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, які були повідомлений належним чином, і які про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надали, суд відповідно до ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті у відсутність відповідача, суд, з її згоди, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Судом досліджені письмові докази по справі:
- розписка ОСОБА_10.(а.с.4), якою підтверджується факт передачі 09 листопада 2010 року позивачем відповідачу ОСОБА_10 грошової суми в розмірі 6000 доларів США в присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_7, і взятий відповідачем обов'язок повернути суму боргу до 09 березня 2011 року;
- постанова Заводського РВ м. Дніпродзержинська від 16 жовтня 2012 року (а.с. 7), якою підтверджується факт звернення ОСОБА_7 до Заводського РВ з приводу прийняття мір до ОСОБА_2, ОСОБА_4, які заволоділи грошима в сумі 6000 доларів США;
- копія посвідчення серії НОМЕР_3 (а.с.8), яким підтверджується встановлення позивачу 1-ї групи інвалідності.
- розпорядження №217/0.DDV0 від 05 серпня 2014 (а.с.57), яким підтверджується курс купівлі-продажу іноземної валюти 1 долару США за 12,183 грн..
Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
Судом встановлено, що восени 2010 року представник позивача ОСОБА_7, звернулася до свого знайомого ОСОБА_2, який працював ріелтором з підбору нерухомого майна, з проханням допомогти із купівлею квартири за 6000 доларів США. ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_7 квартиру по АДРЕСА_1 в м. Дніпродзержинську, яка влаштувала представника позивача ОСОБА_7 Домовившись про зустріч, приблизно у листопаді 2010 року ОСОБА_7 разом із ОСОБА_1 на залізничному вокзалі м. Дніпродзержинська, під час зустрічі із ОСОБА_2 передали йому грошові кошти в сумі 6000 доларів США. Але через відсутність в ОСОБА_2 документу, що посвідчує особу, на його прохання, розписку про отримання грошових коштів надала ОСОБА_4, яка також була присутня при зустрічі, і була знайома із ОСОБА_2 Також під час зустрічі був присутнім ОСОБА_3, який допомагав в оформленні документів.
Але оформлення договору купівлі-продажу квартири не відбулося, але при цьому відповідачі не повернули позивачу належні йому грошові кошти в сумі 6000 доларів США, які зобов'язалися повернути до 09 березня 2011 року (а.с.4).
На підставі постанови Заводського РВ м. Дніпродзержинська від 16 жовтня 2012 року за результатами розгляду матеріалу ЖРЗПЗ № 8036 від 09 жовтня 2012 року, який був заведений за заявою ОСОБА_7, судом також встановлено, що під час опиту ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, вони всі визнали той факт, що отримали гроші від ОСОБА_7, але оформити документи на квартиру не виявилося можливим, про що вони повідомили ОСОБА_7 та запропонували їй повернути гроші, але не в повній сумі одразу, а частинами протягом кількох місяців, але ОСОБА_7 на дану пропозицію не погодилася і звернулася з цього приводу в міліцію.
Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсно отримали від ОСОБА_7, яка представляла інтереси позивача, 09 листопада 2010 року грошові кошти в сумі 6000 доларів США. І з урахуванням вимог позивача щодо стягнення грошової суми саме з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з виключенням із кола відповідачів ОСОБА_4, суд вважає, що із відповідачів належить солідарно стягнути на користь позивача заявлені ним в позові грошові суми.
Зважаючи на надану ОСОБА_4 розписку про отримання грошових коштів, в якій особи, що отримали грошові кошти, зобов'язалися їх повернути до 09 березня 2011 року, і оформили досягнуту між ними угоду у вигляді договору позики грошових коштів, суд застосовує до даних правовідносин положення про договір позики, і вважає, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання за договором позики не виконали, суму боргу позивачу не повернули, фактично відмовившись від виконання взятих на себе зобов'язань за договором позики.
В зв'язку з порушенням відповідачами умов договору позики, внаслідок чого виникло прострочення грошового зобов'язання, позивач дійсно має право на стягнення з відповідачів суми боргу з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми боргу, оскільки в договорі позики не був обумовлений розмір відсотків за користування грошовими коштами.
Також суд вважає, що позивачу діями відповідачів дійсно було завдано моральної шкоди, так як внаслідок неповернення відповідачами суми боргу позивач зазнає нервового стресу, переживає душевні страждання, не може розпорядитися належними йому грошовими коштами, не може повернути своє майно, в зв'язку з чим погіршується стан його здоров'я, при тому, що він є людиною похилого віку у віці 70 років та є інвалідом 1-ї групи.
Визначення моральної шкоди визначається у ст. 23 ЦК України й у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування морального (немайнового) шкоди", Так, під моральною шкодою варто розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю осіб.
Оскільки відшкодування моральної шкоди є компенсацією за втрати немайнового характеру, він підлягає відшкодуванню одноразово.
При визначенні розміру й форми відшкодування моральної шкоди суд ураховує такі фактори, як глибину психологічного дискомфорту, значні порушення душевної рівноваги, тривалість страждань, які отримав позивач, також ураховує вимоги розумності й справедливості. Враховуючі встановлені судом обставини щодо порушень відповідачем прав позивача, суд вважає, що суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути моральну шкоду в сумі 5000 грн.
Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна умов договору не допускається,
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошово зобов'язання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого рівня інфляції за увесь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж вартості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник вчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму у відповідності зі ст. 625 ЦК України.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена особі, відшкодовується особою при наявності її вини.
Також суд, з урахуванням звільнення позивача, який є інвалідом 1-ї групи, від сплати судового збору при поданні позовної заяви, вважає, що з відповідачів на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі по 428,59 гривень, з кожного.
Керуючись ст.ст. 23, 525, 526, 629, 1046, 1047, 1049, 1167 ЦК України, ст.ст. 8, 10, 57, 59, 60, 88, ст. 158, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 428 грн. 59 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 428 грн. 59 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя А.Б. Ковальова