Провадження № 2/641/264/2014
24 січня 2014 року Комінтернівський
районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Богдан М.В.,
за участю секретаря - Коваленко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Комінтернівський РВ у місті Харкові ГУ
ДМС України в Харківській області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2, третя особа
Комінтернівський РВ у місті Харкові ГУ
ДМС України в Харківській області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, в
якому просить визнати відповідача
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням, а саме квартирою
АДРЕСА_1, а також стягнути судові
В обґрунтування позову посилається на
те, що позивач по справі є власницею
квартири АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 20.11.2004 року,
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_3 У вказаній квартирі
зареєстрований також відповідач по
справі, який є чоловіком її доньки.
Однак сімейні стосунку в них не
склалися та він більше року тому зібрав
всі свої речі та пішов з сім»ї.
Відповідач в квартирі не з'являється,
квартирою не цікавиться, комунальні
послуги не сплачує. Таким чином
відповідач не проживає у вказаній
квартирі тривалий час, перешкод у його
проживанні за місцем реєстрації, а
також поважність причин
невикористання відповідачем права на
користування спірним житловим
приміщенням не існує.
В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала та не заперечувала
проти винесення по справі заочного
рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з*явився, про день та час розгляду
справи повідомлений судом належним
чином, причини неявки суду не
повідомив.

Представник третьої особи в судовому
засіданні просила винести рішення на
розсуд суду на підставі наявних в
матеріалах справи доказах.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи,
відповідно до положень ст.ст. 224 - 226 ЦПК
України.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представника третьої особи, свідків,
дослідивши матеріали справи, докази в
їх сукупності, суд приходить до
наступного.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Спірним житловим приміщенням є
квартира № 102, яка розташована за
адресою АДРЕСА_1. Позивач є власницею
квартири АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 20.11.2004 року,
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_3 (а.с.9).

Згідно довідки дільниці № 24
Комунального підприємства
«Жилкомсервіс» від 15.10.2013 року, у
спірній квартирі зареєстровані
позивач по справі, її донька ОСОБА_4 та
відповідач по справі ОСОБА_2 (а.с.10).

Відповідач по справі ОСОБА_2 більше
року тому добровільно залишив спірне
житлове приміщення та з цього часу
місцезнаходження відповідача позивачу
не відоме.

Ці обставини в судовому засіданні
підтвердили свідки: ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
які пояснили суду, що відповідач не
проживає в спірному житловому
приміщенні більше одного року, його
майна в спірній квартирі не має,
комунальні послуги не сплачує.

Суд не має підстав для сумніву стосовно
об'єктивності пояснень цих свідків, у
зв'язку з тим, вказані особи ніяким
чином не зацікавлені в наслідках
розгляду цієї справи і їх пояснення
об'єктивно співвідносяться з іншими
доказами по справі.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Законом України «Про свободу
пересування і вільне обрання місця
проживання в Україні» встановлено, що
реєстрація провадиться за місцем
постійного чи тимчасового перебування
громадян. У разі зміни місця
перебування Законом передбачено
зняття з реєстрації за місцем
проживання.

Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має
право звернутись до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України - член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

На підставі наданих позивачем доказів,
суд вважає, що відповідач відсутній в
спірному житловому приміщенні більше
одного року без поважних причин, і
визнає його таким, що втратив право
користування спірним житловим
приміщенням.

Судом не встановлено обставин, які б
свідчили про поважність причин
відсутності відповідача в спірному
житловому приміщенні, і не вбачається
підстав для продовження цього строку,
бо з заявою про поновлення цього
строку, або з зустрічним позовом про
поновлення його права користування
спірним житловим приміщенням,
відповідач до суду не звернувся.

Реєстрація місця проживання
відповідача у квартирі, яка належить на
праві приватної власності позивачці,
безперечно, обмежує її права власника
по користуванню нерухомим майном,
оскільки позивачка вимушена
самостійно нести витрати по утриманню
житла і сплаті комунальних послуг.

У зв'язку з тим, що відповідач не
користується без поважних причин
спірною квартирою більш як один рік,
він є таким, що втратив право
користування цим житлом.

На підставі викладеного, суд знаходить
позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212, 214-215, 218, 224 ЦПК
України, ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення, або протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: М. В. Богдан