26.12.2014 Єдиний унікальний номер 205/9232/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В. при секретарі Волкобоєвої А.О.

за участю: представник позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5, Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі - Позивач) звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5, Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 17.07.2013 року близько 18 год. 00 хв. у м. Дніпропетровську на перехресті вул. Нестерова - вул. Орловська водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «HONDA STREAM», д/н НОМЕР_1, (власником якого є ОСОБА_3 (далі - Відповідач -2), виїжджаючи з другорядної дороги, вул. Орловська, не надав дороги автомобілю «ВАЗ 21013», д/н НОМЕР_2 (власником якого є позивач), під керуванням водія ОСОБА_5, внаслідок чого було скоєного зіткнення. Постановою судді Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.08.2013 року, ОСОБА_2 (далі - Відповідач -1) було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, та на останнього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 400 (чотириста) грн. 00 коп. Згідно висновку № 1395 експертного дослідження про оцінку вартості матеріального збитку від 01.08.2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «ВАЗ 21013», д/н НОМЕР_2, який належить на праві приватної власності позивачу, оцінюється у розмірі 16 512 (шістнадцять тисяч п'ятсот дванадцять) грн. 80 коп.

Далі позивач зазначає, що вона, ОСОБА_4, звернулася до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» за страховим відшкодуванням, оскільки відповідальність відповідача -2, згідно полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застраховано у вищевказаній страховій компанії. Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія» відшкодувало їй суму у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. Таким чином відповідач -2 зобов'язаний відшкодувати суму у розмірі 8 512 (вісім тисяч п'ятсот дванадцять) грн. 80 коп. Крім того, позивач зазначає, що на її користь також підлягає відшкодування з ОСОБА_3 франшиза у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп., зазначеної у її страховому полісі АВ № 9736646, а також, витрати на оплату здійснення авто - товарознавчого дослідження, що підтверджується квитанцією на суму 600 (шістсот) грн. 00 коп.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач змушена звернутися до суду та просити суд стягнути з ОСОБА_3, на її, ОСОБА_4, користь заподіяну шкоду у розмірі - 8 512 (вісім тисяч п'ятсот дванадцять) грн. 80 коп., витрати на оплату здійснення авто - товарознавчого дослідження у розмірі 600 (шістсот) грн. 00 коп., франшизу у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп., та судові витрати по справі у розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) грн. 40 коп.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, по мотивам, що викладені в позові.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 та Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія», у судове засідання не з'явились, про день та час проведення судового засідання повідомлялись належним чином, заяв чи клопотань від них до суду не надходило.

Суд враховуючи ту обставину, що всі особи, які беруть участь у справі надали відповідні пояснення по суті спору, сторонам надавалась можливість представили суду усі докази, на які вони матимуть посилатись в обґрунтування своїх вимог та заперечень, та роз'яснювалось значення принципу диспозитивності цивільного судочинства та обов'язок сторін подати суду відповідні докази, керуючись вимогами ч. 2., 4 ст. 169 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу по суті на підставі наявних доказів, та зауважити, що систематичне відкладення судового засідання фактично призводить до безпідставного затягування розгляду такої справи, що як наслідок, обумовлює перебування в проваджені суду не вирішеної по суті, справи поза строками, що передбачені цивільним процесуальним законодавством для розгляду такої справи по суті.

Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Так, судом встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 17.07.2013 року близько 18 год. 00хв. у м. Дніпропетровську на перехресті вул. Нестерова - вул. Орловська водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «HONDA STREAM», д/н НОМЕР_1, (власником якого є ОСОБА_3) виїжджаючи з другорядної дороги, вул. Орловська, не надав дороги автомобілю «ВАЗ 21013», д/н НОМЕР_2 (власником якого є позивач), під керуванням водія ОСОБА_5, внаслідок чого було скоєного зіткнення.

Згідно висновку № 1395 експертного дослідження про оцінку вартості матеріального збитку від 01.08.2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «ВАЗ 21013», д/н НОМЕР_2, який належить на праві приватної власності позивачу, оцінюється у розмірі 16 512 (шістнадцять тисяч п'ятсот дванадцять) грн. 80 коп. (а.с.8-10).

Судом також встановлено, що постановою Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.08.2013 року за справою про адміністративне правопорушення за № 199/8114/13-п (3/199/2680/13), Відповідача - 1 - ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, та останньому було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 400 (чотириста) грн. 00 коп. (а.с.5).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5, Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд виходив із наступного.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, лише в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Також згідно ч.5 ст.1187 ЦК у випадку спричинення шкоди джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, звільняється від обов'язку відшкодування шкоди тільки тоді, коли доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Аналіз наведених норм матеріального закону дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт завдання такої шкоди відповідачем та її розмір.

Згідно до вимог ч. 1 та на п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у разі порушення її права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

В даному випадку, звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач визначила загальний розмір завданої шкоди у сумі 16 512 (шістнадцять тисяч п'ятсот дванадцять) грн. 80 коп. Відповідачі щодо такого розміру заперечували, і вважали його недоведеним.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до змісту ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З метою встановлення дійсного розміру завданої шкоди, судом по даній цивільній справі за відповідним клопотання сторін двічі призначала відповідна судова авто товарознавча експертиза, однак в обох випадках судовим експертом відповідне дослідження проведено не було, складені повідомлення про неможливість проведення експертизи через непредставлення стороною позивача пошкодженого транспортного засобу для експертного огляду (а.с., 54-56, 89-91).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто з цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

З огляду на наведені вимоги матеріального закону, приймаючи до уваги вчинення стороною позивача дій у вигляді не подання, не дивлячись на відповідне повідомлення, судовому експерту пошкодженого транспортного засобу для проведення відповідного дослідження, суд вважає не доведеним факт спричинення позивачеві матеріальної шкоди на загальну суму 16 512 (шістнадцять тисяч п'ятсот дванадцять) грн. 80 коп.

Суд не може взяти до уваги висновок авто товарознавчого дослідження № 1395 від 01.08.2013 року, складеного експертом-товарознавцем ОСОБА_6 стосовного того, що розмір матеріального збитку завданого внаслідок ДТП автомобілю марки «ВАЗ 21013», д/н НОМЕР_2, який належить на праві приватної власності позивачу, дорівнює 16 512 (шістнадцять тисяч п'ятсот дванадцять) грн. 80 коп. (а.с. 7-10), оскільки таке дослідження було проведено не в межах розгляду даної цивільної справи, без попередження судом експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві висновки, без обговорення експертної установи сторонами, чим порушується право сторони на заявлення відповідних відводів експерту.

Суд зауважує, що відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду. А тому суд може взяти до уваги саме висновок судової експертизи, що була зроблена під час перебування даної цивільної справи на розгляді органу судової влади.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що, хоча вина відповідача в скоєнні вказаного ДТП та причинний зв'язок між діями відповідача та спричиненою позивачу шкодою відповідачами не оспорювались, та підтверджені матеріалами даної цивільної справи, зокрема Постановою судді Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.08.2013 року за справою про адміністративне правопорушення за № 199/8114/13-п (3/199/2680/13 (а.с. 5), розмір завданих збитків позивачеві не було доведено у встановлений процесуальним законом спосіб, у зв'язку з цим в позові слід відмовити.

Оскільки в задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5, Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовлено тому судові витрати слід віднести на рахунок позивача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись, 140, 623, 1166 ЦК України, ст. 219 Господарського Кодексу України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 130, 174, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5, Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити.

2. Судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) грн. 40 коп. віднести на рахунок позивача ОСОБА_4.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Мовчан