Справа № 2-6328/2011
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Демидової С.О.

при секретарі
Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: Будинок інтернат
для інвалідів в інтересах
недієздатного ОСОБА_3, відділ опіки та
піклування Широківської районної ради
Дніпропетровської області, восьма
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, перша Дніпропетровська
державна нотаріальна контора про
визнання заповіту недійсним,
встановлення факту та визнання права
власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом. В
обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що його матері
ОСОБА_4 та зведеному брату ОСОБА_3 на
праві спільної сумісної власності
належала АДРЕСА_1. 10 жовтня 2000 року
рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська ОСОБА_3 визнано
недієздатним в зв'язку з чим ОСОБА_3
знаходиться в комунальному закладі
«Стародобровольський
психоневрологічний інтернат»
Дніпропетровської обласної ради.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача,
після смерті якої відкрилася спадщина
на ? частину квартири. 02 вересня 2005 року
мати позивача склала заповіт, який
посвідчений державним нотаріусом
Восьмої дніпропетровської державної
нотаріальної контори, згідно якого ?
частку АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_2. На
момент смерті матері позивач був
інвалідом 2 групи, тобто згідно ч. 1 ст.
1241 ЦК України має право на обов'язкову
частку у спадщині. Також на момент
смерті позивач проживав разом з
матір*ю, тобто фактично прийняв
спадщину. 23 липня 2008 року позивач
звернувся до першої дніпропетровської
нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва на спадщину, однак
йому було відмовлено у видачі
свідоцтва в зв'язку з відсутністю у
нього правовстановлюючих документів
на квартиру. Тому позивач просить суд
визнання заповіт частково недійсним,
встановити факт прийняття спадщини та
визнати за ним право власності на ?
частину квартири.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали заявлені
позовні вимоги та просили їх
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
не заперечувала, що позивач має право
на обов'язкову частку у спадщині після
смерті своєї матері.

Представники третіх осіб в судове
засідання не з*явилися про день, час та
місце розгляду справи повідомленні
належним чином, надали суду заяви про
слухання справи за їх відсутності.

Вислухавши сторони, дослідивши та
перевіривши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право власності на житло від 04
березня 1998 року ОСОБА_4 (мати позивача)
та ОСОБА_3 (зведений брат позивача)
належала на праві спільної сумісної
власності АДРЕСА_1 / т. 1, а.с.6/.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10 жовтня 2000 року
ОСОБА_3 визнаний недієздатним, в зв'язку
з чим знаходиться в комунальному
закладі «Стародобровольський
психоневрологічний інтернат»
Дніпропетровської обласної ради.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серія НОМЕР_1 /т. 1, а.с. 10/. Після її смерті
відкрилась спадщина у вигляді ? частки
АДРЕСА_1.

02 вересня 2005 року ОСОБА_4 склала
заповіт, який посвідчений державним
нотаріусом Восьмої дніпропетровської
державної нотаріальної контори, згідно
якого ? частку АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_2
/т. 1, а.с. 16/.

ОСОБА_1 звернувся до першої
дніпропетровської нотаріальної
контори з заявою про видачу свідоцтва
на спадщину, однак йому було
відмовлено у видачі свідоцтва в зв'язку
з відсутністю у нього
правовстановлюючих документів на
квартиру

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є
перехід прав та обов'язків від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Частина 1 ст. 1220 ЦК України передбачає,
що спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошеної її
померлою.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом
є особисте розпорядження фізичної
особи на випадок своєї смерті.

Відповідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б
кожному з них у разі спадкування за
законом (обов'язкова частка). Розмір
обов'язкової частки у спадщині може
бути зменшений судом з урахуванням
відносин між цими спадкоємцями та
спадкодавцем, а також інших обставин,
які мають істотне значення.

Згідно ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Не допускається
прийняття спадщини з умовою чи із
застереженням. Спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Малолітня, неповнолітня,
недієздатна особа, а також особа,
цивільна дієздатність якої обмежена,
вважаються такими, що прийняли
спадщину, крім випадків, встановлених
частинами другою - четвертою статті 1273
цього Кодексу. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

На момент смерті ОСОБА_4 - ОСОБА_1 був
інвалідом 2 групи, що підтверджується
посвідченням серія НОМЕР_2 від 26 травня
2004 року /т.1 а.с. 20/, тобто згідно ч. 1 ст. 1241
ЦК України позивач має право на
обов'язкову частку у спадщині. Крім
того на момент смерті позивач проживав
разом з матір*ю, тобто фактично прийняв
спадщину.

Виходячи з вимог ст. 1241 ЦК України,
право на обов'язкову частку у спадщині,
яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 має
ОСОБА_1 При спадкуванні за законом йому
належала б 1/2 частка спадщини.
Спадкоємцям, які мають право на
обов'язкову частку у спадщині, належить
відповідно до ст. 1241 ЦК України
половина від 1/2 частки, тобто 1/4 частка.

Разом з тим, визнання за ОСОБА_1 права на
обов'язкову частку у спадщині, яка
відкрилась в зв'язку із смертю
спадкодавця ОСОБА_4, на думку суду, не
тягне за собою недійсність складеного
02 вересня 2005 року заповіту,
посвідченого приватним нотаріусом
восьмої Дніпропетрвоської державної
нотаріальної контори ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_2, оскільки такі підстави
не передбачені вимогами ст. 1257 ЦК
України, яка містить вичерпний перелік
підстав недійсності заповіту. Тому
вимоги позивача визнати заповіт,
складений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6
посвідченого приватним нотаріусом
восьмої Дніпропетрвоської державної
нотаріальної контори ОСОБА_5, частково
недійсним (в частині, складаючої
обов'язкові частки у спадщині,
визначені у позові) задоволенню не
підлягають.

У відповідності до положень статті 212
ЦПК України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір, а саме
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Отже, дослідивши матеріали
справи, суд вважає їх належними та
достатніми для вирішення справи по
суті, та такими, що відповідають
вимогам статей 59-60 ЦПК України, згідно
яких належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування,
а сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

З урахуванням викладеного та наявних
доказів, що маються в матеріалах
справи, суд дійшов до висновку, що
позовні вимоги про визнання права
власності та встановлення факту
підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити на підставі
ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи: Будинок інтернат для інвалідів в
інтересах недієздатного ОСОБА_3, відділ
опіки та піклування Широківської
районної ради Дніпропетровської
області, восьма Дніпропетровська
державна нотаріальна контора, перша
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про визнання заповіту
недійсним та визнання права власності -
задовольнити частково.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1
спадщини після смерті своєї матері
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом на ?
частину квартири АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати в розмірі 1 807,78
грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
С.О.Демидова