Провадження № 2/127/5709/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08.12.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

при секретарі Чінаровій Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вінниці цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, процентів, нарахованих за
користування кредитом, та пені,

ВСТАНОВИВ :

ПАТ "УкрСиббанк" звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
стягнення в солідарному порядку на
користь публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк»
заборгованості з повернення кредитних
коштів, процентів за користування
кредитом за договором про надання
споживчого кредиту №0 від 23
квітня 2008 року в розмірі 119 870,11 доларів
США, що за курсом Національного банку
України станом на 31.07.2014 року становить
1 438 823,48 грн., з яких: 66 175,13 доларів США, що
за курсом НБУ станом на 31.07.2014 року
становить 794 312,53 грн. - кредитна
заборгованість; 45 174,55 доларів США, що за
курсом НБУ станом на 31.07.2014 року
становить 542 238,62 грн. - заборгованість
по процентах; 2 481,00 доларів США, що за
курсом НБУ станом на 31.07.2014 року
становить 29 779,90 грн. - пеня за
прострочення сплати кредиту; 6 039,43
доларів США, що за курсом НБУ станом на
31.07.2014 року становить 72 492,43 грн. - пеня за
прострочення сплати процентів;
стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» суми
сплаченого судового збору.

Позов мотивований тим, що 23 квітня 2008
року між акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк» та
ОСОБА_1 укладено договір про надання
споживчого кредиту №0.

Відповідно до умов кредитного договору
ПАТ "УкрСиббанк" надав ОСОБА_1 кредит в
іноземній валюті в сумі 70 000,00 доларів
США, а ОСОБА_1 зобов'язався повернути
наданий кредит у повному обсязі не
пізніше 21 квітня 2028 року, згідно з
графіком погашення кредиту (Додаток №1
до Кредитного договору), та сплачувати
протягом 30 календарних днів, рахуючи з
дати видачі кредиту, проценти за
користування кредитом у розмірі 13,0 %
річних.

З метою забезпечення своєчасного і
повного виконання зобов'язань ОСОБА_1
за кредитним договором між ПАТ
"УкрСиббанк" та ОСОБА_2 було укладено
договір поруки №199917 від 23 квітня 2008
року та між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3
було укладено Договір поруки №199918 від
23 квітня 2008 року.

Відповідно до умов договорів поруки
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов'язалися
відповідати у повному обсязі за
виконання ОСОБА_1 усіх зобов'язань, що
виникли з кредитного договору.
Відповідальність ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 є солідарною.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, просив суд
позов задовольнити, оскільки позивач
виконав взяті на себе зобов'язання в
повному обсязі, але всупереч умов
кредитного договору Відповідач не
здійснює платежі для погашення суми
заборгованості за кредитом та
нарахованими процентами з січня 2009
року, чим порушує взяті на себе
договірні зобов'язання.

Представник ОСОБА_1 надав письмові
заперечення проти позову, вказав на те,
що позовні вимоги необґрунтовані, не
доведені належними та допустимими
доказами, а тому задоволенню не
підлягають.

На клопотання представника ОСОБА_1
судом для огляду в судовому засіданні
витребувано цивільну справу
Замостянського районного суду м.
Вінниці №2-75/11, в якій оглянуто
Повідомлення №2856 про неможливість
подання висновку судово-економічної
експертизи від 14.02.2012 року та
довідки-розрахунки заборгованості
ОСОБА_1, приєднані ПАТ УкрСиббанк" до
позовної заяви.

Від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
надійшли заяви про розгляд справи за їх
відсутності, позов не визнали, проти
задоволення позову заперечують з тих
підстав, що позивачем не доведено та не
обґрунтовано належними доказами
наявність заборгованості та її розмір.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку про те, що позов
недоведений і задоволенню не підлягає
з таких підстав.

3 квітня 2008 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 було
укладено договір про надання
споживчого кредиту №0.

З метою забезпечення своєчасного і
повного виконання зобов'язань ОСОБА_1
за Кредитним договором, між ПАТ
"УкрСиббанк" та ОСОБА_2 було укладено
договір поруки №199917 від 23 квітня 2008
року та між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3
договір поруки №199918 від 23 квітня 2008
року.

Відповідно до умов договорів поруки
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов'язалися
відповідати у повному обсязі за
виконання ОСОБА_1 усіх зобов'язань, що
виникли з кредитного договору.
Відповідальність ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 є солідарною.

За таких обставин суд вважає, що
правовідносини, які виникли між
сторонами, є зобов'язальними і
регулюються нормами глав 47-49 ЦК
України, а також спеціальними нормами
глави 71 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999, №996-XIV,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що на
основі даних бухгалтерського обліку
підприємства зобов'язані складати
фінансову звітність. Фінансову
звітність підписують керівник та
бухгалтер підприємства.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», фінансова
звітність підприємства (крім бюджетних
установ, представництв іноземних
суб'єктів господарської діяльності та
суб'єктів малого підприємництва,
визнаних такими відповідно до чинного
законодавства) включає: баланс, звіт
про фінансові результати, звіт про рух
грошових коштів, звіт про власний
капітал та примітки до звітів.

У відповідності до ч. 5 ст. 11 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» форми
фінансової звітності банків і порядок
їх заповнення встановлюються
Національним банком України за
погодженням з Державним комітетом
статистики України.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», метою
ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам для прийняття
рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства.

Отже, у відповідності до наведених
норм, у ході виконання сторонами взятих
на себе зобов'язань, що полягають у
видачі грошових коштів та їх
поверненні, нарахуванні та сплати
відсотків, пені та інших передбачених
діючим законодавством та укладеними
договорами платежів, сторони
зобов'язані були фіксувати такі
юридично значимі події у встановлений
законодавством спосіб, а саме складати
та посвідчувати підписами та печатками
(за їх наявності) первинні бухгалтерскі
документи, як-то прибуткові та
видаткові касові ордера, квитанції,
меморіальні ордери, тощо.

На підставі цих документів банківська
установа складає зведені облікові
документи, які повинні відповідати
вимогам ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" щодо форми та
змісту.

Крім того, фінансова звітність,
складена на підставі первинних
бухгалтерських документів та зведених
облікових документів (регістрів),
включає в себе звіт про рух грошових
коштів.

Відтак, нормами Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність» визначено та закріплено
правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності, та, зокрема, визначено
спосіб фіксації проведення
розрахункових (фінансових) операцій
між сторонами, та порядок їх обліку.

У відповідності до ч. 1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Частиною 2 ст. 57 ЦПК України
передбачено, що ці дані встановлюються
на підставі пояснень сторін, третіх
осіб, їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків, письмових
доказів, речових доказів, зокрема
звуко- і відеозаписів, висновків
експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування.

У відповідності до ч. 2 ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

На підтвердження своїх позовних вимог
позивачем були надані
довідка-розрахунок заборгованості за
кредитом, довідка-розрахунок
заборгованості по процентах за
користування кредитом,
довідка-розрахунок фактично сплаченої
пені, довідка-розрахунок пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом, довідка-розрахунок пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за процентами за користування
кредитом, довідка-розрахунок
заборгованості за кредитом на 31.07.2014
року.

Суд не приймає вказані
довідки-розрахунки як докази наявності
грошової заборгованості та її
розмірів, оскільки вони не є первинною
бухгалтерською документацією в
розумінні Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», а тому у
відповідності до ч.2 ст. 59 ЦК України не
можуть бути засобами доказування цих
обставин, та є недопустимими доказами.

Посилання представника позивача на те,
що надані довідки - розрахунки
проведені з використанням
спеціалізованої комп'ютерної програми
судом не приймається до уваги, оскільки
ці довідки не є зведеними обліковими
документами (регістрами) в розумінні
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні».

До того ж суд зазначає, що сам лише факт
укладання договору не є доказом міри
виконання взятих на себе сторонами
зобов'язань, а тому не може бути
самостійною підставою для задоволення
позовних вимог в розмірах, вказаних
позивачем у наданих
довідках-розрахунках.

З огляду на викладене суд дійшов
висновку, що належних та допустимих
доказів, які б підтверджували
наявність суми заборгованості ОСОБА_1,
вказаної в позовній заяві, позивачем
не надано.

Зокрема, відповідно до ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність» належними
доказами, що підтверджують наявність
або відсутність заборгованості, можуть
бути виключно первинні документи,
оформлені в порядку цієї статті, які
встановлюють розмір заборгованості.

Такої ж позиції дотримується Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ, про що
зазначено в ухвалі від 15.06.2011 року у
справі №6-4882св11.

Отже, позивачем не доведені позовні
вимоги щодо суми боргу ОСОБА_1 перед ПАТ
«УкрСиббанк» за договором про надання
споживчого кредиту №0 від 23
квітня 2008 року.

Судом досліджені витребувані з
матеріалів судової справи
Замостянського районного суду м.
Вінниці №2-75/11 повідомлення №2856 про
неможливість подання висновку
судово-економічної експертизи від
14.02.2012 року та довідки - розрахунки
заборгованості ОСОБА_1

Так, ухвалою суду від 20.07.2011 року було
призначено судово-економічну
експертизу в цивільній справі №2-75/11 за
позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

20.02.2012 року до суду надійшло
повідомлення №2856 судового експерта
Вінницького відділення Київського НДІ
судових експертиз від 14.02.2012 року про
неможливість подання висновку судово -
економічної експертизи в справі №2-75/11.

В мотивувальній частині цього
повідомлення №2856 експерт зазначив
наступне: "....арифметична сума значень
наведених в графі «сплачено відсотків»
згідно поданого банківського
розрахунку за кредитним договором
№000 від 23.04.2008р. не відповідає
загальному підсумку по графі…". "Також,
існують розбіжності між наданими на
дослідження квитанціями та
банківським розрахунком щодо дат
зарахування коштів в рахунок погашення
зобов'язань по кредитному договору
№000 від 23.04.2008р., а саме: сума
коштів в розмірі 1000 доларів США,
сплачена 11.01.2010р. (квитанція №109 від
11.01.2010р.) врахована в розрахунку 12.01.2010р.;
сума коштів, яка сплачена 05.03.2010р.
(квитанція №23 від 05.03.2010р.) відображена
в розрахунку 19.03.2010р." "На дослідження не
надано всіх первинних документів на
підставі яких здійснено розрахунок
заборгованості за кредитним договором
№000 від 23.04.2008р. За наявними в
матеріалах справи №2-75/11 та додатково
наданими документами експерту не
видається за можливе надати відповідь
на поставлене питання. Тому експерт
повідомляє про неможливість дачі
висновку».

Порівнявши довідки-розрахунки ПАТ
"УкрСиббанк" в справі №2-75/11 з довідками-
розрахунками в цій справі, суд дійшов
висновку, що вони є аналогічними за
період з 23.04.2008 року по 06.04.2011 року, а
тому містять ті самі арифметичні
помилки і невідповідності первинним
документам, також не ґрунтується на
первинних бухгалтерських документах, а
отже не можуть самостійно
підтверджувати заборгованість за
договором про надання споживчого
кредиту №0 від 23 квітня 2008 року.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь в справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 526, 530, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 9,
11 Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», ст.ст. 4, 10, 11, 57-61, 88, 212-215 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, процентів, нарахованих за
користування кредитом, та пені
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення, а особами, відсутніми в
судовому засіданні, протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення
суду.

Суддя: