УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 06 листопада 2014
року колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України
з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Гвоздика П.О., Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області до ОСОБА_4, третя
особа - ОСОБА_5, про зобов'язання вчинити
дії, за касаційною скаргою
представника Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області - Бездолі Юрія
Олександровича на рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 11 вересня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 19 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5,
про зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 11
вересня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 19 грудня 2013 року, в позові
відмовлено.

У касаційній скарзі представник
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області - Бездоля Ю.О. просить
судові рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що
підстави для перегляду судових рішень
відсутні, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що ОСОБА_4
здійснила будівництво дерев'яної
господарської будівлі розміром
2мх8,50мх2,15м самовільно, без розробленої
та затвердженої проектної
документації за адресою: АДРЕСА_1

10 листопада 2013 року відповідачку було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за порушення ст. 31
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та ст. 5
Закону України «Про основи
містобудування».

Згідно з повідомленням Броварського
управління головного управління
Міністерства надзвичайних ситуацій
України в Київській області,
під час проведення будівництва
господарської будівлі за адресою:
АДРЕСА_1, порушено нормативна
протипожежна відстань згідно табл. 1
дод. 3.1. державних будівельних норм
України 360-92**.

Листом управління містобудування та
архітектури м. Броварів Київської
області стверджується, що власник
садиби за вищевказаною адресою,
самочинно розпочала будівельні роботи
по будівництву господарської споруди з
порушенням п. 3.25 а* розділу «Садибна
забудова» державних будівельних норм
України 360-92** «Містобудування,
планування і забудова міських і
сільських поселень» та ст. 28 Закону
України «Про архітектурну діяльність».

Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Частиною 7 ст. 376 ЦК України визначено,
що у разі істотного відхилення від
проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотного порушення будівельних норм і
правил суд за позовом відповідного
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування може
постановити рішення, яким зобов'язати
особу, яка здійснила (здійснює)
будівництво, провести відповідну
перебудову. Якщо проведення такої
перебудови є неможливим або особа, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
відмовляється від її проведення, таке
нерухоме майно за рішенням суду
підлягає знесенню за рахунок особи, яка
здійснила (здійснює) будівництво.
Особа, яка здійснила (здійснює)
самочинне будівництво, зобов'язана
відшкодувати витрати, пов'язані з
приведенням земельної ділянки до
попереднього стану.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п. 22 постанови № 6 від 30 березня
2012 року «Про практику застосування
судами статті 376 Цивільного кодексу
України (про правовий режим
самочинного будівництва)» знесення
самочинного будівництва є крайньою
мірою і можливе лише тоді, коли
використано усі передбачені
законодавством України заходи щодо
реагування та притягнення винної особи
до відповідальності.

Вимоги відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування про зобов'язання особи,
яка, маючи дозвіл на будівництво
нерухомого майна, допустила при цьому
істотне відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, чи істотне
порушення будівельних норм і правил,
провести відповідну перебудову можуть
бути заявлені як у разі, коли ці
відхилення були допущені при
будівництві нерухомості, так і
внаслідок перебудови під час її
експлуатації (частина сьома статті 376
ЦК).

Під істотним порушенням будівельних
норм і правил слід розуміти, зокрема,
недодержання архітектурних,
санітарних, екологічних, протипожежних
та інших вимог і правил, а також зміну
окремих конструктивних елементів
житлового будинку, будівлі, споруди, що
впливає на їх міцність і безпечність.

При вирішенні справи, суди, на
виконання вимог ст. 213 ЦПК України,
встановивши на підставі доказів, яким
було надано належну оцінку, ті факти, що
без підтверджень неможливості
попередньої перебудови самочинного
будівництва та за відсутності відмови
ОСОБА_4 від її проведення,
дійшли обґрунтованого висновку про
необхідність застосування до
правовідносин ч. 7 ст. 367 ЦК України та
того, що вимоги Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про знесення
відповідачкою самочинного будівництва
є передчасними.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або
(та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалені з додержанням судами норм
матеріального та процесуального права,
а також відсутні передбачені ч. 2 ст. 338
ЦПК України підстави для скасування
судових рішень.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновок судів не спростовують.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області - Бездолі Юрія
Олександровича відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 11
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 19
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

П.О. Гвоздик Н.А. Горелкіна В.І.
Журавель