Справа № 333/7090/13-ц
Комунарський районний суд м. Запоріжжя
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет
ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду із
зазначеним позовом, в якому просив
звернути стягнення на предмет іпотеки
за іпотечним договором в рахунок
погашення заборгованості за кредитом,
посилаючись на те, що 28.03.2008 року між
ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №0703/0308/88-056, згідно
якого відповідач отримав кредит в сумі
50 000,00 доларів США на строк до 28.03.2018 року
включно, зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 11,9%
річних за весь строк фактичного
користування кредитом.
28.03.2008 року в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором №
№0703/0308/88-056 від 28.03.2008 року між ВАТ
«Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено
договір іпотеки №0703/0308/88-056-Z-1,
посвідчений приватним нотаріусом
Запорізького міського округу ОСОБА_2 та
зареєстрованого в реєстрі за №55,
згідно якого ОСОБА_1 передала в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 50,09
кв.м, житловою площею 26,09 кв.м. та
належить останній на праві приватної
25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ
«Дельта Банк» був укладений договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитними договорами, а 15.06.2012 року
аналогічний договір був укладений між
ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк».
У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 на цей час не
виконує умови кредитного договору та
заборгованість останнього за
зазначеним договором на 10.06.2013 року
складає 411 585,95 грн., яка складається з:
399 029,91 грн. - заборгованість за кредитом;
11 152,63 грн. - заборгованість по
відсоткам; 1 403,41 грн. - пеня. Вимога, яка
направлена ПАТ «Альфа Банк»,
відповідачем не виконана, позивач
просить звернути стягнення на предмет
іпотеки та судові витрати.
Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
своєчасно та належним чином, надав суду
заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158
ЦПК України розглядати справу за його
відсутності, позовні вимоги підтримав
повністю, проти винесення заочного
рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, судом була направлена судова
повістка на адресу відповідача, за якою
останній зареєстрований та фактично
мешкає, на адресу суду повернувся
конверт з судовою повісткою на ім'я
відповідача з причини «за закінченням
терміну зберігання», згідно відмітці
листоноші, адресату було двічі
залишено повідомлення про
необхідність з'явитися для отримання
кореспонденції, але з невідомих суду
причин, відповідач не з'явився за її
отриманням. На підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК
України, суд вважає, що судовий виклик
вручений відповідачу належним чином.
На підставі вищенаведеного, керуючись
ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим
розглянути справу у відсутності
відповідача на підставі наявних у ній
доказів, та на підставі ст. 224 ЦПК
України, за згодою представника
позивача, ухвалити заочне рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи та
дослідивши письмові докази, приходить
до наступних висновків.

За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб та в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів. Належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

28.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
№0703/0308/88-056, згідно якого відповідач
отримав кредит в сумі 50 000,00 доларів США
на строк до 28.03.2018 року включно, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 11,9% річних за весь
строк фактичного користування
кредитом.

Відповідно до умов вищевказаного
Кредитного договору, Банк
зобов'язується надати Боржнику кредит
у сумі 50 000,00 доларів США, а Боржник
зобов'язується повернути наданий
кредит і сплатити проценти за
користування в сумі, строки та на
умовах, що передбачені Кредитним
договором та Додатком №1 до нього -
Графіком погашення кредиту.

Відповідно до листа №13-210/7871-22612 від
07.12.2009 року Національного Банку України
операції з валютними цінностями банки
мають право здійснювати на підставі
письмового дозволу (генеральна
ліцензія) на здійснення операцій з
валютними цінностями відповідно до
пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю». Таким чином, операція з
надання банками кредитів в іноземній
валюті не потребує індивідуальної
ліцензії. Банк ( кредитор) свої
зобов'язання за Кредитним договором
виконав у повному обсязі, надавши
Боржнику кредит у сумі 50 000,00 доларів
США.

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язання за Кредитним
договором №0703/0308/88-056 від 28.03.2008 року між
ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено
договір іпотеки №0703/0308/88-056-Z-1,
посвідчений приватним нотаріусом
Запорізького міського округу ОСОБА_2 та
зареєстрованого в реєстрі за №55,
згідно якого ОСОБА_1 передала в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 50,09
кв.м, житловою площею 26,09 кв.м., яка
складається з двох кімнат в придатному
для житла стані та належить останній на
праві приватної власності на підставі
свідоцтва про право власності №6010,
виданого Виконавчим комітетом
Комунарської районної ради народних
депутатів м.Запоріжжя, 23.05.1995 року, та
зареєстрованого в ОП ЗМБТІ 01.06.1995 року в
реєстровій книзі № 247 за реєстровим №
36836.

Відповідно до Договору про внесення
змін та доповнень №1 від 26.04.2012 року
Договору іпотеки сторони оцінили
вищезазначений предмет іпотеки в 32 900
дол. США(тридцять дві тисячі дев'ятсот
доларів США), що за курсом НБУ на день
укладення цього договору становить у
еквіваленті 267 795,33 грн. (двісті
шістдесят сім тисячі сімсот дев'яносто
п'ять гривень 33 копійки).

Згідно п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що
зобов'язанням є правовідношення, в яких
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші, тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 ЦК
України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом, а зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України.

Відповідно до умов Іпотечного
договору, а саме п. 11 Іпотекодержатель
набуває право стягнення на предмет
іпотеки у будь-якому з наступних
випадків: у випадку невиконання
Боржником основного зобов'язання; у
випадку невиконання або неналежного
виконання Іпотекодавцем умов
Іпотечного договору; у інших випадках,
передбачених законодавством.

У разі порушення Боржником основного
Кредитного договору та/або порушення
Іпотекодавцем умов Іпотечного
договору, Іпотекодержатель надсилає
Іпотекодавцю та/або Боржнику письмову
вимогу про усунення порушення
Основного зобов'язання за Кредитним
договором та/або зобов'язань,
передбачених Іпотечним договором, у
тридцятиденний строк, та попередження
про звернення стягнення на Предмет
іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо
протягом встановленого строку вимога
Іпотекодержателя залишається без
задоволення, Іпотекодержатель вправі
розпочати звернення стягнення на
Предмет іпотеки відповідно до умов
Іпотечного договору.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
може бути здійснено Іпотекодержателем
на підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно із
договором про задоволення вимог
Іпотекодержателя, шляхом позасудового
врегулювання, яким вважатиметься
застереження, що міститься у п.п 12.1, 12.2,
12.3 Іпотечного договору або на підставі
окремого договору, який може бути
укладений між Іпотекодавцем та
Іпотекодержателем з урахуванням вимог
чинного законодавства України. На
виконання умов Кредитного договору та
Іпотечного договору відповідачу та
боржнику було направлено вимогу, а
саме: повідомлення про усунення
порушень та попередження про звернення
стягнення на предмет іпотеки, але на
дату подання позовної заяви вимога не
виконана.

Згідно п.11 зазначеного договору
іпотеки іпотекодержатель набуває
право звернути стягнення на предмет
іпотеки в разі невиконання
іпотекодавцем основного зобов'язання
повністю або частково, у т.ч. якщо
іпотекодавець не поверне іпотеко
держателю суму кредиту, проценти за
користування кредитом, пеню, іншу
заборгованість. При настанні
зазначених випадків іпотекодержавець
надсилає іпотекодавцю письмову вимогу
про усунення порушення основного
зобов'язання та зобов'язань,
передбачених договором іпотеки у разі
невиконання цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотеко держатель вправі
розпочати звернення стягнення на
предмет іпотеки відповідно до умов
договору іпотеки.

У зв'язку з тим, що позичальником не
було дотримано умов кредитного
договору №0703/0308/88-056 від 28.03.2008 року, у
відповідність до умов вказаного
кредитного договору та договору
іпотеки, позивачем було здійснено
вимогу дострокового виконання
позичальником його зобов'язань за
кредитним договором в повному обсязі.

Станом на 10.06.2013 року у відповідача
виникла заборгованість за кредитним
договором №0703/0308/88-056 від 28.03.2008 року в
сумі 411 585,95 грн., яка складається з: 399
029,91 грн. - заборгованість за кредитом; 11
152,63 грн. - заборгованість по відсоткам; 1
403,41 грн. - пеня.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного
кодексу України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу
України передбачено, що до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 глави 71
Цивільного кодексу України, тобто
норми про договір позики.

