Ухвала

іменем україни

15 січня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.

суддів: Євграфової
Є.П., Завгородньої І.М.,

Журавель В.І.,
Ситнік О.М.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення аліментів, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від 29
липня 2013 року та рішення апеляційного
суду Вінницької області від 05 вересня
2013 року, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у
якому з урахуванням уточнень просила
стягнути з ОСОБА_4 аліменти на її
користь на неповнолітню доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/2 частини від
усіх видів заробітку (доходу)
відповідача, щомісячно до досягнення
дитиною повноліття, але не менше 30 %
встановленого прожиткового мінімуму
на одну дитину відповідного віку.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
ОСОБА_4 не надає коштів на утримання
дитини, не приймає участі в її
вихованні, не приділяє їй достатньо
уваги.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 29
липня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь
ОСОБА_3 на неповнолітню доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/2 частини від
усіх видів заробітку (доходу)
відповідача, щомісячно до досягнення
дитиною повноліття, але не менше
30% встановленого прожиткового
мінімуму на одну дитину відповідного
віку, починаючи з 30 травня 2013 року.

В частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць рішення
допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
витрати на правову допомогу в розмірі 2
000 грн та судовий збір у дохід держави в
сумі 229,40 грн.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 05
вересня 2013 року рішення суду першої
інстанції в частині стягнення судових
витрат змінено, зменшено розмір
стягнутих витрат на правову допомогу
до 443,50 грн.

Рішення суду першої інстанції в
частині стягнення судового збору в
дохід держави скасовано та ухвалено в
цій частині нове рішення, яким судовий
збір компенсовано за рахунок держави.

В решті судове рішення залишено без
змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій, справу повернути на новий
розгляд до суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним
вимогам закону не відповідають.

Судами під час розгляду справи
встановлено, що з
2013 року сторони перебувають в
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також встановлено, що відповідач
працює у Вінницькому обласному
паталогоанатомічному бюро, проте
матеріальної допомоги своїй
неповнолітній дитині не надає.

Задовольняючи позов та стягуючи з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти в
розмірі Ѕ частини від усіх видів
заробітку (доходу) відповідача, суд
першої інстанції, з висновками якого
фактично погодився й апеляційний суд,
виходив з того, що останній не надає
матеріальної допомоги на утримання
доньки, яка проживає з позивачкою.

З такими висновками погодитися не
можна, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилався
на те, що суд першої інстанції не
обґрунтував розмір аліментів на дитину
в розмірі Ѕ частини від його заробітку
та не врахував, що він є інвалідом
другої групи, іншого джерела доходу,
окрім заробітної плати, не має, і його
матеріальний стан не дає можливості
сплачувати аліменти в такому розмірі.

Залишаючи рішення суду першої
інстанції без змін в частині стягнення
аліментів, апеляційний суд у порушення
вимог ст.ст. 303, 315 ЦПК України на
зазначені вище положення закону уваги
не звернув і не спростував доводи
апеляційної скарги, не оцінив їх у
сукупності із наявними у справі
доказами, а обмежившись лише
посиланням на те, що судом враховані
вимоги Сімейного кодексу України щодо
майнового становища платника
аліментів, свій висновок про майнові
можливості останнього не мотивував.

Оскільки вказані порушення норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин
справи, що призвело до неправильного її
вирішення, рішення апеляційного суду
підлягає скасуванню з передачею справи
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342,344 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 05 вересня
2013 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Євтушенко

Судді:
Є.П. Євграфова

В.І. Журавель

І.М. Завгородня

О.М. Ситнік