АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/1265/2014 Головуючий у 1 -
й інстанції: КаліушкоФ.А.
Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

30 січня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду місті Києва
в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Пилипчук В.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на
рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 19 листопада 2013 року в
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Комунального підприємства «Дирекція
Замовника з управління житловим
господарством Дарницького району
міста Києва» в особі ЖЕД №206 про
стягнення безпідставно отриманих
коштів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду
міста Києва від 19 листопада 2013 року
ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до
Комунального підприємства «Дирекція
Замовника з управління житловим
господарством Дарницького району
міста Києва» в особі ЖЕД №206 про
стягнення безпідставно отриманих
коштів відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
позивач ОСОБА_3 звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просив
Дарницького районного суду міста Києва
від 19 листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення про повернення
відповідачем позивачу безпідставно
отриманих коштів у розмірі 1073,51 грн.

В апеляційній скарзі зазначає, що
рішення суду 1-ї інстанції ухвалено з
порушенням норм матеріального права.
Зазначає, що у позивача відсутня перед
відповідачем заборгованість за
житлово-комунальні послуги за останні
три роки, оскільки оплата ним
здійснювалась в цей період вчасно та в
повному обсязі. А заборгованість, яка
обліковується відповідачем за
позивачем щодо оплати
житлово-комунальних послуг понад три
роки є безпідставною, оскільки строк
давності по ній минув. Також, вказує на
те, що відповідачем у квітні 2013 року
було здійснено перерахунок оплати за
житлово-комунальні послуги, за
результатами якого грошові кошти в
сумі 1 073,51 грн. були зараховані в
рахунок погашення відсутньої у
позивача заборгованості. Зазначені
грошові кошти отримані відповідачем
без відповідної правової підстави, а
тому його позов підлягав задоволенню.
Проте, судом 1-ї інстанції залишено поза
увагою дані обставини.

В судовому засіданні представник
Комунального підприємства «Дирекція
Замовника з управління житловим
господарством Дарницького району
міста Києва» Мохонько Олексій
Анатолійович проти доводів
апеляційної скарги заперечував
посилаючись на те, що рішення суду
постановлено з дотриманням вимог
закону, а доводи апеляційних скарг є
безпідставними.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явився, про день та час слухання
справи судом повідомлявся судом у
встановленому законом порядку, причину
неявки суду не повідомив, а тому,
колегія судів вважає можливим слухати
справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційних
скарг, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з слідуючих
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 у рівних долях є власниками
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
житло.

23 грудня 1998 року між ДКПУЖ та ОСОБА_5
було укладено договір про участь в
утриманні будинку та прибудинкової
території в будинку АДРЕСА_1.

З довідки від 06.11.2013 року (форма №3),
виданої Комунальним підприємством
«Дирекція Замовника з управління
житловим господарством Дарницького
району міста Києва» в особі ЖЕД №206
вбачається, що в приватизованій
квартирі АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_5,
ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11.

В квітні 2013 року ОСОБА_10 звернулася до
Комунального підприємства «Дирекція
Замовника з управління житловим
господарством Дарницького району
міста Києва» в особі ЖЕД №206 з
відповідними документами, з яких
вбачалося що вона має право на пільги,
як постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 2 категорії.

У зв'язку з чим, Комунальним
підприємством «Дирекція Замовника з
управління житловим господарством
Дарницького району міста Києва» по
платежам по квартирі АДРЕСА_1 було
здійснено перерахунок заборгованості
на суму 1073,51 грн., яку було зараховано в
рахунок погашення заборгованості
позивача по платежам за минулий період.

Вважаючи, що заборгованість по оплаті
житлово-комунальних послуг за минулий
період відсутня, 25.05.2013 року ОСОБА_3
звернувся до Комунального
підприємства «Дирекція Замовника з
управління житловим господарством
Дарницького району міста Києва» з
листом, яким повідомив останнього, що у
зв'язку з проведенням перерахунку в ЖЕД
№206 перед власниками квартири АДРЕСА_1
утворилася заборгованість в розмірі
1073,51 грн., у зв'язку з чим просив дану
заборгованість зарахувати в рахунок
наступних платежів за
житлово-комунальні послуги.

30.05.2013 року Комунальним підприємством
«Дирекція Замовника з управління
житловим господарством Дарницького
району міста Києва» ОСОБА_3 листом було
повідомлено, що оскільки по особовому
рахунку НОМЕР_1 існує заборгованість,
то на суму отриману внаслідок
перерахунку працівниками ЖЕД №206 було
зменшено заборгованість за
житлово-комунальні послуги по
особовому рахунку НОМЕР_1.

Вважаючи, що Комунальним підприємством
«Дирекція Замовника з управління
житловим господарством Дарницького
району міста Києва» в особі ЖЕД №206
кошти в сумі 1073,51 грн. отримано без
достатньої правової підстави ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом про
стягнення з Комунального підприємства
«Дирекція Замовника з управління
житловим господарством Дарницького
району міста Києва» в особі ЖЕД №206
безпідставно отриманих коштів в сумі
1073,51 грн. шляхом зарахування
відповідних коштів в рахунок наступних
платежів або передачу їх позивачу в
натурі.

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні
позовних вимог до Комунального
підприємства «Дирекція Замовника з
управління житловим господарством
Дарницького району міста Києва» в
особі ЖЕД №206 про стягнення
безпідставно отриманих коштів, суд 1-ї
інстанції посилався на те, що
відповідачем кошти в сумі 1073,51 грн.
правомірно зараховано в рахунок
погашення заборгованості за
житлово-комунальні послуги, а тому
правових підстав для задоволення
позовних вимог немає.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
на в повній мірі відповідає вимогам
закону.

Загальні підстави для виникнення
зобов'язання у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави визначені нормами
глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки
набуття майна або його збереження без
достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту
безпідставного отримання чи
збереження майна є відносини, які
виникають у зв'язку з безпідставним
отриманням чи збереженням майна i які
не врегульовані спеціальними
інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття,
збереження майна виникають за
наявності трьох умов: а) набуття або
збереження майна, б) набуття або
збереження за рахунок iншої особи, в)
вiдсутнiсть правової підстави для
набуття або збереження майна
(відсутність положень закону,
адмiнiстративного акта, правочинну або
інших підстав, передбачених статтею 11
ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення
зобов'язань iз набуття, збереження
майна без достатньої правової підстави
виступають: 1) набуття або збереження
майна однією особою (набувачем) за
рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у
вигляді зменшення або не збільшення
майна у iншої особи (потерпілого); 3)
обумовленість збільшення або
збереження майна на стороні набувача
шляхом зменшення або вiдсутностi
збільшення на стороні потерпілого; 4)
вiдсутнiсть правової підстави для
вказаної зміни майнового стану цих
осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК
України безпідставно набутим майном є
майно, набуте особою або збережене нею
у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК
України об'єктами цивільних прав є,
зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави
розуміється такий перехід майна від
однієї особи до іншої, який або не
ґрунтується на прямій вказiвцi закону,
або суперечить меті правовідношення i
його юридичному змісту. Тобто
вiдсутнiсть правової підстави означає,
що набувач збагатився за рахунок
потерпілого поза підставою,
передбаченою законом, іншими правовими
актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи
збереженим без достатніх правових
підстав, якщо це відбулося в не
заборонений цивільним законодавством
спосіб з метою забезпечення породження
учасниками відповідних правовідносин
у майбутньому певних цивільних прав та
обов'язків. Зокрема, внаслідок тих чи
інших юридичних фактів, правомірних
дій, які прямо передбачені частиною
другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті
1212 ЦК України звужує застосування
інституту безпідставного збагачення у
зобов'язальних (договірних) відносинах,
або отримане однією зi сторін у
зобов'язанні підлягає поверненню iншiй
стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України
тільки за наявності ознаки
безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з
підстав, передбачених статтями 11, 600, 601,
604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його
виконання, таке виконання має правові
підстави (підстави, за яких виникло це
зобов'язання). Набуття однією зі сторін
зобов'язання майна за рахунок іншої
сторони в порядку виконання
договірного зобов'язання не є
безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача,
потерпілого, інших осіб або подія
утворюють правову підставу для набуття
(збереження) майна, стаття 1212 ЦК України
може бути застосована тільки після
того, як така правова підстава в
установленому порядку скасована,
визнана недійсною, змінена, припинена
або була відсутня взагалі.

Судом достовірно встановлено, що
грошові кошти в сумі 1073,51 грн. у
Комунального підприємства «Дирекція
Замовника з управління житловим
господарством Дарницького району
міста Києва» в особі ЖЕД №206 були
сплачені в якості оплати вартості
спожитий послуг мешканцями квартири
АДРЕСА_1, після надання дружиною
належних доказів про наявність у неї
пільг по оплаті житлово-комунальних
послуг, відповідачем було здійснено
перерахунок платежів та з урахуванням
наявної заборгованості по
житлово-комунальним послугам, яка
обліковувалася за квартирою АДРЕСА_1,
кошти в сумі 1073,51 грн. були зараховані в
рахунок погашення заборгованості
мешканців квартири за минулий період.

Такі дії відповідача повністю
відповідать вимогам чинного
законодавства України, а тому підстав
стверджувати, що дані кошти
Комунальним підприємством «Дирекція
Замовника з управління житловим
господарством Дарницького району
міста Києва» в особі ЖЕД №206 набуті або
збережені у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави немає.

Вимоги ж позивача про зарахування
коштів в сумі 1073,51 грн. в рахунок
наступних платежів є необґрунтованими,
оскільки зарахування коштів в рахунок
наступних платежів можливе лише тоді,
коли заборгованість повністю відсутня.
З наявних в матеріалах справи доказів
вбачається, що з 2009 року за особовим
рахунком НОМЕР_1, квартира АДРЕСА_1
рахується заборгованість, а тому
правових підстав для зарахування
коштів в сумі 1073,51 грн. в рахунок
наступних платежів немає.

Враховуючи вказані обставини справи,
колегія суддів погоджується з
висновками суду 1-ї інстанції про
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до
Комунального підприємства «Дирекція
Замовника з управління житловим
господарством Дарницького району
міста Києва» в особі ЖЕД №206 про
стягнення безпідставно отриманих
коштів.

Доводи апеляційної скарги про те, що
заборгованість щодо оплати
житлово-комунальних послуг, яка
обліковується відповідачем за
позивачем, виникла поза межами
трирічного строку позовної давності є
безпідставною, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтю 257 ЦК України встановлено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 264 ЦК України передбачено, що
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

З наявного в матеріалах справи
розрахунку заборгованості та довідки
по особовому рахунку НОМЕР_1
вбачається, що власники даного рахунку
періодично здійснювали помісячну
оплату вартості наданих
житлово-комунальних послуг в більшому
розмірі, ніж було нараховано за місяць,
що свідчить про визнання відповідачами
заборгованості за попередні періоди.
Такі дії власників особового рахунку
НОМЕР_1, відповідно до вимог ч.1 ст.264 ЦК
України, свідчать про переривання
строку давності, а тому доводи ОСОБА_3
про те, що по даній заборгованості
позивачем пропущено строк позовної
давності, є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду першої
інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги позивача ОСОБА_3
відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного
суду міста Києва від 19 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: