Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1899/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Циганаш І.А.
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

Іменем України

23.09.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого - Карпенка О.Л.,

суддів -
Белінської І.М., Гайсюка О.В.,

за
участю секретаря - Діманової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «БРОКБІЗНЕС» до ОСОБА_2 про
стягнення коштів за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 3
червня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

20 грудня 2013 року ПрАТ «Страхова
компанія «БРОКБІЗНЕС» пред'явила позов
до ОСОБА_2 про компенсацію матеріальної
шкоди у розмірі 3653 грн. Позов
обґрунтовано тим, що на виконання
укладеного між ними договору
добровільного страхування
цивільно-правової відповідальності
власника наземного транспортного
засобу, автомобіля НОМЕР_1, позивачем
сплачено за вимогою ПрАТ «АСК Інго
Україна» 3653 грн. страхового
відшкодування за шкоду завдану з вини
відповідача потерпілому власнику
автомобіля НОМЕР_2.

Рішенням Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 3 червня 2014 року
позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу в
якій просить скасувати рішення і
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову повністю. Скаргу
обґрунтовано тим, що висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи. При вирішенні спору суд
припустився порушення норм
матеріального і процесуального права.
Суд не врахував, що відразу після
дорожньо-транспортної пригоди на місці
він повідомив про неї страховика,
зателефонувавши за номером, який
вказано в страховому полісі. 2 липня 2010
року він особисто звернувся до
представника страховика ОСОБА_3 та
надав письмове повідомлення про ДТП і
представив підтверджуючі документи.
Суд необґрунтовано відхилив його
клопотання про допит у якості свідка
ОСОБА_3 Крім того суд не врахував, що
згідно п.п. 2.1.4 Ліцензійних умов
провадження обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів страховик зобов'язаний
забезпечити прийняття, облік та
зберігання повідомлень учасників ДТП у
цілодобовому режимі за номером
безкоштовної телефонної лінії. Таке
повідомлення має бути зафіксоване в
електронному вигляді і являється
підтвердженням виконання
страхувальником свого обов'язку
повідомлення страховика про настання
страхового випадку, що й було зроблено
ним. Однак суд першої інстанції ці
відомості не перевірив.

У судовому засіданні відповідач
підтримав апеляційну скаргу з підстав
викладених у ній. На питання суду він
вказав, що йому невідома адреса свідка
ОСОБА_3, який раніше працював у
кіровоградській філії позивача, яку на
теперішній час ліквідовано. Надати
відомості роздруківки його вихідних
дзвінків за 1 липня 2010 року він не може
так, як конкретно не пам'ятає з якого
саме номеру та якого саме мобільного
оператора він повідомляв на гарячу
лінію страховика про ДТП.

Представник позивача, повідомлений
про час та місце розгляду справи, в
судове засідання не з'явився і подав
письмове клопотання про розгляд справи
без його присутності.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
відповідача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Суд першої інстанції встановив, що 28
листопада 2009 року між ПрАТ «Страхова
компанія « БРОКБІЗНЕС » та ОСОБА_2 було
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, що
підтверджується полісом №ВС/7916032,
відповідно до умов якого було
застраховано відповідальність
відповідача по справі, як власника
транспортний засіб марки ЗАЗ-110307, 2003
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_3 на період з 28 листопада 2009 року
по 27 листопада 2010 року.

Постановою Ленінського райсуду м.
Кіровограда від 28 жовтня 2010 року
встановлено, що 1 липня 2010 року близько
16 год. 30 хв. по вул. Братиславській, 5, в м.
Кіровограді на території автостоянки
ВАТ « Гідросила » ОСОБА_2 керував
автомобілем ЗАЗ1103, державний номер
НОМЕР_3, рухаючись заднім ходом не
переконався в безпеці свого маневру,
внаслідок чого допустив наїзд на
автомобіль «Шевроле Авео»,
реєстраційний номер НОМЕР_4, що
зупинився позаду під час виїзду з місця
паркування. Внаслідок ДТП обидва
автомобілі отримали механічні
пошкодження, своїми діями ОСОБА_2
порушив п. 10.9 ПДР України, за що
передбачена відповідальність за ст. 124
КУпАП. Згідно даної постанови ОСОБА_2
було визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, але
провадження в справі про
адміністративне правопорушення
відносно закрито у зв'язку з закінчення
строків притягнення до
адміністративної відповідальності.

Майнові інтереси потерпілого
внаслідок ДТП власника автомобіля
«Шевроле Авео», реєстраційний номер
НОМЕР_4, ОСОБА_4 застраховано ПрАТ «АСК
Інго Україна» за договором
добровільного страхування до якої він
звернувся з приводу виплати страхового
відшкодування.

ПрАТ «АСК Інго Україна» на підставі
звіту №22 від 5 липня 2010 року про оцінку
транспортного засобу «Шевроле Авео»,
реєстраційний номер НОМЕР_4 та інших
документів, враховуючи умови договору
добровільного страхування, здійснила
виплату ОСОБА_4 страхового
відшкодування у розмірі 4163 грн.

На підставі претензії ПрАТ «АСК Інго
Україна» та страхового акту №30444/1 від 15
квітня 2011 року ПрАТ «Страхова компанія
«БРОКБІЗНЕС» 19 травня 2011 року
здійснила виплату страхового
відшкодування на користь ПрАТ «АСК
Інго Україна » у розмірі 3653 грн.

Правильність встановлення судом
першої інстанції вказаних обставин
справи сторонами по справі не
оспорююється.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
страхування» страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та юридичними
особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та доходів
від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна
сторона (страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору (ст. 979 ЦК України).

До страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, в межах
фактичних затрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток
(ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України
«Про страхування).

Обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників (ст. 3 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»).

Відповідно до п. 2.1. ст. 22 цього ж
Закону (у редакції, чинній на момент
укладення між сторонами по справі
договору та на момент настання
страхового випадку) при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 28 вказаного Закону
визначено, що шкода, заподіяна в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди майну потерпілого, - це шкода,
пов'язана: з пошкодженням чи фізичним
знищенням транспортного засобу; з
пошкодженням чи фізичним знищенням
доріг, дорожніх споруд, технічних
засобів регулювання руху; з
пошкодженням чи фізичним знищенням
майна потерпілого; з проведенням робіт,
які необхідні для врятування
потерпілих у результаті
дорожньо-транспортної пригоди; з
пошкодженням транспортного засобу,
використаного для доставки
потерпілого до відповідного закладу
охорони здоров'я, чи забрудненням
салону цього транспортного засобу; з
евакуацією транспортних засобів з
місця дорожньо-транспортної пригоди.

Так, як страхова відповідальність
відповідача за завдану ним шкоду була
застрахована позивачем, то останній
правомірно виплатив за вимогою ПрАТ
«АСК Інго Україна», як особи до якої
перейшло право вимоги до
відповідального за завдані збитки, 3653
грн. страхового відшкодування.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, п. 5 ст.
21 Закону України «Про страхування» на
страхувальника покладається обов'язок
повідомити страховика про настання
страхового випадку в строк,
передбачений умовами страхування.

Відповідно до п. 33.1.2. ст. 33 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (у редакції, чинній на момент
укладення між сторонами по справі
договору та на момент настання
страхового випадку) учасники
дорожньо-транспортної пригоди
зобов'язані вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика,
з яким було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, у випадках, передбачених цим
Законом, МТСБУ про настання
дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом ґ) ч. 38.1.1 ст. 38 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що страховик
після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, зокрема,
якщо він не повідомив страховика у
строки і за умов, визначених у
підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього
Закону.

Відповідач у своїх запереченнях на
позов та в апеляційній скарзі
посилався на виконання ним обов'язку
щодо своєчасного повідомлення
страховика про настання
дорожньо-транспортної пригоди, як по
телефону, так і шляхом подання
письмового повідомлення протягом
встановленого Законом строку.

Суд першої інстанції задовольнив
клопотання відповідача про допит в
якості свідка ОСОБА_3 до якого, як
представника страховика, нібито
звертався 2 липня 2010 року відповідач із
письмовим повідомленням про ДТП.
Всупереч ч. 1 ст. 136 ЦПК України
відомості про місце проживання або
роботи свідка позивач суду не надав.

За клопотанням того ж таки
відповідача суд вручив йому судову
повістку про виклик свідка для її
вручення ОСОБА_3 (а.с. 38). Однак відомості
про вручення відповідачем повістки
свідку у справі відсутні.

Заявлений відповідачем свідок
ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився.

В суді апеляційної інстанції
відповідач повідомив, що
Кіровоградська філія ПрАТ «Страхова
компанія «БРОКБІЗНЕС» ліквідована,
теперішнє місце проживання чи роботи
свідка ОСОБА_3 йому не відоме.
Клопотання про виклик вказаного свідка
в суд апеляційної інстанції відповідач
не заявляв.

Інших доказів на підтвердження
факту письмового повідомлення
страховика про ДТП відповідач не надав.

Безпідставним є посилання
відповідача на передбачений
підпунктом а) пункту 2.1.4. Ліцензійних
умов провадження обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, затверджених
розпорядженням Державна комісія з
регулювання ринків фінансових послуг,
від 23 грудня 2004 року № 3178, обов'язок
страховика забезпечити можливість
опрацювання претензій на всій
території України, для чого на дату
подачі заяви на отримання ліцензії та
протягом строку її дії зобов'язаний
забезпечити прийняття, облік та
зберігання повідомлень учасників
дорожньо-транспортних пригод у
цілодобовому режимі за номером
безкоштовної багатоканальної
телефонної лінії страховика про їх
учасників та обставини з метою
фіксації повідомлення і надання
учасникам ДТП первинної інформації про
порядок урегулювання збитків та для
прийняття страховиком необхідних дій;
фіксування страховиком телефонного
повідомлення в електронному вигляді і
його довгострокове зберіганню.

Безпідставність такого посилання
пояснюється тим, що відповідний пункт
внесений до вказаних Ліцензійних умов
розпорядження Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України від 9 липня 2010 року N 566, тобто
після настання страхового випадку (1
липня 2010 року).

Крім того, за клопотанням
відповідача, суд апеляційної інстанції
витребував відповідні відомості у
позивача. Згідно повідомлення ПрАТ
«Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» від 8
вересня 2014 року до телефонної бази
позивача дзвінків стосовно ДТП, яке
мало місце 1 липня 2010 року в м.
Кіровограді за участю автомобіля
НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_2 не
надходило.

На пропозицію суду надати інші
докази на підтвердження повідомлення
позивача про ДТП, в тому числі довідки
телефонних операторів щодо дзвінків
відповідача за 1 липня 2010 року на
телефоні номери ПрАТ «Страхова
компанія «БРОКБІЗНЕС», відповідач
таких доказів не надав.

Отже відповідач не довів наявність
обставин на які він посилався,
заперечуючи проти позову.

Поважних причин, які б перешкоджали
відповідачу повідомив позивача про ДТП
не встановлено.

У зв'язку з цим колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції перевірив доводи сторін,
надав оцінки наявним у справі доказам,
правильно встановив обставини справи і
обґрунтовано виходив з того, що з вини
відповідача настав страховий випадок
за яким потерпілий ОСОБА_4 отримав
страхове відшкодування від ПрАТ «АСК
Інго Україна» у сумі 4163 грн., а ПрАТ
«Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС»
здійснила виплату страхового
відшкодування за завдану відповідачем
шкоду на користь ПрАТ «АСК Інго
Україна» в розмірі 3653 грн. і у зв'язку з
невиконанням відповідачем вимог ст. 33
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" щодо
повідомлення страховика протягом
трьох робочих днів про настання
страхового випадку позивач має право
на пред'явлення регресу до відповідача.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції.

Посилання суду у рішенні на ст. 33
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» у редакції
Закону України від 17.02.2011 р. N 3045-VI є
помилковим, оскільки на час настання
ДТП ця стаття Закону діяла у попередній
редакції, приведеній вище.

Однак це не вплинуло на
правильність і справедливість
ухвалено у справі рішення.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що відповідно до ст.308
ЦПК України апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду - залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити, а рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 3
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: