У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ступак О.В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду Київської
області від 26 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Давір-Фінанс»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тренд Компані»,
треті особи: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, Реєстраційна служба
Ірпінського міського управління
юстиції Київської області, про
визнання недійсними договорів
купівлі-продажу земельної ділянки та
незавершеного будівництвом об'єкта
нерухомого майна,

в с т а н о в и в :

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що 30 грудня 2011 року між
ним та ТОВ «Давір-Фінанс»
було укладено договір купівлі-продажу
належної йому земельної ділянки, який
було посвідчено приватним нотаріусом
Ірпінського міського нотаріального
округу Київської області ОСОБА_4 та
зареєстровано в реєстрі за № 946,
предметом якого є земельна ділянка
площею 0,10 га, яка знаходиться у АДРЕСА_1.
Рішенням апеляційного суду Київської
області від 24 липня 2013 року задоволено
позов ОСОБА_2 та розірвано зазначений
договір купівлі-продажу, а також
зобов'язано ТОВ «Давір-Фінанс»
повернути у власність ОСОБА_2 вказану
земельну ділянку. Однак, незважаючи на
це рішення, 30 липня 2013 року ТОВ
«Давір-Фінанс» уклало з ТОВ «Тренд
Компані» договір купівлі-продажу цієї
земельної ділянки та договір
купівлі-продажу незавершеного
будівництвом об'єкта нерухомого майна,
які посвідчені приватним нотаріусом
Ірпінського міського нотаріального
округу Київської області ОСОБА_3, за
реєстровими №№ 2207, 2213 відповідно.
Оскільки на час укладення цих
договорів власником земельної ділянки
на підставі указаного рішення суду був
ОСОБА_2, а ТОВ «Давір-Фінанс» не
володіло необхідним обсягом цивільної
правоздатності для укладення
договорів, тому позивач просив визнати
ці договори недійсними.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 22 жовтня 2013 року
позов задоволено у повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 26 грудня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано, у
задоволенні указаного позову
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, залишити в силі рішення суду
першої інстанції, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити, оскільки із
матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваного рішення апеляційного
суду вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначеного рішення.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції про задоволення позову
ОСОБА_2 й ухвалюючи нове рішення про
відмову у задоволенні указаного
позову, апеляційний суд, дослідивши
докази у справі й давши їм належну
оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК
України, а також, врахувавши обставини
справи, обґрунтовано виходив з
відсутності передбачених
ст. ст. 203, 215, 216 ЦК України підстав для
визнання недійсними оспорюваних
договорів, так як позивач не є стороною
цих договорів, тому ним невірно обрано
спосіб захисту права з використанням
правового механізму, установленого ст.
ст. 215, 215 ЦК України, а захист можливий
шляхом подання віндикаційного позову в
силу вимог ст. 388 ЦК України.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суд правильно
визначився з характером спірних
правовідносин та нормою матеріального
права, яка підлягає застосуванню, повно
та всебічно дослідив обставини справи
та наявні у справі докази, в результаті
чого ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів та на правильність
висновків апеляційного суду не
впливають.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Давір-Фінанс», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тренд Компані»,
треті особи: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, Реєстраційна служба
Ірпінського міського управління
юстиції Київської області, про
визнання недійсними договорів
купівлі-продажу земельної ділянки та
незавершеного будівництвом об'єкта
нерухомого майна, за касаційною
скаргою на рішення апеляційного суду
Київської області від 26
грудня 2013 року.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ

О.В. Ступак