Справа № 504/2227/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2014смт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд
Одеської області у складі:

Головуючого судді -
Барвенка В.К.,

при секретарі -
Мельниковій В.М., -

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду № 9, смт.
Комінтернівське, цивільну справу за
первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення від права на спадщину за
законом, після смерті ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення
від права на спадкування майна після
смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_2, яким просив суд
усунути її від права на спадкування за
законом, після смерті ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

На обгрунтування свого позову позивач
зазначає, що він є чоловіком ОСОБА_3, а
відповідач приходиться померлій
донькою.

Разом із тим, відповідач приходиться
позивачу прийомною донькою.

Позивач стверджує, що відповідач
ухилялась від надання допомоги хворій
матері, тому має бути усунена від права
на спадкування.

Зокрема, як вказує позивач у своєму
позові, спадкодавеця мала похилий вік,
на день смерті їй виповнилось 70 років,
хворіла на онкозахворювання,
потребувала сторонньої допомоги, як
матеріальної, так і фізичної, яку
відповідачка не надавала.

Крім того, позивач посилається на
безпорадність стану спадкодавеці.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свої
позовні вимоги підтримав і просив їх
задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_4 не
визнала, послалась на їх
безпідставність і необгрунтованість.

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 подала
зустрічний позов до ОСОБА_4, яким
просила суд усунути відповідача від
права на спадкування за законом, після
смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
року.

На обгрунтування своїх вимог ОСОБА_2
зазначила, що відповідач ухилявся від
надання допомоги хворій жінці, тому
має бути усунений від права на
спадкування.

Зокрема, як вказує ОСОБА_2 у своєму
позові, спадкодавеця мала похилий вік,
хворіла на онкозахворювання,
потребувала сторонньої допомоги, яку
відповідач не надавав.

Також, як стверджує ОСОБА_2, відповідач
ображав жінку, принижував, заставляв її
працювати, коли вона вже не могла цього
робити внаслідок погіршення стану
здоров'я.

Крім того, позивач посилається на
безпорадність стану спадкодавеці.

Ухвалою Комінтернівського районного
суду Одеської області від 01.10.2014 року
зустрічні позовні вимоги прийняті до
спільного розгляду з первісними
позовними вимогами.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свої
позовні вимоги підтримала, і просила їх
задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_4 в судовому засіданні доводи
зустрічного позову вважав надуманими,
безпідставними, і просив у їх
задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, суд
встановив наступні правовідносини:

ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_3 (св-во
про шлюб від 23.09.1969 р, серії НОМЕР_1).

ОСОБА_2 приходиться донькою ОСОБА_3
(св-во про народження серії НОМЕР_2 від
10.11.1950 р; довідка про шлюб № 1873 від
23.06.2005 року).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 померла, що
встановлено судом зі змісту свідоцтва
про смерть серії НОМЕР_3, повторно
виданого 14.08.2012 року відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась
спадщина, яку прийняли її чоловік та
донька.

Рішенням Комінтернівського районного
суду Одеської області від 02.06.2014 року
визнано спільною сумісною власністю
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнано житловий
будинок та земельну ділянку, які
розташовані за адресою: Одеська
область, АДРЕСА_1; за ОСОБА_2 визнано
право власності на одну четверту
частину житлового будинку та
земельної ділянки.

За життя ОСОБА_5 хворіла на
онкозахворювання, що підтверджується
медичною документацією, наявною у
справі.

Цей факт не оспорювався сторонами в
судовому засіданні.

Відповідно до положення ст.ст. 1216, 1217 ЦК
України спадкуванням є перехід права
та обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців) і
здійснюється спадкування за заповітом
або за законом.

Згідно до положення ст.ст. 1220, 1221, 1223 ЦК
України часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою, а місцем
відкриття спадщини є останнє місце
проживання спадкодавця. Право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, прийняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування
одержують особи, визначені у ст. 1261-1265
ЦК України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги , усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від прийняття, крім
випадків, встановлених, ст. 1259 цього
Кодексу.