На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику у строк
та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі змістом ст.ст.610, 612 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом. Боржник, який прострочив
зобов'язання, відповідає перед
кредитором за завдані простроченням
збитки і за неможливості виконання, що
випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного
кодексу України якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до ст.625 Цивільного кодексу
України, на підставі ч.2 якої боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший
процентів не встановлений договором
або законом.

На підставі ст.617 Цивільного кодексу
України особа, яка порушила
зобов'язання, звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили. Не вважається
випадком, зокрема, відсутність у
боржника відповідних коштів.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України
«Про іпотеку» у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору. При цьому частиною 2 статті 35
Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що положення частини
першої цієї статті не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду у
встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про
іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні; спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

На підставі ч.3 ст.37 Закону України «Про
іпотеку» іпотекодержатель набуває
предмет іпотеки у власність за
вартістю, визначеною на момент такого
набуття на підставі оцінки предмета
іпотеки суб'єктом оціночної
діяльності.

Статтею 41 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що реалізація предмета
іпотеки, на який звертається стягнення
за рішенням суду або за виконавчим
написом нотаріуса, проводиться, якщо
інше не передбачено рішенням суду,
шляхом продажу на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України «Про виконавче провадження», з
дотриманням вимог Закону України «Про
іпотеку».

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п.37 Постанови від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» невиконання вимог
частини першої статті 35 Закону України
«Про іпотеку» про надіслання
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмової
вимоги про усунення порушення
зобов'язання не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду (на
відміну від інших способів звернення
стягнення (частина третя статті 33 цього
Закону), оскільки іпотекодавець у
судовому засіданні має можливість
заперечувати проти вимог
іпотекодержателя, що відповідає
положенням статті 124 Конституції
України.

Таким чином, враховуючи невиконання
відповідачем ОСОБА_1 основного
зобов'язання за Кредитним договором
№0703/0308/88-056 від 28.03.2008 року та Іпотечним
договором №0703/0308/88-056-Z-1 від 28.03.2008 року,
суд вважає позов обґрунтованим і таким,
що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88
Цивільно-процесуального кодексу
України, так як судове рішення
ухвалюється у повному обсязі на
користь позивача, понесені ним і
документально підтверджені судові
витрати підлягають стягненню з
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.192, 514, 516, 526, 617, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК
України, ст.ст.2, 47, 49 Закону "Про банки і
банківську діяльність", ст.ст.33-35, 37-3939, 41
Закону України «Про іпотеку», ст.ст.10, 11,
57-59, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
про звернення стягнення на предмет
іпотеки - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним
товариством «Альфа-Банк» за кредитним
договором №0703/0308/88-056 від 28.03.2008 року в
розмірі 411 585,95 грн. (чотириста
одинадцять тисяч п'ятсот вісімдесят
п'ять гривень 95 копійок), яка
складається з 399 029,91 грн. -
заборгованість за кредитом; 11 152,63 грн. -
заборгованість по відсоткам; 1 403,41 грн. -
пеня - звернути стягнення на предмет
договору іпотеки №0703/0308/88-056-Z-1 від
28.03.2008 року, посвідченого приватним
нотаріусом Запорізького міського
округу ОСОБА_2 та зареєстрованого в
реєстрі за №55, згідно якого ОСОБА_1
передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 50,09 кв.м, житловою
площею 26,09 кв.м., яка складається з двох
кімнат в придатному для житла стані та
належить останній на праві приватної
власності на підставі свідоцтва про
право власності №6010, виданого
Виконавчим комітетом Комунарської
районної ради народних депутатів
м.Запоріжжя, 23.05.1995 року, та
зареєстрованого в ОП ЗМБТІ 01.06.1995 року в
реєстровій книзі № 247 за реєстровим №
36836 шляхом проведення прилюдних торгів
відповідно до ЗУ «Про виконавче
провадження», за початковою ціною,
встановленою на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» 3 441 (три
тисячі чотириста сорок одну) грн.
витрат по сплаті позивачем судового
збору.

Рішення може бути переглянуто судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача поданою протягом десяти
днів після отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя

І.Й.
Наумова