Справа № 341/1269/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2059/2014
Головуючий у 1 інстанції Юсип І. М.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Бойчук І.В., Вакарук В.М.

за участю секретаря: Гавриляк Є.М.

сторін: позивача ОСОБА_2, його
представника ОСОБА_3, представника
відповідача ДА "Рибгосп Галицький" та
співівдповідача ТзОВ "«Рибгосп
Бурштинський" Раврика І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства "Рибгосп
Галицький" (далі - ДП "Рибгосп
Галицький"), співвідповідач - ТзОВ
"Рибгосп Бурштинський" про поновлення
на роботі, стягнення середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Галицького районного суду від 21 серпня
2014 року,-

в с т а н о в и л а :

10.06.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що працював у ДП "Рибгосп Галицький" з
23.03.2008 року, останній час на посаді
начальника інкубаційного цеху,
рибовода. Наказом директора
господарства від 14.05.2014 року його
звільнено з роботи з 15.05.2014 року у
зв'язку з припиненням діяльності
підприємства за п.1 ст.40 КЗпП України. В
березні 2014 року отримав письмове
попередження про наступне вивільнення.
Вважає таке звільнення незаконним,
оскільки адміністрацією підприємства
не було дотримано вимог трудового
законодавства. Розірвання трудового
договору може бути проведено тільки за
попередньою згодою виборного органу,
первинної профспілкової організації,
членом якої є представник.

Просив задовольнити позов, поновити
його на роботі на посаді начальника
інкубаційного цеху, рибовода ДП "Рибне
господарство "Галицький", стягнути з
відповідача середньомісячний
заробіток за час вимушеного прогулу, 10
000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Галицького районного суду від
21.08.2014 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на те, що воно ухвалене з порушенням
норм матеріального права, неповним
з'ясуванням обставин справи,
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи.

Вказав, що суд першої інстанції не
врахував вимоги ч.3 ст.36 КЗпП України,
відповідно до якої в разі зміни
власника підприємства, а також у разі
його реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, виділення, перетворення), дія
трудового договору працівника
продовжується. Припинення трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу можливе лише
в разі скорочення чисельності або
штату працівників. В даному випадку
мало місце припинення діяльності
державного підприємства шляхом його
реорганізації через приєднання до ТзОВ
"Рибгосп "Бурштинський", як орендаря
цілісного майнового комплексу
державного підприємства.

Зазначив, що при реорганізації
підприємства або його
перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40
КЗпП України може мати місце, якщо це
супроводжується скороченням
чисельності або штату працівників,
змінами в їх складі за посадами,
спеціальністю, кваліфікацією,
професіями. До 15 травня 2014 року, тобто,
до дня його звільнення, змін у штатному
розписі, скорочення чисельності або
штату працівників у ДП "Рибне
господарства "Галицький" не відбулося.
Крім того, відповідно до трудового
кодексу, розірвання трудового договору
може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу,
членом якого є працівник.

Просив скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Колегія суддів, вислухавши доповідача,
позивача та його представника,
представника відповідача і
співвідповідача, перевіривши
матеріали справи, приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 перебував з ДП "Рибне
господарство "Галицький" у трудових
відносинах з 2008 року, працював на
різних посадах. З 28.08.2012 року позивач
працював начальником інкубаційного
цеху, рибоводом.

Наказом Фонду державного майна України
за №49 від 03.02.2014 року вирішено передати
в оренду ТзОВ "Рибгосп Бурштинський"
цілісний майновий комплекс Державного
підприємства "Рибне господарство
"Галицький", строком на 10 років.

Договором оренди та актом №1
приймання-передачі державного майна
від 25 лютого 2014 року передано цілісний
майновий комплекс.

НаказомДержавного агенства рибного
господарства України №77 від 27.02.2014 року
"Про припинення діяльності ДП "Рибне
господарство "Галицький", вирішено
припинити діяльність ДПРГ "Галицький"
шляхом його реорганізації через
приєднання до ТзОВ "Рибгосп
Бурштинський", як орендаря цілісного
майнового комплексу ДПРГ "Галицький".

Наказом директора господарства від
14.05.2014 року ОСОБА_2 звільнений з роботи з
15.05.2014 року у зв'язку з припиненням
діяльності підприємства за п.1 ст.40 КЗпП
України. В березні 2014 року отримав
письмове попередження про наступне
вивільнення.

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України,
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Згідно ч.ч.1,2 ст.492 КЗпП України, про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці. При вивільненні
працівників у випадках змін в
організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством.

За змістом ч.1 ст.43 КЗпП України
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених п.1 ст.40 цього
Кодексу, може бути проведено лише за
попередньою згодою профспілкового
органу первинної профспілкової
організації, членом якої є працівник.

Як вбачається з матеріалів справи та
правильно встановлено судом першої
інстанції, звільнення ОСОБА_2 було
обумовлене реорганізацією ДП "Рибне
господарство "Галицький" через
приєднання до орендаря.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПРГ
"Галицький" направляло листа ТзОВ
"Рибгосп Бурштинський" з переліком
працівників для вирішення питання про
працевлаштування переводом
працівників господарства, серед яких є
і ОСОБА_2 (а.с.39). У відповідь на даний
лист товариством було направлено
перелік вільних посад згідно
штатного розпису та працівників,
котрих мають намір працевлаштувати.
Посади начальника інкубаційного цеху,
рибовода на даному підприємстві не
було (а.с.40).

За змістом ч.2 ст.40 КЗпП України,
звільнення з підстав, зазначених у
п.п.1,2,6 цієї ж статті допускається, якщо
неможливо перевести працівника, за
його згодою, на іншу роботу.

Із довідки ДПРГ "Галицький" вбачається,
що на даному підприємстві немає
профспілкової організації, а інтереси
трудового колективу представляє
обраний колективом на загальних зборах
голова трудового колективу ОСОБА_5
(а.с.41). Останньому було направлено
листа із переліком працівників, посади
яких було скорочено, з проханням надати
згоду на їхнє звільнення відповідно до
п.1 ст.40 КЗпП України. Даний список було
погоджено головою трудового колективу
(а.с.43).

Відповідно до п.19 постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06.11.1992
року "Про практику розгляду судами
трудових спорів", при ліквідації
підприємства (установи, організації)
правила п.1 ст.40 КЗпП України можуть
застосовуватись і в тих випадках, коли
після припинення його діяльності
одночасно утворюється нове
підприємство. В таких випадках
працівник не вправі вимагати
поновлення його на роботі на заново
утвореному підприємстві, якщо він не
був переведений туди в установленому
порядку.

Оскільки вимоги про стягнення
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди
є похідними від вимоги про поновлення
на роботі, то відповідно такі вимоги не
підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд першої
інстанції належним чином дослідив
докази та дав їм оцінку і рішення
постановлено з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права.

Виходячи з вищенаведеного, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції були досліджені у
встановленому законом порядку.
Апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, які б давали підставу
для зміни чи скасування судового
рішення.

Розглянувши справу в межах позовної
заяви та в межах поданої апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду від
21 серпня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
П.І. Проскурніцький

Судді:
І.В. Бойчук

В.М. Вакарук