Провадження № 22-ц/779/235/2014
Головуючий у 1 інстанції Бойчук О. В.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого- судді
Фединяка В.Д.

суддів:
Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

секретаря
Драганчук У.М.

з участю
ОСОБА_2 його представника адвоката

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_4 на ухвалу
Івано-Франківського міського суду від
19 вересня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання
недійсними свідоцтво про право на
спадщину за законом, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 19 вересня 2013 року задоволено
заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову у
справі за його позовом до ОСОБА_5 про
визнання недійсними свідоцтва про
право на спадщину за законом. Накладено
арешт на житловий будинок з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1.

Цією ж ухвалою зобов'язано ОСОБА_4
забезпечити заставою в розмірі 30000 грн.
вимогу про накладення арешту на
житловий будинок з господарськими
будівлями по АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування оскаржуваної
ухвали в частині зобов'язання внесення
суми застави за житловий будинок,
посилаючись на те, що ухвала суду
першої інстанції постановлена з
порушенням норм процесуального права і
на підставі висновків, які не
відповідають обставинам справи. На
думку апелянта, суд не врахував того,
що позивач тільки закінчив середню
школу, немає самостійного джерела
доходів і розмір застави для
позивача є непосильним.

У судовому засіданні ОСОБА_2
підтримав доводи апеляційної скарги,
просить задовольнити цю скаргу.

Інші особи, які беруть участь у
розгляді справи в судове засідання не
з'явились, хоч про час та місце
розгляду справи були повідомлені у
встановленому законом порядку, що не
перешкоджає розгляду цієї справи у їх
відсутності.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи та
перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК
України наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку про
задоволення апеляційної скарги з
таких підстав.

Постановляючи ухвалу про
забезпечення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що невжиття
заходів про забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання можливого рішення суду у
справі. Суд вважав, що з метою
запобігання зловживання забезпечення
позову, слід зобов'язати позивача
внести заставу у розмір 30000 грн., що є
співрозмірним із заявленими позовними
вимогами.

Висновок суду не повністю
відповідає вимогам закону і матеріалам
справи.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається
на будь-якій стадії розгляду справи,
якщо невжиття заходів забезпечення
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до роз'яснень пп. 2, 3
постанови Пленуму Верховного Суду
України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову",
вирішуючи питання щодо застосування
певного виду забезпечення позову, суди
повинні виходити з того, що наведений у
ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого
забезпечення не є вичерпним, тому за
наявності відповідного клопотання
можуть бути застосовані й інші його
види, але з урахуванням обмежень,
установлених ч. 4 зазначеної статті.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України
позов майнового характеру
допускається забезпечувати шляхом
накладання арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб.

З матеріалів справи вбачається,
що у вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_5 про визнання
недійсними свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданих
відповідачу на житловий будинок з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1,
вказуючи на те, що при спадкуванні
зазначеного майна порушено його право
як спадкоємця на частину цього майна.

18 вересня 2013 року ОСОБА_4
звернувся в суд із заявою про
забезпечення позову, яка є
мотивованою, вказуючи на те, що
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду у разі
задоволення позову.

Встановлено, що у виділених
матеріалах справи, які направлені на
розгляд апеляційного суду є достатньо
доказів, що невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду при
можливому задоволенні позову у справі.

Обраний вид забезпечення
відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК
України.

Разом з тим, зобов'язуючи ОСОБА_4
забезпечити заставою в розмірі 30000 грн.
вимогу про накладення арешту на
житловий будинок, суд першої
інстанції не врахував матеріального
становища позивача та не навів
підстав, щодо намірів останнього по
зловживанню забезпечення позову.

За таких обставин, у суду першої
інстанції не було підстав для
зобов'язання ОСОБА_4 забезпечити
заставою в розмірі 30000 грн. вимогу про
накладення арешту на житловий будинок,
тому оскаржувана ухвала у цій частині
підлягає скасуванню відповідно до п. 2
ч. 1 ст. 312 ЦПК України.

На підставі наведеного,
керуючись ст. ст. 307, 312, 313 - 315, 317, ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_4 задовольнити. Ухвалу
Івано-Франківського міського суду від
19 вересня 2013 року в частині
зобов'язання ОСОБА_4 забезпечити
заставою в розмірі 30000 грн. вимогу про
накладення арешту на житловий будинок
з господарськими будівлями по АДРЕСА_1
скасувати.

В решті ухвалу суду залишити без
змін.

Ухвала в касаційному порядку
оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя В.Д.Фединяк

Судді:
І.В.Бойчук

Л.В.Ясеновенко