Провадження №2-6160/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2014 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Лазаренко В.В.
за участю секретаря - Пономарьова М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визначення порядку користування жилим приміщенням, -
17.09.2014 позивач ОСОБА_1, діючи в своїх інтересах та інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_3 в якому просить встановити конкретний порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши йому та його неповнолітньому сину ОСОБА_2 житлову кімнату площею 18 кв.м., а відповідачці ОСОБА_3 - житлову кімнату площею 12 кв.м., місця загального користування (коридор, кухня, ванна кімната та туалет) залишити в спільному користуванні сторін.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі з 18.10.1997 по 11.12.2008 від якого вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_2, 1998 р.н.
Під час шлюбу сторонами набуто право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52,40 кв.м. та житловою площею 30,80 кв.м.
Позивач посилається на те, що через виникнення конфліктних ситуацій з відповідачкою з лютого 2009 року позивач був змушений виїхати зі спірного помешкання та з лютого 2009 почав проживати в орендованому житлі. Крім цього, рішенням суду місце проживання неповнолітнього сина визначено з позивачем та з 2010 року він із сином проживають в орендованих ним квартирах.
Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 26.08.2010 за позивачем та відповідачкою визнано право власності за кожним на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Таким чином на даний час спірна квартира належить йому та відповідачці на праві спільної часткової власності.

Разом з цим, відповідачка з 2010 року продовжує одноосібно володіти та користуватися спірною квартирою. Про порядок спільного володіння та користування квартирою відповідачка не бажає домовлятись.

Зазначені обставини змусили позивача звернутися до суду з позовом з метою захисту порушеного права.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини своєї неявки суд до відома не поставила, з заявою про розгляд справи у її відсутності до суду не зверталась.

З урахуванням положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки, проти чого не заперечує представник позивача.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі.

Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1.

У період шлюбу сторони набули право власності на на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52,40 кв.м. та житловою площею 30,80 кв.м., що вбачається із договору купівлі-продажу від 29.03.2002, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за №1253.

Згідно листа Київського МБТІ від 02.12.2014 №44829 (И-2014) слідує, що спірна квартира АДРЕСА_1 складається з ізольованої житлової кімнати площею 18,6 кв. м, ізольованої житлової кімнати площею 11,8 кв. м з балконом, а також кухні площею 12,3 кв. м з балконом, санвузла площею 3,8 кв. м, коридору площею 7,1 кв.м.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 26.08.2010 за позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 за кожним.

З пояснень представника позивача у судовому засіданні вбачається, що між сторонами існує спір щодо користування спірним майном, зокрема, відповідачка одноосібно володіє та користується спірною квартирою, в той час як відповідач разом з неповнолітнім сином орендує інше житло.

Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

За ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільної частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22 грудня 1995 року квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, а у разі неможливості виділенні в натурі може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Враховуючи обставини наведені вище, суд дійшов до висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 про визначення порядку користування житловим приміщенням підлягають задоволенню, оскільки сторони є співвласниками спірної квартири в рівних частках, квартира є неподільною річчю, між сторонами існує спір щодо користування спірною квартирою, житлові кімнати в спірній квартирі є ізольованими, що дає можливість встановити конкретний порядок користування спірним житлом.

При цьому згідно ч. 2 ст. 50 ЖК УРСР, при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя.

Враховуючи положення наведеної норми, а також те, що місце проживання неповнолітньої дитини визначено з позивачем, суд вважає за необхідне визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, зазначений позивачем в позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на це, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача витрати, понесені останнім, на оплату судового збору в сумі 243,60 грн..

Керуючись ст. ст. 355, 356, 358 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст. ст. 10-11, 57-60, 88, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити конкретний порядок користування жилою площею в квартирі квартирою АДРЕСА_1 відповідно до якого: виділити ОСОБА_1 та його неповнолітньому сину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в користування жилу кімнату розміром площею 18,6 кв. м; виділити ОСОБА_3 в користування жилу кімнату площею 11,8 кв. м з балконом.

Залишити в спільному користуванні ОСОБА_1, неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3 місця загального користування: кухню з балконом, санвузол, коридор.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: