№2/760/5570/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 вересня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого -судді Зінченко
С.В.,

при секретарі
Резніченко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Міський
комерційний банк» про стягнення
коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення коштів за
договором банківського вкладу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.12.2013
року між ним та ПАТ «Міський
комерційний банк» був укладений
договір строкового банківського
вкладу №2630/54/145/572, відповідно до умов
якого банк прийняв від позивача
грошові кошти в сумі 40000 доларів США, з
процентною ставкою 10% річних, строком з
09.12.2013 року по 09.04.2014 року.

09.12.2013 року на виконання умов договору,
позивач як вкладник вніс у касу банку
грошову суму у розмірі 40000 доларів США.

Як вказує позивач, 18.02.2014 року вона
доповнила вклад та внесла до каси банку
ще 20000 доларів США і таким чином
загальна сума вкладу складала 60000
доларів США.

10.04.2014 року позивач звернувся до банку
за отриманням власного вкладу і заявою
про закриття рахунку, отримала від
банку відмову у зв'язку з відсутністю
коштів, через що уклала новий договір
строкового банківського вкладу
№2630/54/172675 на строк з 10.04.2014 року по 20.04.2014
року із процентною ставкою 6%.

22.04.2014 року у зв'язку з відсутністю в
банку грошових коштів позивач знову
отримала відмову від працівників банку
у отриманні свого вкладу в сумі 60000
доларів США, через що за погодженням з
працівниками банку, позивачем було
оформлене платіжне доручення в
іноземній валюті про перерахунок 60000
доларів США до «Правекс Банку», проте і
вказане доручення банком проведене не
було.

11.06.2014 року згідно платіжного доручення
в іноземній валюті було перераховано
15000 доларів США банківського вкладу
позивача на її рахунок в ПАТ КБ
«Правекс Банк».

В цей же день позивач уклала з
відповідачем три договору
банківського вкладу «Динамічний»
№2630/54/189659, №2630/54/189655 та №2630/54/189657 на
суму по 15000 доларів США кожний на строк
з 11.06.2014 року по 21.06.2014 року..

В подальшому позивачем 24.06.2014 року було
оформлено платіжне доручення №1 в
іноземній валюті про перерахунок 15000
доларів США банківського вкладу до ПАТ
«КБ «Правекс Банк», 09.07.2014 року було
оформлено платіжне доручення №1 в
іноземній валюті про перерахунок 5000
доларів США банківського вкладу до ПАТ
«КБ «Правекс Банк» та 22.07.2014 року було
оформлено платіжне доручення №1 в
іноземній валюті про перерахунок 14000
доларів США банківського вкладу до ПАТ
«КБ «Правекс Банк». Проте вказані
переводи відповідачем здійснені не
були.

Як вказує позивач, відповідно до п. 33.1
статті 32 Закону України «Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні,
розміри пені по не проведеним вчасно
банківським переказам позивача
становить 765 доларів по платежу від
24.06.2014, 175 доларів по платежу від 09.07.2014
року та 322 долари по платежу від 22.07.2014
року, а всього на суму 1262 долари США, а
також комісійну винагороду банку за
перекази, що не були проведені, в сумі
5718,31 гривень.

04.08.2014 року позивач звернулась до
відповідача із вимогою повернути
залишок коштів в сумі 44511,26 доларів США,
на що отримала відмову з посиланням на
відсутність в банку грошових коштів.

Таким чином позивач вважає, що
відповідач порушив свої зобов'язання
за договорами банківських вкладів
№2630/54/189659, №2630/54/189655 та №2630/54/189657 від
11.06.2014 року, а тому просив стягнути з
відповідача на свою користь 44511,26
доларів США вкладу, 230 доларів США
відсотків, 1262 долари США пені за
прострочені перекази, 3% річних від
простроченої суми в розмірі 23.77 долари
США, а всього 46027,03 долари США та
комісійну винагороду банку за
перекази, що не були проведені, в сумі
5718,31 гривень.

Позивача в судове засідання не
з'явився, про дату та час розгляду
справи повідомлений належним чином,
подав заяву, в якій позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив
справу розглядати без її участі, проти
ухвалення заочного рішення не
заперечував.

Відповідач у судове засідання свого
представника не направив, про дату та
час розгляду справи повідомлений
належним чином, у зв'язку з чим, суд,
відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України
вважає за можливе розглянути справу на
підставі наявних у ній матеріалів у
його відсутність, оскільки неявка
представника відповідача не
перешкоджає постановленню заочного
рішення, проти чого не заперечував
позивач.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування
судового засідання технічним засобом
здійснює секретар судового засідання
або за розпорядженням головуючого
інший працівник апарату суду. У разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, врахувавши заяву представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
вважає позов обґрунтованим, та таким що
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладанні договору.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за
договором банківського вкладу
незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника, крім
випадків, зроблених юридичними особами
на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

Згідно ч. 3 ст. 1060 ЦК України якщо
відповідно до договору банківського
вкладу вклад повертається вкладникові
на його вимогу до спливу строку або до
настання інших обставин, визначених
договором, проценти за цим вкладом
виплачуються у розмірі процентів за
вкладами на вимогу, якщо договором не
встановлений більш високий процент.

Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк
виплачує вкладникові проценти на суму
вкладу в розмірі, встановленому
договором банківського вкладу.

Судом встановлено, що 09.12.2013 року між
ОСОБА_1 та ПАТ «Міський комерційний
банк» був укладений договір строкового
банківського вкладу №2630/54/145/572,
відповідно до умов якого банк прийняв
від позивача грошові кошти в сумі 40000
доларів США, з процентною ставкою 10%
річних, строком з 09.12.2013 року по 09.04.2014
року.

09.12.2013 року на виконання умов договору,
позивач як вкладник вніс у касу банку
грошову суму у розмірі 40000 доларів США.

18.02.2014 року ОСОБА_1 доповнила вклад та
внесла до каси банку ще 20000 доларів США
і таким чином загальна сума вкладу
складала 60000 доларів США.

10.04.2014 року позивач звернувся до банку
за отриманням власного вкладу і заявою
про закриття рахунку, отримала від
банку відмову у зв'язку з відсутністю
коштів, через що уклала новий договір
строкового банківського вкладу
№2630/54/172675 на строк з 10.04.2014 року по 20.04.2014
року із процентною ставкою 6%.

22.04.2014 року у зв'язку з відсутністю в
банку грошових коштів позивач знову
отримала відмову від працівників банку
у отриманні свого вкладу в сумі 60000
доларів США, через що за погодженням з
працівниками банку, позивачем було
оформлене платіжне доручення в
іноземній валюті про перерахунок 60000
доларів США до «Правекс Банку», проте і
вказане доручення банком проведене не
було.

11.06.2014 року згідно платіжного доручення
в іноземній валюті було перераховано
15000 доларів США банківського вкладу
позивача на її рахунок в ПАТ КБ
«Правекс Банк».

В цей же день ОСОБА_1 уклала з
відповідачем три договори
банківського вкладу «Динамічний»
№2630/54/189659, №2630/54/189655 та №2630/54/189657 на
суму по 15000 доларів США кожний на строк
з 11.06.2014 року по 21.06.2014 року.

В подальшому позивачем 24.06.2014 року було
оформлено платіжне доручення №1 в
іноземній валюті про перерахунок 15000
доларів США банківського вкладу до ПАТ
«КБ «Правекс Банк», 09.07.2014 року було
оформлено платіжне доручення №1 в
іноземній валюті про перерахунок 5000
доларів США банківського вкладу до ПАТ
«КБ «Правекс Банк» та 22.07.2014 року було
оформлено платіжне доручення №1 в
іноземній валюті про перерахунок 14000
доларів США банківського вкладу до ПАТ
«КБ «Правекс Банк». Проте вказані
переводи відповідачем здійснені не
були.

Відповідно до п. 33.1 статті 32 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні, розміри пені
по непроведеним вчасно банківським
переказам позивача становить 765
доларів по платежу від 24.06.2014, 175 доларів
по платежу від 09.07.2014 року та 322 долари
по платежу від 22.07.2014 року, а всього на
суму 1262 долари США, а також комісійну
винагороду банку за перекази, що не
були проведені, в сумі 5718,31 гривень.

04.08.2014 року позивач звернулась до
відповідача із вимогою повернути
залишок коштів в сумі 44511,26 доларів США,
на що отримала відмову з посиланням на
відсутність в банку грошових коштів.

Позивач, з урахуванням коштів, що були
виплачені банком з часу закінчення
строку депозиту, просив стягнути з ПАТ
«Міський комерційний банк» на свою
користь 44511,26 доларів США залишку
вкладу, 230 доларів США відсотків, 1262
долари США пені за прострочені
перекази, 3% річних від простроченої
суми в розмірі 23.77 долари США, а всього
46027,03 долари США та комісійну
винагороду банку за перекази, що не
були проведені, в сумі 5718,31 гривень.

Правовідносини, які виникли між
позивачем та відповідачем з приводу
укладеного договору банківського
вкладу є цивільно-правовими за своїм
змістом. Частина 2 статті 1060 ЦК України
містить імперативну норму про
обов'язок банку видати вкладнику за
його першою вимогою та не допускає
іншого порядку регулювання даних
відносин спеціальним законодавством
чи договором.

Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено,
що договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначенні
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Враховуючи те, що 11.06.2014 року між ОСОБА_1
та ПАТ «Міський комерційний банк» були
укладені договори строкових
банківських вкладів №2630/54/189659,
№2630/54/189655 та №2630/54/189657, суд приходить до
висновку, що вони дійшли згоди щодо
істотних умов договорів та взяли на
себе зобов'язання щодо їх виконання.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що відповідачем
порушені умови вказаного договору
строкового банківського вкладу, а тому
сума внеску по вказаному договору із
нарахованими відсотками підлягає
поверненню позивачу у повному обсязі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позивач довів
ті обставини на які посилався, як на
підставу своїх позовних вимог.

Керуючись ст. ст.3, 15, 16, 626, 629, 1058, 1060, 1061 ЦК
України, ст.ст. 10, 27, 28, 29, 30, 57-60, 84, 88, 169, 209,
212-214, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Міський
комерційний банк» про стягнення коштів
- задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Міський Комерційний Банк»
на користь ОСОБА_1 46027 доларів США 03
центів США

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Міський Комерційний Банк»
на користь ОСОБА_1 5718 гривень 31 копійку.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
Акціонерний Банк» на користь ОСОБА_1 3654
гривні 00 копійок судових витрат.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано апеляційному суду через
Солом'янський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо таку не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: С.В. Зінченко