Справа №1421/4516/12 13.11.2014 13.11.2014 13.11.2014
Провадження № 22ц/784/3115/14
Головуючий у 1-й інстанції Горбенко С.А.
Доповідач апеляційного суду
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 листопада 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Царюк Л.М.

при секретарі судового засідання -
Кудрі В.М.,

за участю: відповідача ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 26 вересня 2012 року

за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на житловий будинок з
надвірними спорудами,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2012 року ОСОБА_4 звернулася з
позовом до ОСОБА_2 про визнання права
власності на житловий будинок з
надвірними спорудами.

Позивачка зазначала, що 20 березня 2002
року між нею та відповідачем було
укладено договір купівлі-продажу
житлового будинку з надвірними
спорудами АДРЕСА_1. Вказаний договір
було зареєстровано на Первомайській
філії Південної Товарної Біржі. 2
квітня 2002 року договір було
зареєстровано в Первомайському МБТІ.
Разом з тим, вона не може розпорядитися
вказаним майном на власний розсуд,
оскільки угода не посвідчена
нотаріально.

Посилаючись на викладене, позивачка
просила позов задовольнити.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 26 вересня 2012 року позов
задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, про відмову у
задоволенні позову.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу позивачка просить залишити
рішень суду без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з наявності дійсного договору
купівлі-продажу житлового будинку з
надвірними спорудами, який хоча і не
посвідчено нотаріально, але виконано
сторонами.

Проте, з таким висновком суду
погодитись не можна.

Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР (в редакції
на час виникнення спірних
правовідносин) договір вважається
укладеним, коли між сторонами в
потрібній у належних випадках формі
досягнуто згоди по всіх істотних
умовах.

Істотними є ті умови договору, які
визнані такими за законом або
необхідні для договорів даного виду, а
також всі ті умови, щодо яких за заявою
однієї з сторін повинно бути досягнуто
згоди.

Згідно зі ст. 224 ЦК УРСР за договором
купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що
договір купівлі-продажу жилого будинку
повинен бути нотаріально посвідчений,
якщо хоча б однією з сторін є
громадянин. Недодержання цієї вимоги
тягне недійсність договору (стаття 47
цього Кодексу).

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо
угода, що потребує нотаріального
посвідчення, виконана повністю або
частково однією з сторін, а друга
сторона ухиляється від її
нотаріального оформлення, суд за
вимогою сторони, яка виконала угоду, її
правонаступників або прокурора вправі
визнати угоду дійсною. А у
відповідності до ч.2 ст.12 Закону України
«Про власність», що діяла на час
укладення договору, наявність угоди,
визнаної судом дійсною є підставою для
набуття права власності.

Отже, за викладеними нормами права,
набуттю права власності за договором,
який не посвідчено нотаріально,
передує визнання такого договору в
судовому порядку дійсним. На ці вимоги
закону суд уваги не звернув. Тоді як це
має істотне значення для правильного
вирішення спору.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
20 березня 2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 20
березня 2002 року був укладений договір
№7106 купівлі-продажу житлового будинку
з надвірними спорудами за адресою:
АДРЕСА_1, зареєстрований Первомайською
філією Південної Товарної Біржі, але в
нотаріальному порядку засвідчений не
був. 2 квітня 2002 року договір було
зареєстровано в Первомайському МБТІ.
Сам ОСОБА_2 також придбав будинок за
тотожнім договором купівлі - продажу.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка ніяких дій щодо
нотаріального оформлення будинку не
вчиняла,з позовом до суду про визнання
угоди купівлі-продажу дійсною не
зверталася та відповідний договір не
визнавався дійсним.

За такого, відсутні правові підстави
для визнання за позивачкою права
власності на спірний житловий будинок.
Обраний позивачкою спосіб захисту, як
вона вважає порушеного права, не може
бути застосовано.

Заперечення на апеляційну скаргу
позивачки про дійсність договору лише
підтверджують висновки апеляційного
суду. Так, при наявності дійсної угоди,
визнання права власності на житловий
будинок є зайвим.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів вважає, що рішення у
відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову.

Задовольняючи апеляційну скаргу
частково, колегія суддів виходить з
об'єму доводів апелянта, взятих до
уваги.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Первомайського міськрайонного
суду Миколаївської області від 26
вересня 2012 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 про
визнання права власності на житловий
будинок з надвірними спорудами -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: