Справа № 461/9282/13
Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький
Провадження № 22-ц/783/3596/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючий суддя:
Шумська Н.Л.

судді:
Струс Л.Б., Кабаль І.І.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі:
представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на рішення Галицького
районного суду м.Львова від 27 березня
2014 року за позовом ПАТ «Дельта Банк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про примусове
стягнення заборгованості за рахунок
предмета іпотеки та іншого майна
боржника,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Галицького
районного суду м.Львова від 27 березня
2014 року позов ПАТ «Дельта Банк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про примусове
стягнення заборгованості за рахунок
предмета іпотеки та іншого майна
боржника задоволено; стягнуто з ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь ПАТ «Дельта Банк»
(, МФО 380236) заборгованість за
кредитним договором №85012 від
16.12.2011 року на суму 996090 грн. 32 коп.;
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
а саме кафе: (приміщення квартири №1 та
підвальні приміщення) загальною площею
153,1 м кв., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 та належить на праві власності
в рівних частинах ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) та
ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_3) шляхом проведення
прилюдних торгів через Державну
виконавчу службу, для задоволення
вимог ПАТ «Дельта Банк» (,
МФО 380236), які випливають з кредитного
договору №85012 від 16.12.2011 року на
суму 996090 грн. 32 коп. Встановлено
початкову ціну продажу предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
на рівні, не нижче за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб»єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки нерухомого майна під час
проведення виконавчих дій; вирішено
питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3. В
апеляційній скарзі покликається на
його необґрунтованість, на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права. Зокрема зазначає, що суд своїм
рішенням допустив подвійне примусове
виконання зобов»язань за кредитним
договором: шляхом стягнення грошової
суми та звернення стягнення на предмет
іпотеки. Крім того, ринкова вартість
предмета іпотеки становить 2082400 грн., що
більш ніж вдвічі перевищує суму
стягуваної кредитної заборгованості.
Також вказує, що ОСОБА_3 не було відомо
про заміну позивача з ПАТ «Астра Банк»
на ПАТ «Дельта Банк» і вважає таку
заміну незаконною, а також вказує про
те суд першої інстанції не повідомляв
її про розгляд справи, а тому ОСОБА_3 не
мала можливості подати заперечення та
була відсутня в судових засіданнях.
Просить рішення Галицького районного
суду м.Львова від 27 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які
беруть участь у справі, з»ясувавши
обставини справи та перевіривши доводи
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення скарги та
скасування чи зміни рішення суду
першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що зазначеним
вимогам рішення суду першої інстанції
відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що
16.12.2011 року між ПАТ «Астра Банк»,
правонаступником всіх прав та
обов'язків якого є ПАТ «Дельта Банк», та
ОСОБА_3 був укладений кредитний договір
№85012, відповідно до якого ОСОБА_3
отримала кредит в сумі 1 000 000, 00 грн. з
кінцевим терміном повернення 16.12.2016
року та сплатою за користування
кредитом 19,9 % річних.

В забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором, між ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ПАТ «Астра Банк»,
правонаступником всіх прав та
обов'язків якого є ПАТ «Дельта Банк»,
16.12.2011 року було укладено договір
іпотеки від 16.12.2011 року, предметом якого
є кафе загальною площею 153,1 кв.м, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції дійшов до обґрунтованого
висновку про наявність заборгованості
по кредитному договору та право
позивача на звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Згідно з ст. 1054 ЦК України передбачено,
що за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Відтак, належним виконанням
зобов'язання з боку відповідача є
повернення кредиту в строки, у розмірі
та у валюті, визначеними кредитним
договором.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_3 неналежним чином виконує взяті
на себе зобов'язання по кредитному
договору внаслідок чого станом на
03.03.2014 року виникла заборгованість в
розмірі 996090, 32 грн., яка включає в себе:
995545, 11 грн. - тіло кредиту; 545,21 грн. -
відсотки.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі порушення основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення.

Позивач 06.06.2013 року звертався з
листом-вимогою до ОСОБА_3 про усунення
порушень у зв'язку з неналежним
виконанням умов кредитного договору та
застереженням про дострокове
стягнення кредиту шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки, а також,
позивачем 24.07.2013 року було надіслано
повідомлення про порушення
зобов'язання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із
застереженням про дострокове
стягнення кредиту шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки, однак
такі повідомлення відповідачами були
проігноровані.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону. Звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Крім того, договором іпотеки
передбачено, що позивач має право
стягнення заборгованості за рахунок
предмета іпотеки у випадках,
встановлених Законом України «Про
іпотеку» та/або неналежного виконання
позичальником кредитного договору,
якщо кредит не буде погашений у термін,
визначений кредитним договором, не
сплачені в термін проценти та комісії
(або їх частина), штрафні санкції і
витрати, пов'язані з його виконанням.

Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30.03.2012 року №5, суд
не може одночасно звернути стягнення
на предмет іпотеки та стягнути суму
заборгованості за кредитним договором.
У такому випадку суд має зазначити в
резолютивній частині рішення лише про
звернення стягнення на предмет іпотеки
із зазначенням суми заборгованості за
кредитним договором, а сам розрахунок
суми заборгованості має наводитись у
мотивувальній частині рішення.
Винятком є ситуація, коли особа
позичальника є відмінною від особи
іпотекодавця з урахуванням положення
статті 11 Закону України "Про іпотеку"
(або статті 589 ЦК щодо заставодавця).

Таким чином, апеляційний суд відкидає
доводи апеляційної скарги щодо
неможливості одночасного застосування
стягнення суми за кредитним договором
і звернення стягнення на предмет
іпотеки, оскільки боржником за
кредитним договором та іпотекодавцями
виступають різні особи.

Тому даючи оцінку рішенню суду першої
інстанції в порядку апеляційного
провадження, в межах доводів скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
законність та обгрунтованість рішення.
Рішення суду ухвалене в межах
заявлених вимог, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляції не ставлять під
сумнів його законність.

Відтак, на підставі ст.308 ЦПК
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін.

У зв'язку з залишенням рішення суду
першої інстанції без змін та наданням
апелянту відстрочки по оплаті судового
збору за подання апеляційної скарги
до ухвалення судового рішення у справі,
з ОСОБА_3 необхідно стягнути судовий
збір в користь держави.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Галицького районного суду
м.Львова від 27 березня 2014 року залишити
без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави
судовий збір в розмірі 1827 грн. 00 коп.
за такими реквізитами:

Отримувач: УДКСУ у Личаківському
районі м. Львова.

Р/р: 0006 МФО: 825014

Банк: ГУДКСУ у Львівській області.

Код отримувача (код ЄДРПОУ): 38007620

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення й
може бути оскаржена протягом 20-ти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя
Н.Л. Шумська

Судді:
Л.Б. Струс

М.М. Шандра