Частиною 5 ст. 1224 ЦК України
передбачено, що за рішенням суду особа
може бути усунена від права на
спадкування за законом , якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування» роз'яснено, що
безпорадним слід розуміти стан особи,
зумовлений похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує стороннього
догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення
особи від права на спадкування повинен
установити як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб , поданих відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб , які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 цього Кодексу кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини , на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. ст. 58 , 59 цього Кодексу
докази повинні бути належними і
допустимими. Обставини справи, які за
законом можуть бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

В судовому засіданні судом
неодноразово, в порядку ст. 10 ЦПК
України роз'яснювалось сторонам
сприяння судом здійсненню ними своїх
прав та процесуальних обов'язків,
зокрема, суд роз'яснював те, що сторони
можуть просити суд витребувати чи
забезпечити той чи інший доказ на
обгрунтування вимог сторін та їх
заперечень.

Проте, таких клопотань до суду подано
не було.

Суд позбавлений можливості самостійно
збирати докази по справі, крім того,
такі дії суду суперечили б принципу
змагальності сторін.

Таким чином, суд вважає, що сторони з
власної ініціативи не скористались
наданими їм процесуальним законом
правом.

Отже, суд розглядає справу виключно за
наявними в ній доказами.

Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засідання,
сторони належать до першої черги
спадкоємців і прийняли спадщину в
порядку спадкування за законом, що
залишилась після смерті ОСОБА_3

Разом з цим позивачі (як за первісним,
так і за зустрічним позовом) не навели
жодних належних і допустимих доказів,
які б вказували, що відповідач, які і
ОСОБА_6, так і ОСОБА_2 свідомо ухилялись
від надання спадкодавцеві допомоги, та
підтверджували факт перебування
спадкодавця в безпорадному стані через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
та потребу спадкодавця в допомозі цієї
особи.

Сторонами визнаний той факт, що за
життя ОСОБА_3 отримувала пенсію в сумі 1
200 грн., тобто, мала матеріальне
забезпечення від держави.

Потребу ОСОБА_3 в матеріальній допомозі
сторін, кожна з них не довела в
судовому засіданні.

Більш того, допитані в судовому
засіданні свідки - ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 показали суду, що ОСОБА_3 мала з
чоловіком своє господарство,
доглядала за ним, і лише в останні
декілька тижнів свого життя вже не
вставала з ліжка.

Вказані свідки також пояснили, що
ОСОБА_2 приймала достатньо участі у
догляді за мамою, надавала допомогу по
утриманню господарства.

Суд критично ставиться до свідчень
свідка ОСОБА_10, який показав на
негативні стосунки матері і доньки,
оскільки ці доводи фактично
спростовуються свідченнями
вищевказаних свідків, поясненнями
ОСОБА_1, який не вказував на негативні
стосунки матері і доньки, а посилався
на ухилення від надання допомоги
матері з боку доньки.

Крім того, в розумінні ст. ст. 58,59 ЦПК
України, свідчення цього свідка не
приймаються судом, оскільки не мают
значення для встановлення факту
свідомого ухилення спадкоємця від
допомоги спадкодавцю, безпорадності
стану спадкодавця і потреби
спадкодавця у цій допомозі від
спадкоємця.

Не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні і доводи ОСОБА_2
щодо наявності достатній доказів, які
вказують на свідоме ухилення ОСОБА_1
від допомоги своїй померлій жінці.

Зокрема, допитана в судовому засіданні
в якості свідка, за її згодою, ОСОБА_2
фактично вдалася до з'ясування
стосунків з ОСОБА_1, і не показала суду
жодного факту свідомого ухилення
останнього від допомоги померлій
жінці.

Не показали на такий факт і допитані в
судовому засіданні вищевказані свідки.

Також, наявна у справі медична
документація не свідчить про потребу
ОСОБА_3 в сторонній допомозі.

Суд також звертає увагу на той факт, що
самі по собі доводи позивачів щодо
понесених витрат на поховання
спадкодавця і, утримання будинку,
господарства, інших витрат, не є
підставою для усунення відповідачів -
ОСОБА_1, ОСОБА_2 від права на спадкування
за законом.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
вимоги позивачів і за первісним, і за
зустрічним позовами є
необґрунтованими, в судовому засіданні
не доведеними, а тому підстави для їх
задоволення відсутні.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1221,1223, ч. 5 ст. 1224, 1258 ЦК
України, п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування», ст. ст. 10, 11, 15, 57-61, 64,
88, 208, 212, 215, 218, 223, 293, 294, 296 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову
ОСОБА_11, та задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2, - відмовити.

Судовий збір за зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_2 - віднести на рахунок
держави.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної
сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області протягом десяти днів
з дня отримання повного тексту рішення
через Комінтернівський районний суд
Одеської області.

Суддя
В.К.
Барвенко