Провадження №2/761/6315/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

30 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Беширові
О.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
юстиції в м. Києві про визнання
недійсним дубліката свідоцтва про
право на спадщину, що має силу
оригіналу,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про визнання недійсним
дубліката свідоцтва про право на
спадщину, що має силу оригіналу,
мотивуючи тим, що 24.05.2014 року державним
нотаріусом Третьої київської
державної нотаріальної контори ОСОБА_1
було видано дублікат свідоцтва про
право на спадщину від 29.06.1994 року, який
посвідчує право на спадщину ОСОБА_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме на ?
частини квартири АДРЕСА_1. Підставою
для видачі дубліката свідоцтва про
право на спадщину була відсутність
його оригіналу. Однак, через деякий час
позивачем було знайдено оригінал
свідоцтва про право на спадщину.
Зважаючи на це державний нотаріус
прийняв постанову про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, посилаючись на те, що
дублікат є незареєстрованим.

При наявності оригінала свідоцтва
про право на спадщину існують підстави
для визнання недійсним дубліката
свідоцтва про право на спадщину,
оскільки існування дубліката
перешкоджає реалізації прав позивача
як спадкоємця на отримання свідоцтва
про право на спадщину.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи повідомлявся
належними чином, а тому суд вважає за
можливе розглядати справу без його
участі, ухваливши за згодою
представника позивача, відповідно до
ст.ст. 224-236 ЦПК України, заочне рішення.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що 29.06.1994 року державним
нотаріусом Третьої київської
державної нотаріальної контри було
посвідчено свідоцтво про право на
спадщину за законом, зареєстрований в
реєстрі за № 1с-778, згідно якого ОСОБА_3
отримала у спадщину після смерті
ОСОБА_4 ? частини квартири АДРЕСА_1.

08.05.2012 року ОСОБА_3 склала заповіт,
яким заповідала ОСОБА_1 все своє майно.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1, як спадкоємець за
заповітом, звернулася до Третьої
київської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_3

В зв'язку з втратою свідоцтва про
право на спадщину за законом від 29.06.1994
року, ОСОБА_1 Третьою київською
державною нотаріальною конторою 24.05.2014
року був виданий його дублікат та
зареєстрований в реєстрі за № 4-243.

Постановою державного нотаріуса
Третьої київської державної
нотаріальної контори Мітрохіною В.Є
від 18.06.2014 року було відмовлено ОСОБА_1
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1, на підставі
дубліката свідоцтва про право на
спадщину за законом від 24.05.2014 року,
оскільки порушено вимоги ст.. 69 Закону
України «Про нотаріат, п.п. 4.12, 4.14, 4.15, 4.18
параграфа 4, глави 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
тобто з тих підстав, що дублікат
свідоцтва про право на спадщину є
незареєстрований в органах державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно.

Як було встановлено судом, після
видачі дубліката свідоцтва про право
на спадщину за законом, позивачем було
знайдено оригінал свідоцтва про право
на спадщину за законом від 29.06.1994 року,
який був оглянутий в судовому
засіданні та посвідчено судом його
копію, що долучена до справи.

Відповідно до ст.. 53 Закону України
«Про нотаріат» у разі втрати або
зіпсування документа, посвідченого або
виданого нотаріусом чи посадовою
особою органу місцевого
самоврядування, за письмовою заявою
осіб, перелічених у першому реченні
частини п'ятої статті 8 цього Закону,
видається дублікат втраченого
документа. Видача дубліката втраченого
або зіпсованого документа
здійснюється державним нотаріальним
архівом. До передачі в архів
примірників документів, посвідчених
або виданих нотаріусом чи посадовою
особою органу місцевого
самоврядування, дублікат втраченого
або зіпсованого документа видається
відповідно нотаріусом чи посадовою
особою виконавчого комітету за місцем
його зберігання.

Пунктом 6 глави 22 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року
визначено, що дублікат документа
повинен містити весь текст
посвідченого або виданого документа,
оригінал якого вважається таким, що
втратив чинність. На дублікаті
документа робиться відмітка про те, що
він має силу оригіналу, і вчиняється
посвідчувальний напис. Крім того, про
видачу дубліката нотаріус робить
відмітку на примірнику документа, який
зберігається у справах державної
нотаріальної контори чи приватного
нотаріуса.

Згідно ст.. 1301 ЦК України свідоцтво про
право на спадщину визнається недійсним
за рішенням суду, якщо буде
встановлено, що особа, якій воно видане,
не мала права на спадкування, а також в
інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає,
що виданий 24.05.2014 року дублікат
свідоцтва про право на спадщину від
29.06.1994 року, зареєстрований в реєстрі за
№ 1с-778, підлягає визнанню недійсним,
оскільки є в наявності його оригінал.

Керуючись ст.. 1301 ЦК України, ст.. ст.. 53
Закону України «Про нотаріат», ст..ст. 10,
11, 60, 88, 212, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним дублікат свідоцтва
про право на спадщину за законом від 29
червня 1994 року, зареєстрований в
реєстрі за № 1с-778, який був виданий
державним нотаріусом Третьої
київської нотаріальної контори
Мітрохіною В.Є. 24 травня 2014 року та
зареєстрований в реєстрі № 4-243.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили
на загальних підставах, визначених ЦПК
України.

Суддя