АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 413/1515/12
Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц7741768К14
Категорія № 53 ( І )
Доповідач Турік В.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.,

суддів: Савіної Г.О.,
Чорнобука В.І.,

при секретарі: Шролик І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі згідно із
вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без
фіксації судового засідання
технічними засобами, без участі осіб,
які належним чином були повідомлені
про час та місце розгляду справи ,
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Євраз Суха
Балка» на рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 26
червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства "Євраз Суха Балка» про
стягнення недоплаченої заробітної
плати за час відпусток, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» ( надалі - ПАТ "Євраз Суха балка")
про стягнення недоплаченої заробітної
плати за час відпусток.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що він працював на
ПАТ "ЄВРАЗ Суха Балка" у період з 31
серпня 1992 року по теперішній час на
різних посадах, за час його роботи на
підприємстві наказами неодноразово
підвищувались тарифні ставки і
посадові оклади всім працівникам
підприємства, при цьому нарахування та
виплата заробітної плати за час
відпусток, здійснювалась в порушення
Законів України "Про відпустки" та
"Оплату праці", а також Порядку
обчислення заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 і
вказані порушення визнані ПАТ "Євраз
Суха Балка" у спільній Постанові від
06.02.2012 року № 3. У травні 2012 року
відповідач ПАТ "Євраз Суха Балка"
добровільно виплатило позивачу
заборгованість із заробітної плати в
сумі 2886,30 грн.

Після уточнення позовних вимог у
судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4 просив стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_3
недоплачену заробітну плату за час
відпусток в сумі 1378,92 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 26 червня 2014 року за
заявою представника позивача ОСОБА_4
позовні вимоги ОСОБА_3 в частині
стягнення компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати
відповідно до індексу зростання цін
на споживчі товари і тарифів на послуги
і середнього заробітку за частину
часу затримки виплати недоплаченої
заробітної плати залишено без
розгляду.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 26 червня 2014 року позов
ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто з ПАТ
"Євраз Суха Балка" на користь ОСОБА_3
недоплачену заробітну плату за час
відпусток у сумі 1378,92 грн. без
урахування утримання податку з
доходів фізичних осіб. Стягнуто з ПАТ
"Євраз Суха Балка" судовий збір 243,60
грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
"Євраз Суха Балка", посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, а також неповне
з'ясування обставин справи, ставить
питання про скасування рішення суду.

Вважають, що суд першої інстанції при
розрахунку заборгованості середнього
розміру заробітку позивача без
належних правових підстав застосував
коефіцієнт 1,25 з 01.01.2005 року, оскільки
наказом № 83 від 24.01.2005 року було
підвищено тарифні ставки ( оклади) з
метою матеріальної зацікавленості
працівників, тому вимоги п.10 Постанови
КМУ № 100 на дане підвищення не
поширюється.

Суд не взяв до уваги спільну
постанову профспілкових комітетів та
генерального директора ПАТ «Євраз Суха
Балка» № 3 від 06 лютого 2012 року, якою
встановлено корегуючий коефіцієнт 0,71
при розрахунку заробітної плати за
час відпусток за період з 01.01.1995 року
по 01.03.2010 рік для визначення середньої
заробітної плати у випадках
підвищення тарифних ставок і
посадових окладів.

З 01.01.2005 року на підприємстві було
підвищено тарифні ставки (оклади)
згідно наказу по ВАТ "Суха Балка" №83 від
24.01.2005 року з метою матеріальної
зацікавленості працівників,
підвищення ефективності виробництва
та перевиконання планових завдань. У
цьому ж році ВАТ "Суха Балка" на
підставі п. 3.1. розділу 3 Галузевої угоди
гірничо-металургійного комплексу
України на 2005-2006 роки та п. 3.27
Колективного договору ВАТ "Суха Балка"
на 2005 рік наказом по ВАТ "Суха Балка" №331
від 24.03.2005 року встановлено провести з
01.03.2005 року підвищення тарифних ставок
у 1,2014 рази, без зміни положень про
оплату праці. Оскільки підприємством
не порушено умови Галузевої угоди
гірничо-металургійного комплексу
України на 2005-2006 роки та п. 3.27
Колективного договору ВАТ "Суха Балка"
на 2005 рік та було проведено підвищення
тарифних ставок з 01.01.2005 року з власної
ініціативи, на думку відповідача,
відсутні підстави для застосування до
наказу №83 від 24.01.2005 року положень п.10
Порядку обчислення середньої
заробітної плати та врахування цього
коефіцієнту при обчисленні
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток. Крім того, судом не взято до
уваги, що на госпрозрахункових
підприємствах і в організаціях
коригування заробітної плати та інших
виплат провадиться з урахуванням їх
фінансових можливостей, та не
враховано, що підприємство на власний
розсуд вже визначило корегуючі
коефіцієнти для визначення середньої
заробітної плати у випадках підвищення
тарифних ставок і посадових окладів у
відповідності з актами законодавства і
прийняло рішення про розрахунок цих
сум за формулою: корегуючий коефіцієнт
= 1 + розмір підвищення тарифних ставок
та окладів (в частках одиниці) Х 0,71, а
тому незастосування судом цієї формули
є незаконним.

Судом не взято до уваги порушення
позивачем тримісячного строку для
звернення до суду за захистом свого
порушеного права.

Також, судом порушено норми
процесуального права та не враховано,
що згідно положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
сторони звільняються від доведення
обставин, встановлених судовим
рішенням у цивільній справі, яка
стосується однієї зі сторін спору, а
рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 06.02.2012
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_6 до ПАТ «Євраз Суха Балка» про
стягнення недоплаченої заробітної
плати за час відпусток, компенсації
втрати частини заробітної плати у
зв'язку з порушенням строків її
виплати, яке набрало законної сили та
на теперішній час є чинним, встановлено
правомірність дій ПАТ «ЄВРАЗ Суха
Балка» при застосуванні корегуючого
коефіцієнта за формулою: 1 + розмір
підвищення тарифних ставок та окладів
(в частках одиниці) Х 0,71.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник позивача ОСОБА_4, просить
рішення суду, як законне та
обґрунтоване, залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Неявка осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про час та
місце судового розгляду справи
являється їх волевиявленням, яке
свідчить про відмову від реалізації
свого права на безпосередню участь у
судовому розгляді справи та інших
процесуальних прав, тому не може бути
перешкодою для розгляду судом
апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК
України щодо неприпустимості
зловживання сторонами своїми
процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК
України щодо строку розгляду
апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо
строків процесуальних дій, а також
зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК
України, колегія суддів визнала неявку
сторін в судове засідання такою, що не
перешкоджає апеляційному розгляду
справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у період з 31
серпня 1992 року по теперішній час
позивач ОСОБА_3 працював на
підприємстві ПАТ "Євраз Суха Балка" на
різних посадах.

Наказами по підприємству Наказами по
підприємству № 191 від 28.02.1995 р., № 426 від
28.06.1996 р., № 522 від 24.07.1997 р„ 312 від 25.04.2000
р„ № 1252 від 19.12.2001р, № 637 від 29.07.2003р, № 717
від 20.08.2003р., № 391 від 21.04.2004р, № 952 від
15.09.2004р„ № 83 від 24.01.2005р„ № 331 від
21.03,2005р., № 92 від 31.01.2006р., № 367 від 05.04.2006р
№ 1117 від 02.10.2006р„ № 23 від 05.01.2007р., № 624
від 08.05.2007р., № 1432 від 10 жовтня 2007 року, №
103 від 22 січня 2008 року, № 614 від 18 квітня
2008 року у період роботи позивача
неодноразово підвищено тарифні ставки
і посадові оклади працівникам
підприємства.

Позивач у період роботи на
підприємстві неодноразово перебував у
відпустках, отримував заробітну плату,
йому було нараховані та виплачені
відпускні.

Спір виник з приводу невірного
застосування розміру середньої
заробітної плати при нарахуванні сум
оплати за час відпусток.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив із
доведеності позову у зв'язку з
порушенням відповідачем п.п. 2, 10
Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№100 від 08.02.1995 року (далі - Порядок), що
призвело до неправильного нарахування
заробітної плати за час відпусток та з
урахуванням виплачених позивачу сум
дійшов вірного розрахунку по
заборгованості за час відпусток.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону
України "Про відпустки" порядок
обчислення заробітної плати
працівникам за час відпусток,
додаткових відпусток у зв'язку з
навчанням, творчої відпустки,
додаткової відпустки працівникам, які
мають дітей та компенсації за
невикористані відпустки
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Кабінетом Міністрів України
Постановою №100 від 08.02.1995р. затверджено
Порядок обчислення середньої
заробітної плати, який застосовується
при наданні працівникам відпусток.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що у
випадках підвищення тарифних ставок і
посадових окладів на підприємстві, в
установі, організації відповідно до
актів законодавства, а також за
рішеннями, передбаченими в колективних
договорах (угодах), як у розрахунковому
періоді, так і в періоді, протягом якого
за працівником зберігається середній
заробіток, заробітна плата, включаючи
премії та інші виплати, що враховуються
при обчисленні середньої заробітної
плати, за проміжок часу до підвищення
коригується на коефіцієнти підвищення.
На госпрозрахункових підприємствах і в
організаціях коригування заробітної
плати та інших виплат провадиться з
урахуванням їх фінансових можливостей.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідачем в період роботи позивача
підвищувались тарифні ставки і
посадові оклади на підстав наказів №
1252 від 19.12.2001р, № 637 від 29.07.2003р, № 717 від
20.08.2003р., № 391 від 21.04.2004р, № 952 від
15.09.2004р„ № 83 від 24.01.2005р„ № 331 від
21.03,2005р., № 92 від 31.01.2006р., № 367 від 05.04.2006р
№ 1117 від 02.10.2006р„ № 23 від 05.01.2007р., № 624
від 08.05.2007р., № 1432 від 10 жовтня 2007 року, №
103 від 22 січня 2008 року, № 614 від 18 квітня
2008 року.

У зв'язку з цим, на думку колегії суддів,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про необхідність
коригування заробітної плати при
розрахунку середнього заробітку для
нарахування оплати часу відпусток.

06 лютого 2012 року Генеральним
директором ПАТ "Євраз Суха Балка" з
профспілковими комітетами з метою
усунення виявлених порушень прийнято
спільну постанову №3, якою встановлено,
що, виходячи із фінансових можливостей
підприємства при розрахунку
заробітної плати за час відпусток за
період з 01.01.1995р. по 01.03.2010р., як
працівникам, так і колишнім
працівникам, коригуючі коефіцієнти для
визначення середньої заробітної плати
у випадках підвищення тарифних ставок
і посадових окладів у відповідності з
актами законодавства та рішеннями,
передбаченими колективним договором,
розраховуються за формулою: коригуючий
коефіцієнт = 1 + розмір підвищення
тарифних ставок та окладів (в частках
одиниці) х 0,71.

Не застосовуючи вказану спільну
постанову, суд першої інстанції
виходив з того, що з матеріалів справи
не вбачається, що виконавчим органом -
генеральним директором в межах
повноважень на підставі Статуту
приймалось відповідне рішення у
вигляді акту щодо зменшення
коефіцієнту при розрахунку оплати
праці в період відпусток працівників,
крім того, спільна постанова носить
погоджувальний характер із
профспілками і не є належним рішенням
уповноваженого органу ПАТ "Євраз Суха
Балка".

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до пункту 10 Порядку у
випадках підвищення тарифних ставок і
посадових окладів на підприємстві, в
установі, організації відповідно до
актів законодавства, а також за
рішеннями, передбаченими в колективних
договорах (угодах), як у розрахунковому
періоді, так і в періоді, протягом якого
за працівником зберігається середній
заробіток, заробітна плата, включаючи
премії та інші виплати, що враховуються
при обчисленні середньої заробітної
плати, за проміжок часу до підвищення
коригуються на коефіцієнт їх
підвищення; на госпрозрахункових
підприємствах і в організаціях
коригування заробітної плати та інших
виплат провадиться з урахуванням їх
фінансових можливостей (тобто
зазначена норма передбачає можливість
госпрозрахункового підприємства у
випадку скрутного фінансового стану
дещо зменшити коефіцієнт коригування,
але не позбавляє ці підприємства від
коригування). Положення Порядку
обов'язкові для виконання
підприємствами усіх форм власності та
господарювання на підставі пункту 2
постанови Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 р. N100 "Про затвердження
Порядку обчислення середньої
заробітної плати".

Однак, виконавчим органом - генеральним
директором підприємства в межах
повноважень на підставі Статуту
відповідне рішення у вигляді акту щодо
зменшення коефіцієнту при розрахунку
оплати праці в період відпусток
працівників не приймалося, а спільна
постанова носить погоджувальний
характер із профспілками і не є
належним рішенням уповноваженого
органу ПАТ "Євраз Суха Балка".

На виконання спільної постанови було
видано Наказ № 296 від 16.02.2012 року, яким
визначено порядок розрахунку. Проте
вказаний Наказ також не містить
відповідного рішення з приводу питання
щодо зменшення коефіцієнту.

У зв'язку з цим, доводи апеляційної
скарги відповідача про те, що на
госпрозрахункових підприємствах і в
організаціях коригування заробітної
плати та інших виплат провадиться з
урахуванням їх фінансових можливостей,
та що підприємство на власний розсуд
вже визначило корегуючи коефіцієнти
для визначення середньої заробітної
плати у випадках підвищення тарифних
ставок і посадових окладів у
відповідності з актами законодавства і
прийняло рішення про розрахунок цих
сум за формулою: корегуючий коефіцієнт
= 1 + розмір підвищення тарифних ставок
та окладів (в частках одиниці) Х 0,71, а
тому незастосування судом цієї формули
є незаконним, не можуть бути взяті до
уваги колегією суддів з вищенаведених
підстав.

Висновок суду першої інстанції
щодо застосування коефіцієнту 1,2 з
01.01.2005 року на підставі наказу № 83 від
24.01.2005 року, на думку колегії суддів, є
правильним, оскільки таке підвищення
відбулося відповідно умов Галузевої
Угоди на 2005 рік, яка передбачає
підвищення посадових окладів, Наказ
стосується всіх працівників
підприємства і таке підвищення
відповідає положенню п.10 Порядку, У
зв'язку з цим, колегія суддів не може
взяти до уваги доводи апеляційної
скарги відповідача щодо відсутності
правових підстав для застосування до
наказу №83 від 24.01.2005 року положень 10
Порядку обчислення середньої
заробітної плати та врахування цього
коефіцієнту при обчисленні
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток з вищенаведених підстав.

Не заслуговують на увагу і посилання
представника відповідача на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 06.02.2012 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ «ЄВРАЗ
Суха Балка» про стягнення недоплаченої
заробітної плати за час відпусток,
компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати, як на підставу
звільнення від доказування, оскільки
згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Отже,
даною нормою встановлено
преюдиціальність певних фактів,
встановлених при розгляді справи, а не
визначених судом у порядку ст. 215 ЦПК
України правовідносин відповідно до
встановлених фактів.

Таким чином, преюдиціальним фактом,
встановленим рішенням апеляційного
суду Дніпропетровської області від
06.02.2012 року, може бути факт застосування
ПАТ «Євраз Суха Балка» корегуючого
коефіцієнту при визначенні розміру
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток, однак не висновки суду щодо
оцінки таких дій та їх правомірності.

Обов'язковими ж для суду є лише
висновки Верховного Суду України,
викладені у рішеннях, прийнятих за
результатами розгляду заяв про
перегляд судового рішення з підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України (ч. 2 ст. 214 ЦПК
України).

Не може погодитись колегія суддів і з
доводами апеляційної скарги щодо
пропуску позивачем строку для
звернення до суду за захистом свого
порушеного права з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 261 ЦПК України
перебіг позовної давності починається
від дня коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач дізнався про порушення свого
права лише із Спільної постанови
Генерального директора та
профспілкових комітетів від 06.02.2012
року, і саме з цього часу починається
перебіг позовної давності, а підстави
для застосування до правовідносин
сторін обмеженого строку позовної
давності тривалістю три місяці у
відповідності до трудового
законодавства, яке було чинне на час
порушення ПАТ «Євраз Суха Балка»
трудових прав позивача щодо оплати
праці, відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, в
редакції чинній станом на 06.02.2012 року,
у разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у справі
за конституційним зверненням
громадянки ОСОБА_7 щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 233 Кодексу законів про працю
України, статей 1, 12 Закону України "Про
оплату праці", визнано, що у разі
порушення роботодавцем законодавства
про оплату праці не обмежується
будь-яким строком звернення працівника
до суду з позовом про стягнення
заробітної плати, яка йому належить,
тобто усіх виплат, на які працівник має
право згідно з умовами трудового
договору і відповідно до державних
гарантій, встановлених законодавством,
зокрема й за час простою, який мав місце
не з вини працівника, незалежно від
того, чи було здійснене роботодавцем
нарахування таких виплат.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені письмовими матеріалами
справи та поясненнями учасників
процесу.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
відповідача повинна бути залишена без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції на підставі ст.308 ЦПК України,
залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 26 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: