Справа №2- 4306/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 грудня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва

у складі : головуючого судді
Оксюти Т.Г.

при секретарі:
Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу за договором
позики та трьох відсотків річних, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення суми боргу
за договором позики та трьох відсотків
річних.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.09.2013
року між ним та відповідачем був
укладений договір позики, відповідно
до умов якого ОСОБА_1 передав
відповідачу грошові кошти (позику) в
сумі 7000 доларів США 00 центів, які
остання зобов'язалась повернути у
строк з листопада 2013 року по липень 2014
року, що підтверджується розпискою.

Зазначив, що він виконав свої договірні
зобов'язання перед відповідачем у
повному обсязі, передавши останній
грошові кошти в сумі 7000 доларів США 00
центів.

Проте, відповідач у встановлений
договором строк не повернула кошти
позивачу, що свідчить про невиконання
зобов'язань за договором.

У зв'язку з тим, що відповідач
прострочила повернення суми позики, та
з урахуванням уточнених позовних вимог
позивач просив стягнути з відповідача
111633,65 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явилась, про дату та час
розгляду справи повідомлена належним
чином, надала заяву в якій позовні
вимоги підтримала у повному обсязі та
просила їх задовольнити, також просила
справу розглядати без її участі, проти
ухвалення заочного рішення не
заперечувала.

Відповідач у судове засідання не
з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином,
однак причини неявки суду не
повідомила.

Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК
України вважає за можливе розглянути
справу на підставі наявних у ній
матеріалів у її відсутність, оскільки
неявка відповідача не перешкоджає
постановленню заочного рішення, проти
чого не заперечувала представник
позивача.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування
судового засідання технічним засобом
здійснює секретар судового засідання
або за розпорядженням головуючого
інший працівник апарату суду. У разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Врахувавши заяву представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а при відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальнику) грошові
кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Як вбачається з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 цього
кодексу. Якщо позичальник своєчасно не
повернув речі, визначені родовими
ознаками, він зобов'язаний сплатити
неустойку відповідно до статей 549-552
цього кодексу, яка нараховується від
дня, коли речі мали бути повернуті, до
дня їх фактичного повернення
позикодавцеві, незалежно від сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього кодексу.

Судом встановлено, що 04.09.2013 року між
позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
ОСОБА_2 був укладений договір позики,
відповідно до умов якого позивач
передав відповідачу грошові кошти
(позику) в сумі 7000 доларів США 00 центів,
які остання зобов'язалась повернути у
строк з листопада 2013 року по липень 2014
року, що підтверджується розпискою.

Встановлено, що позивач виконав свої
договірні зобов'язання перед
відповідачем у повному обсязі,
передавши ОСОБА_2 грошові кошти в сумі
7000 доларів США 00 центів.

Однак, у встановлений договором строк,
відповідач не повернула ОСОБА_1
позичені кошти, тим самим порушивши
умови надання позики, на що слід
зазначити наступне.

Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено,
що договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначенні
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Враховуючи те, що 04.09.2013 року між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 був укладений договір позики,
суд приходить до висновку, що вони
дійшли згоди щодо істотних умов
договору та взяли на себе зобов'язання
щодо виконання даного договору.

У зв'язку з тим, що відповідач не
повернула у встановлені договором
строки суму позики позивачу, суд
приходить до висновку про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
заборгованості в сумі 7000 доларів США 00
центів, що згідно офіційного курсу НБУ
станом на 13.11.2014 року становить 110399,54
грн.(7000 доларів США 00 центів * 1577,1363).

Позивач також просив стягнути 3% річних
в сумі 78 доларів США 25 центів, що згідно
офіційного курсу НБУ станом на 13.11.2014
року становить 1234,11 грн., на що слід
зазначити наступне.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно розрахунку наданого позивачем 3%
річних, станом на 13.11.2014 року складають
78 доларів США 25 центів, що згідно
офіційного курсу НБУ станом на 13.11.2014
року становить 1234,11 грн.

Вказаний розрахунок сторонами у справі
не оспорювався, а тому він також може
бути прийнятим судом до уваги при
вирішенні даної справи.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача 3%
річних в сумі 78 доларів США 25 центів, що
згідно офіційного курсу НБУ станом на
13.11.2014 року становить 1234,11 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених цим
Кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків
встановлених, ст. 61 цього кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що позивач довів ті обставини, на які
посилався, як на підставу своїх
позовних вимог, а тому з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
сума заборгованості за договором
розписки з урахуванням 3% річних в сумі
111633,65 грн.

Позивач також просив стягнути витрати
на правову допомогу в сумі 3750,00 грн., на
що слід зазначити наступне.

Ч. 2 ст. 84 ЦПК України передбачено, що
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України
витрати на правову допомогу належать
до судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України
правову допомогу може надавати особа,
яка є фахівцем у галузі права і за
законом має право на надання правової
допомоги.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

На підтвердження понесених витрат на
правову допомогу позивачем надано
договір про надання юридичних послуг
від 29.05.2014 року, тарифи на надання
юридичних послуг, рахунок-фактури та
квитанції, на загальну суму 3750,00 грн.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає
за можливе стягнути з відповідача на
користь позивача витрати на правову
допомогу в сумі 3750,00 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, суд приходить до висновку,
про стягнення з відповідача на користь
позивача суми сплаченого судового
збору 1116,33 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК
України, ст.ст. 27, 28, 29, 30, 57-58, 60, 88, 197, 208-209,
212-215, 218, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу за договором позики та трьох
відсотків річних задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
невідомий, яка зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІПН
НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_2, інша відома адреса: АДРЕСА_3
суму боргу 111633,65 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
невідомий, яка зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІПН
НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_2, інша відома адреса: АДРЕСА_3
суму судового збору 1116,33 грн. та витрати
на правову допомогу в сумі 3750,00 грн.

Заочне рішення може бути оскаржене
позивачем до Апеляційного суду м. Києва
через Солом'янський районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, який його постановив, за
письмовою заявою відповідача, яка може
бути подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя