УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 06 листопада 2014
року колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України
з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Гвоздика П.О., Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_4 до Третьої Житомирської
державної нотаріальної контори,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа -
Новогуйвинська селищна рада
Житомирського району, про визнання
свідоцтва про право на спадщину за
законом та договору купівлі-продажу
квартири недійсними, за касаційною
скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на
рішення Житомирського районного суду
Житомирської області від 15 квітня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 12 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Третьої Житомирської
державної нотаріальної контори,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа -
Новогуйвинська селищна рада
Житомирського району, про визнання
свідоцтва про право на спадщину за
законом та договору купівлі-продажу
квартири недійсними.

Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області від 15 квітня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Житомирської
області від 12 червня 2014 року, в позові
відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_8 просить судові рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що
підстави для перегляду судових рішень
відсутні, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішення Виконавчого
комітету Новогуйвинської селищної
ради Житомирського району
Житомирської області на підставі якого
квартирі АДРЕСА_1 надано статус
службової та передано для проживання
ОСОБА_4 визнано незаконним в судовому
порядку.

Крім того, встановлено, що рішенням
Житомирського районного суду
Житомирської області від 25 жовтня 2012
року, позивача виселено із спірного
жилого приміщення.

При вирішенні справи, суди, на
виконання вимог ст. 213 ЦПК України,
встановивши на підставі доказів, яким
було надано належну оцінку, ті факти, що
підстави виникнення права в позивача
на спірне житло відпали, в зв'язку з
визнанням рішення виконавчого
комітету селищної ради про надання
вказаного жилого приміщення ОСОБА_4 та
виселенням його з цієї квартири, дійшли
обґрунтованого висновку про те, що
позивачем не доведено в чому саме
полягає порушення, невизнання або
оспорювання його цивільного права та
обґрунтовано відмовили в позові.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або
(та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалені з додержанням судами норм
матеріального та процесуального права,
а також відсутні передбачені ч. 2 ст. 338
ЦПК України підстави для скасування
судових рішень.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 -
ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду
Житомирської області від 15
квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Житомирської області від 12
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

П.О. Гвоздик Н.А. Горелкіна В.І.
Журавель