ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Трусової Т.О.,

при секретарі Мінасян С.Г., з участю:
представників позивачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3, представника відповідачів
ОСОБА_4, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 в інтересах малолітнього
ОСОБА_6, та позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання права
власності в порядку спадкування,
встановлення порядку користування
квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2014 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_7
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання за їх
малолітнім сином ОСОБА_11 права
власності на 1/5 частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_12 та
встановлення порядку користування
вказаною квартирою.

Позов обґрунтований наступним. В 1999 р.
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та
ОСОБА_12 в порядку приватизації набули у
власність в рівних частках квартиру
АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_12 помер.
Після відкриття спадщини з'ясувалося,
що ОСОБА_12 склав заповіт, відповідно до
якого заповів належну йому частку у
квартирі малолітньому сину позивачів
ОСОБА_6. Позивачі не можуть оформити
право власності дитини в порядку
спадкування, оскільки відповідачі
чинять у цьому перешкоди, утримуючи у
себе і не надаючи оригінал свідоцтва
про приватизацію квартири.

В обґрунтування вимог про встановлення
порядку користування квартирою ОСОБА_7
вказала, що спірна квартира має
загальну площу 69,48 кв.м. і складається з
трьох ізольованих жилих кімнат та
місць загального користування. На долю
кожного із співвласників припадає по
8,38 кв.м. жилої площі. Разом з сином їй
належить на праві власності 2/5 частин у
праві власності, що складає 16,76 кв.м.
житлової площі. Зазначений розмір
житлової площі майже повністю
відповідає розміру кімнати площею 15
кв.м., яка відповідно до існуючого
порядку фактично перебуває в їх
користуванні.

ОСОБА_7 посилається на те, що між її
сім'єю та сім'єю ОСОБА_12 склалися
неприязні відносини, які
унеможливлюють спільне вирішення
питань користування квартирою та
оплати житлово-комунальних послуг, у
зв'язку з чим просить встановити
порядок користування квартирою,
відповідно до якого виділити їй та сину
в користування кімнату площею 15 кв.м.,
відповідачам - дві інші кімнати площею
17,3 кв.м. та 9,6 кв.м., а місця загального
користування залишити в спільному
користуванні.

В судовому засіданні представники
позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов
підтримали пославшись на обставини,
викладені в позовній заяві. З огляду на
надання представником відповідачів
технічного паспорту на спірну
квартиру, уточнили, що розмір площі
кімнати, яку ОСОБА_7 просить виділити в
її та сина користування, становить 14,9
кв.м.

Представник відповідачів ОСОБА_4 позов
визнав частково. Не заперечував проти
визнання за ОСОБА_6 права власності на
1/5 частину квартири в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_12 Вимоги про встановлення
порядку користування квартирою не
визнав пославшись на те, що кімнати
площею 15 кв.м. у квартирі немає, а
встановлення порядку користування
квартирою призведе до порушення прав
співвласників.

Заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши письмові докази,
суд вважає встановленими наступні
обставини і визначені відповідно до
них правовідносини.

В 1999 р. квартира АДРЕСА_1 була набута у
власність ОСОБА_12, його сином ОСОБА_8,
дочкою ОСОБА_7, дружиною сина ОСОБА_9 та
онуком ОСОБА_10 в рівних частках на
підставі Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду", що підтверджується свідоцтвом
про право власності на житло від 24
листопада 1999 р. (а.с. 106 ).

29 листопада 1999 р. право власності
вказаних осіб зареєстровано Київським
міським бюро технічної інвентаризації
за реєстровим № 1408.

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_12 помер, залишивши
заповіт, відповідно до якого належну
йому 1/5 частину квартири АДРЕСА_1
заповів ОСОБА_6 (а.с. 67, 68, 12).

У спадкодавця ОСОБА_12 не залишилося
спадкоємців, які мають право на
обов'язкову частку у спадщині, а отже
ОСОБА_6 має право на 1/5 частину квартири
АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

З матеріалів спадкової справи
вбачається, що у грудні 2011 р. законні
представники малолітнього спадкоємця
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відповідно до
положень ч. 4 ст. 1269 ЦК України подали до
Сьомої київської державної
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини (а.с. 66).

В лютому 2014 р. ОСОБА_5 звернувся до
нотаріуса із заявою про видачу
свідоцтва про право на спадщину, проте
нотаріус повідомив про неможливість
видачі свідоцтва через ненадання
правовстановлюючого документу на
спадкове майно (а.с. 70).

Такі дії нотаріуса узгоджуються з
положеннями п.п. 4.15, 4.18 п. 4 Глави 10
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, відповідно до
яких видача свідоцтва про право на
спадщину на майно, яке підлягає
реєстрації, проводиться нотаріусом
після подання правовстановлюючих
документів щодо належності цього майна
спадкодавцеві та перевірки
відсутності заборони або арешту цього
майна. За відсутності у спадкоємця
необхідних для видачі свідоцтва про
право на спадщину документів нотаріус
роз'яснює процедуру вирішення
зазначеного питання в судовому
порядку.

Судом встановлено, що відповідачі
утримують у себе свідоцтво про право
власності на житло від 24 листопада 1999 р.
і не надають його позивачам для
оформлення свідоцтва про право на
спадщину, що порушує право спадкоємця
на одержання правовстановлюючого
документу на успадковане нерухоме
майно і тим самим порушує його права
власності.

З урахуванням приписів ст. 328, 1218, 1223, 1226,
п. 1) ч. 2 ст. 16, ст. 392 ЦК України порушене
право спадкоємця ОСОБА_6 підлягає
судовому захисту шляхом визнання права
власності на успадковане ним майно.

При вирішенні вимог про встановлення
порядку користування квартирою суд
виходить з положень ст. 358 ЦК України,
яка визначає, що право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Судом встановлено, що співвласниками
спірної квартири є члени двох сімей,
між якими склалися вкрай неприязні
стосунки з приводу користування
квартирою, що і обумовило ненадання
відповідачами позивачам
правовстановлюючого документу для
оформлення права на спадщину.

Спірна квартира не може бути поділена в
натурі, так як неможливо виділити
сторонам ізольовані жилі та інші
приміщення із самостійними виходами,
які можуть використовуватись як окремі
квартири, а конфліктні відносини між
співвласниками перешкоджають їм
домовитися про порядок користування
квартирою.

За таких обставин вирішити існуючий
спір можливо лише шляхом встановлення
конкретного порядку користування
квартирою.

Згідно технічного паспорту спірна
квартира складається із трьох
ізольованих житлових кімнат площею 14,9
кв.м., 10 кв. м. і 17 кв.м. та місць
загального користування: кухні, ванної
кімнати, вбиральні, коридору,
вбудованої шафи, а також двох лоджій
(а.с. 107).

Враховуючи, що загальна жила площа
квартири складає 41,9 кв.м., на кожного з
співвласників припадає в користування
по 8,38 кв.м. жилої площі.

За запропонованим позивачами
варіантом порядку користування
квартирою частка ОСОБА_7 та
малолітнього ОСОБА_6 буде меншою на 1,86
кв.м. від розміру частки, яка припадає
на їх спільну частку у праві власності
(16,76 кв.м.), а частка ОСОБА_8, ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 відповідно буде перевищувати
на 1,86 кв.м. розмір частки, яка припадає
на їх спільну частку у праві власності
(25,14 кв.м.).

Представники сторін визнали, що такий
порядок користування квартирою уже
склався, а враховуючи розміри та
конструктивні особливості спірної
квартири, іншого варіанту порядку
користування нею встановити неможливо.

За таких обставин вимоги про
встановлення конкретного порядку
користування квартирою суд вважає
доведеними і обґрунтованими та
задовольняє їх.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд виходить з наступного.

З огляду на те, що за даними
Інтернет-ресурсу «Столична
недвижимость» вартість трикімнатної
квартири, аналогічної спірній
квартирі, складає орієнтовно 910000 грн.,
суд визначає, що ціна позову становить
182000 грн. Таким чином позов про визнання
права власності підлягав оплаті
судовим збором в розмірі 1820 грн.
Позивачі оплатили позов майнового
характеру судовим збором в розмірі 743,60
грн., тобто не доплатили 1076,40 грн.
судового збору.

Враховуючи, що рішення ухвалено на
користь позивачів, суд на підставі ст. 88
ЦПК України присуджує з відповідачів
судові витрати, які складаються з
судового збору в сумі 987,20 грн. (а.с. 1, 2, 3),
та документально підтверджених витрат
на правову допомогу в сумі 2625 грн. (а.с.
46), тобто по 1204,07 грн. з кожного.

В дохід держави з відповідачів
підлягає стягненню недоплачений
позивачами судовий збір в сумі 1076,40
грн., тобто по 358,80 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 в інтересах малолітнього
ОСОБА_6, та позов ОСОБА_7 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/5
частину квартири АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за заповітом після
померлого 23 листопада 2011 року ОСОБА_12.

Встановити порядок користування
приміщеннями квартири АДРЕСА_1,
відповідно до якого виділити в
користування ОСОБА_7 та ОСОБА_6
ізольовану жилу кімнату площею 14,9
квадратних метрів, а ОСОБА_8, ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 виділити в користування дві
ізольовані жилі кімнати площею 17,0
квадратних метрів та 10 квадратних
метрів.

Місця загального користування
залишити у спільному користуванні
співвласників квартири.

Стягнути з ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на
користь ОСОБА_7 судові витрати по 1204
гривень 07 копійок з кожного.

Стягнути з ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в
дохід держави судовий збір по 358
гривень 80 копійок з кожного.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: