Ухвала

Іменем України

23 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ткачука О.С. Висоцької В.С.
Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«Факторинг Фінанс» до товариства з
обмеженою відповідальністю «Флоріда
Флекс», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за договором
факторингу за касаційною скаргою
ОСОБА_5 на заочне рішення Подільського
районного суду м. Києва від 26 листопада
2013 року та рішення апеляційного суду м.
Києва від 28 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Факторинг Фінанс»
(далі - ТОВ «Факторинг Фінанс»)
звернулось до суду із указаним позовом,
посилаючись на те, що 18 липня 2011 року
між ним (фактор) та товариством з
обмеженою відповідальністю «Флоріда
Флекс» (далі - ТОВ «Флоріда Флекс»)
(клієнт) було укладено договір
факторингу, за умовами якого фактор
здійснює факторингове фінансування
клієнта з лімітом максимальної
заборгованості до 500 тис. грн., а клієнт
відступає фактору грошові вимоги до
дебітора - відкритого акціонерного
товариства «Чернігівська кондитерська
фабрика «Стріла» (далі - ВАТ «ЧКФ
«Стріла»). Умовами зазначеного
договору передбачено, зокрема, що у
разі ненадходження від дебітора
грошових коштів або відмови дебіторів
виконувати свої зобов'язання клієнт
зобов'язується виконати таке грошове
зобов'язання за дебітора. З метою
забезпечення виконання клієнтом
факторингових зобов'язань 18 липня 2011
року між ТОВ «Факторинг Фінанс», ТОВ
«Флоріда Флекс» і ОСОБА_4, а також між
ТОВ "Факторинг Фінанс", ТОВ "Флоріда
Флекс" і ОСОБА_5 було укладено окремі
договори поруки.

Посилаючись на те, що у результаті
неналежного виконання умов зазначених
договорів утворилася заборгованість,
яку відповідачі добровільно не
погасили, позивач просив суд стягнути
солідарно з ТОВ «Флоріда Флекс», ОСОБА_4
та ОСОБА_5 заборгованість у розмірі 1 509
824 грн. 83 коп.

Заочним рішенням Подільського
районного суду м. Києва від 26 листопада
2013 року позов ТОВ «Факторинг Фінанс»
задоволено. Стягнуто солідарно з ТОВ
«Флоріда Флекс», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
користь ТОВ «Факторинг Фінанс» 1 513 265
грн. 83 коп. Розподілено судові витрати.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
11 лютого 2014 року змінено заочне рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 26 листопада 2013 року та викладено
другий абзац резолютивної частини
рішення в наступній редакції: стягнуто
солідарно з ТОВ «Флоріда Флекс» та
ОСОБА_4 на користь ТОВ «Факторинг
Фінанс» 1 371 849 грн. 86 коп. несплаченої
уступленої суми грошової вимоги, пені,
штрафу та 3% річних, а також 137 974 грн. 97
коп. простроченої плати за
користування факторинговим
фінансуванням, пені, штрафу та 3 %
річних; стягнуто солідарно з ТОВ
«Флоріда Флекс» та ОСОБА_5 на користь
ТОВ «Факторинг Фінанс» 1 371 849 грн. 86 коп.
несплаченої уступленої суми грошової
вимоги, пені, штрафу та 3% річних, а також
137 974 грн. 97 коп. простроченої плати за
користування факторинговим
фінансуванням, пені, штрафу та 3 %
річних. В іншій частині рішення суду
першої інстанції залишено без змін.
Розподілено судові витрати.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
28 травня 2014 року змінено заочне рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 26 листопада 2013 року та викладено
другий абзац резолютивної частини
рішення в наступній редакції: стягнуто
солідарно з ТОВ «Флоріда Флекс» та
ОСОБА_4 на користь ТОВ «Факторинг
Фінанс» 1 371 849 грн. 86 коп. несплаченої
уступленої суми грошової вимоги, пені,
штрафу та 3% річних, а також 137 974 грн. 97
коп. простроченої плати за
користування факторинговим
фінансуванням, пені, штрафу та 3 %
річних; стягнуто солідарно з ТОВ
«Флоріда Флекс» та ОСОБА_5 на користь
ТОВ «Факторинг Фінанс» 1 371 849 грн. 86 коп.
несплаченої уступленої суми грошової
вимоги, пені, штрафу та 3% річних, а також
137 974 грн. 97 коп. простроченої плати за
користування факторинговим
фінансуванням, пені, штрафу та 3 %
річних. В іншій частині рішення суду
першої інстанції залишено без змін.
Розподілено судові витрати.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 06 березня 2014
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження в зазначеній
справі за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
заочне рішення Подільського районного
суду м. Києва від 26 листопада 2013 року та
рішення апеляційного суду м. Києва від
11 лютого 2014 року.

Постановою Верховного Суду України від
17 вересня 2014 року у задоволенні заяви
ОСОБА_4 про перегляд ухвали судді
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 06 березня 2014 року відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати заочне рішення Подільського
районного суду м. Києва від 26 листопада
2013 року та рішення апеляційного суду м.
Києва від 11 лютого 2014 року та від 28
травня 2014 року, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, й ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову до нього.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення в
оскарженій частині ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов до поручителя
ОСОБА_5 (предмет касаційного перегляду
відповідно до ст. 335 ЦПК України), суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд змінивши
рішення районного суду в частині
солідарного стягнення, на підставі
поданих сторонами доказів, які
належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшов до правильного
висновку про те, що порука не
припинилася, оскільки внесення змін та
доповнень до зобов'язання,
забезпеченого порукою, було здійснено
після пред'явлення банком позову.
Позивач свої позовні вимоги не змінив,
а розмір заборгованості нарахований
без урахуванням змін до основного
договору та в межах домовленості
сторін за договором поруки.

Іншій доводи касаційної скарги
стосуються переоцінки доказів у
справі, що знаходиться поза межами
повноважень суду касаційної інстанції.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити рішення
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Подільського районного
суду м. Києва від 26 листопада 2013 року (у
залишеній апеляційним судом без змін
частині) та рішення апеляційного суду
м. Києва від 28 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ткачук О.С. Висоцька В.С.
Фаловська І.М.