АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7927/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Маймур Ф. Ф. Доповідач - Прозорова
М.Л. Категорія 39
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року

10 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Козлова С.П., Максюти
Ж.І.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 25 липня 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2 (треті особи: ОСОБА_4,
державний нотаріус П'ятої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Ужва Т.М.) про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності, -

В С Т А Н О
В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 25 липня 2014 року та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, в
іншій частині рішення залишити без
змін (т.2, а.с.25-27).

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 25 липня 2014 року
частково задоволено позовні вимоги
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 (треті особи: ОСОБА_4,
державний нотаріус П'ятої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Ужва Т.М.) про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності.

Суд встановив факт прийняття ОСОБА_3
спадщини після смерті ОСОБА_6,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд визнав за ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1) право
власності на 7/48 частини домоволодіння,
що розташоване за адресою: АДРЕСА_1
загальною площею 57,7 кв.м., який
складається з: А-1 - житловий будинок, І
поверх, 1 - коридор площею 4,1 кв.м, 2 -
кухня площею 5,4 кв.м., 3 - житлова кімната
площею 10,4 кв.м., 4 - житлова кімната
площею 7,9 кв.м., 5 - житлова кімната
площею 12,5 кв.м., 6 - житлова кімната
площею 17,4 кв.м., в порядку спадкування
за заповітом після смерті ОСОБА_6, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовлено.

Також, суд стягнув з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 в рахунок повернення судових
витрат - 260 грн. (т.2, а.с.18-22).

Як на підстави апеляційній скарги,
ОСОБА_2 посилається на те, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального права, а також неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи (т.2, а.с.25-27).

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть.(т.1, а.с.8).

Встановлено, що 21.07.1998 року ОСОБА_6 за
життя залишив заповіт, згідно якого
заповів все своє майно своїм дітям:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в рівних
частках кожному, який був посвідчений
державним нотаріусом П'ятої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Ужвою Т.М. та
зареєстровано в реєстр 2-4779, що
підтверджується копією вказаного
заповіту та свідоцтвами про народження
(т.1, а.с.50-51,55,68).

Також встановлено, що ОСОБА_6, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, з 17.09.1950 року до
смерті перебував у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_8, що підтверджується
копією свідоцтва про шлюб та
поясненнями сторін у судовому
засіданні (т.1, а.с.51)

ОСОБА_6 на праві власності належало
домоволодіння АДРЕСА_1, загальною
площею 57,7 кв.м., який складається з: А-1 -
житловий будинок, І поверх, 1 - коридор
площею 4,1 кв.м, 2 - кухня площею 5,4 кв.м., 3 -
житлова кімната площею 10,4 кв.м., 4 -
житлова кімната площею 7,9 кв.м., 5 -
житлова кімната площею 12,5 кв.м., 6 -
житлова кімната площею 1 7,4 кв.м., що
підтверджується свідоцтвом про право
власності від 23.01.1990 року виданим
Кіровським відділом комунального
господарства на підставі рішення
Кіровської ради народних депутатів №
1620 від 15.12.1989 року, копією технічного
паспорту та відповіддю КП "ДМБТІ" ДОР
(т.1, а.с.54,144-148, 200, 204-206)

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7, яка була
донькою ОСОБА_6 та матір'ю відповідача
ОСОБА_2, спадкова справа після смерті не
заводилась (т.1, а.с.49,51-52)

На момент смерті ОСОБА_7, разом з нею в
домоволодінні АДРЕСА_1 проживали
ОСОБА_8 та її онучка - ОСОБА_2 (відповідач
по справі) (т.1 а.с.53, 172-186)

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_8, яка була
дружиною ОСОБА_6(т.1, а.с.68)

У липні 2013 року П'ятою
Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою було відкрито
спадкову справу № 214/2013 після смерті
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та з
заявами про прийняття спадщини
звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Позивачу
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину з причини
пропущеного терміну для прийняття
спадщини (постійно не мешкав із
спадкодавцем та не подав заяви в
нотаріальну контору про прийняття
спадщини), що підтверджується копією
спадкової справи (т.1, а.с.47-64).

Після смерті ОСОБА_8, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, до П'ятої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини звернулись ОСОБА_2
та ОСОБА_3, а ОСОБА_4 подала до
нотаріальної контори 21.09.2013 року заяву
про відмову від прийняття спадщини на
користь ОСОБА_2 Але свідоцтва про право
на спадщину жодному зі спадкоємців не
видавалось, що підтверджується копією
матеріалів спадкової справи (т.1,
а.с.67-78).

Судом встановлено, що після смерті
ОСОБА_6 позивач разом з іншими родичами
провив його поховання та на протязі
шестимісячного терміну здійснював
ремонт паркану, фронтону та даху
будинку в домоволодінні, неодноразово
був в домоволодінні померлого, поніс
матеріальні витрати на придбання
будівельних матеріалів та взяв речі
батька в своє користування
(інструменти у металевому ящику,
куртку, плащ-накидку, ключі від воріт та
будинку, будівельну кельму з
ебонітовою ручкою, слюсарні
інструменти, сорочку, рукавиці) проти
чого ніхто із родичів не заперечував,
що підтверджується поясненнями
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10,ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 у судовому засіданні 12.03.2014 року
та дослідженням зазначених речей у
судовому засіданні (т.1, а.с.108-110,122-128, т.2,
а.с.15-16)

За таких обставин, в силу діючого
законодавства, а саме: ст.ст. 317,319,321,328,392
ЦК України (2003 року), ст.ст. 534,535,548,549 ЦК
Української РСР, ст.ст. 16,48 Закону
України "Про власність" (в редакції
закону від 11.04.1995 року), ст.ст. 22,28
Кодексу про шлюб та сім'ю України (в
редакції від 01.04.1996 року), суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про часткове задоволення
позовних вимог, встановивши факт
прийнятті спадщини, та визнавши за ним
право власності на 7/48 частини
домоволодіння (7/16 : 3 = 21/48 =7/48), що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Доводи ОСОБА_2 - онучки ОСОБА_6 в
апеляційній скарзі про те, що про
існування заповіту складеного ОСОБА_6
сторони дізнались лише після смерті
ОСОБА_8, є необґрунтованими та не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки такі
твердження не підтверджені жодними
доказами.

У судовому засіданні знайшов
підтвердження факт того, що після
смерті ОСОБА_6 в шестимісячний
строк всі спадкоємці прийняли спадщину
шляхом фактично вступу в управління та
володіння спадковим майном, в тому
числі і позивач, проти чого ніхто із
родичів не заперечував.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи не спростовують висновків
місцевого суду, зводяться до
переоцінки доказів і незгоди із
висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 25 липня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: