Справа №489/2306/14-ц 25.12.2014 25.12.2014 25.12.2014
Провадження №22-ц/784/3330/14
Провадження №22-ц/784/3330/14
Головуючий у першій інстанції Кокорєв
Доповідач апеляційної інстанції
Рішення

Іменем України

25 грудня 2014 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Буренкової К.О., Серебрякової
Т.В.,

із секретарем судового засідання
Горенко Ю.В.,

за участю:

прокурора - Дзюбан О.В.,

представника позивачів - ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,

ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 -
ОСОБА_15,

представника відповідачів - Головного
управління юстиції у Миколаївській

області та Управління
державної виконавчої служби Головного

управління юстиції у
Миколаївській області - Третьяк Г.О.,

представника відповідача ТОВ
«Ніконджитбудсервіс» - Іванюк О.Я.,

представника відповідачів ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, -

ОСОБА_21,

переглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_22, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14

на рішення Ленінського районного суду
міста Миколаєва від 24 жовтня 2014 року,
ухваленого у справі

за позовом

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_23, ОСОБА_10, ОСОБА_22,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14

до

Головного управління юстиції у
Миколаївській області, Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, товариства з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс», ОСОБА_24, ОСОБА_18,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_20,
ОСОБА_19, треті особи - ОСОБА_32, ОСОБА_33,
Міське комунальне підприємство
«Миколаївводоканал», Комунальне
підприємство «Міські теплові мережі,
Публічне акціонерне товариство
«Миколаївобленерго»,

про визнання недійсними прилюдних
торгів, угод з продажу приміщень
гуртожитку, протоколів та актів
прилюдних торгів

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2006 року ОСОБА_34, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_35, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 звернулися до
суду з позовом, який в подальшому
уточнювали, до спеціалізованого
державного підприємства «Укрспец'юст»
(далі - СДП «Укрспец'юст»), Головного
управління юстиції у Миколаївській
області (далі - ГУЮ у Миколаївській
області), підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Миколаївській
області (далі - ППВР ВДВС ГУЮ у
Миколаївській області), товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» (далі - ТОВ
«Ніконджитбудсервіс»), ОСОБА_24, ОСОБА_18,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_20,
ОСОБА_36, про визнання прилюдних торгів
незаконними, визнання угод із продажу
приміщень гуртожитку на прилюдних
торгах нікчемними, визнання протоколів
та актів про проведення прилюдних
торгів недійсними.

Остаточно уточнивши позовні вимоги,
крім позивача ОСОБА_23 (том 4
а.с.76 - 83), позивачі просили визнати
прилюдні торги від 18 серпня 2005 року,
угоди із продажу на прилюдних торгах
приміщень гуртожитку, що розташований
по АДРЕСА_1, а також протоколиі
актипроведення прилюдних торгів
недійсними.

Позивачі вказували, що вони, як
працівники Миколаївського заводу
конденсаторів, були вселені до будинку
АДРЕСА_1, який мав статус гуртожитку, та
проживають за вказаною вище адресою
понад 10 років. На час проведення
прилюдних торгів, приміщення
гуртожитку на праві власності належало
ТОВ «Ніконджитбудсервіс».

18 серпня 2005 року у порядку виконання
рішення господарського суду
Миколаївської області про стягнення з
ТОВ «Ніконджитбудсервіс» боргу були
проведенні прилюдні торги з реалізації
майна належного товариству житлових та
нежитлових приміщень гуртожитку.

Посилались на те, що організація та
порядок проведення торгів здійснені з
порушенням чинного законодавства, що
призвело до порушення їхніх житлових
прав, як мешканців гуртожитку на
користування житловими кімнатам та
місцями загального користування,
позивачі просили позов задовольнити.

Ухвалою Ленінського районного суду
міста Миколаєва від 11 січня 2013 року до
участі у справі залучено
правонаступника ППВР ВДВС ГУЮ у
Миколаївській області - Управління
державної виконавчої служби Головного
Управління юстиції у Миколаївській
області (том 4 а.с.43).

Ухвалою того ж суду від 10 червня 2013 року
закрито провадження у справі в частині
вимог до СДП «Укрспец'юст» на підставі
п.7 ч.1 ст.207 ЦПК України, у зв'язку з
ліквідацією юридичної особи (том 4
а.с.177) .

Ухвалою Ленінського районного суду
міста Миколаєва від 07 липня 2014 року до
участі у справі в якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору було залучено
ОСОБА_33, Міське комунальне
підприємство «Миколаївводоканал»,
Комунальне підприємство «Міські
теплові мережі, Публічне акціонерне
товариство «Миколаївобленерго» (том 5
а.с.143).

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Останнім рішенням Ленінського
районного суду міста Миколаєва від
24 жовтня 2014 року позивачам
відмовлено у задоволенні позову
(том 5 а.с.239 - 241).

В апеляційній скарзі позивачі, окрім
позивача ОСОБА_23, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права, просили рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким задовольнити їх
позовні вимоги в повному обсязі
(том 6 а.с.6-10).

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
фактично позивачі оспорюють дії
державного виконавця, що були
спрямовані на виконання судових рішень
судів по зведеному виконавчому
провадженню та оскільки такі дії не
стосуються правил проведення
прилюдних торгів й мають самостійний
спосіб оскарження, то в задоволенні
позову слід відмовити. Додатковою
підставою відмови у позові ОСОБА_23
місцевий суд вважав і те, що він
позбавлений права на проживання в
гуртожитку на підставі рішення суду,
яке набрало законної сили, а тому не має
права на захист своїх житлових прав.

Колегія суддів не в повній мірі
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо вирішення позовних
вимог, оскільки вони не відповідають
вимогам закону та фактичним обставинам
справи.

Рішення суду оскаржувалося позивачами,
окрім ОСОБА_23, тому відповідно до ч.1
ст.303 ЦПК України в апеляційному
порядку в частині вирішення позовних
вимог позивача ОСОБА_23 не
переглядалося.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
рішенням виконавчого комітету
Миколаївської міської ради за №1228 від
28 грудня 1972 року дев'ятиповерховий
гуртожиток по АДРЕСА_1 прийнято в
експлуатацію та передано на баланс
Миколаївського заводу конденсаторів,
на базі якого згідно з наказом
Мінмашпрому України від 24 лютого 1994
року було створено відкрите акціонерне
товариство «Ніконд» (далі - ВАТ
«Ніконд») (том 1 а.с.137).

14 січня 2000 року на добровільних засадах
шляхом об'єднання вкладів засновників
ВАТ «Ніконд» та фізичних осіб: ОСОБА_37,
ОСОБА_38, ОСОБА_33 - створено ТОВ
«Ніконджитбудсервіс», до статутного
фонду якого увійшла і будівля
гуртожитку, що розташована по АДРЕСА_1
(том 1 а.с.132-133).

На підставі рішення виконавчого
комітету Миколаївської міської ради
від 23 червня 2001 року ТОВ
«Ніконджитбудсервіс» 03 липня 2001 року
отримало свідоцтво на право
колективної власності на вказаний
гуртожиток загальною площею 6575,5 кв.м,
яке зареєстроване в Миколаївському
бюро технічної інвентаризації 03 липня
2001 року за №303.(том 1 а.с.131).

24 березня 2003 року на підставі договору
купівлі-продажу ОСОБА_39 придбала 36,1
кв.м., що становить 2/100 ідеальних часток
нежитлових приміщень, що розташовані
на 1 поверсі зазначеного гуртожитку.

Рішенням Ленінського районного суду
міста Миколаєва від 11 квітня 2005 року та
додатковим рішенням того самого суду
від 18 квітня 2005 року, які набрали
законної сили, було визначено частки
власників гуртожитку, що розташований
по АДРЕСА_1: ТОВ «Ніконджитбудсервіс» -
9 068/10 000 частин; ОСОБА_40 - 53/10
000 частин; ОСОБА_41- 329/10 000
частин, ОСОБА_42 - 53/10 000 частин, ОСОБА_43 -
25/10 000 частин, ТОВ «Дар'я» - 336/10000 частин,
ОСОБА_44 72/10 000 частин, приватного
підприємства виробничо-комерційної
фірми «Дизайн Студія» - 64/10 000 частин
(том 1 а.с.146, 148).

Позивачі є мешканцями гуртожитку, які
відповідно до ст.128 ЖК Української РСР
та Примірного положення про
гуртожитки, були вселені до спірного
гуртожитку. Зокрема, згідно довідки
відкритого акціонерного товариства
«Ніконд» від 06 листопада 2006 року,
ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_11,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_34, ОСОБА_10
й ОСОБА_14 були вселені до гуртожитку як
особи, які перебували у трудових
відносинах з Миколаївським заводом
конденсаторів (том 1 а.с.139).

Згідно наявних в матеріалах справи
довідок Ф-А позивачі мешкають та
зареєстровані у гуртожитку (том 3 а.с. 28 -
53).

У подальшому між позивачами та новим
власником гуртожитку ТОВ
«Ніконджитбудсервіс» у простій
письмовій формі були укладені договори
найму приміщень житлових кімнат
вищевказаного гуртожитку (том 4 а.с.85-97).

Під час примусового виконання
зведеного виконавчого провадження
щодо стягнення боргу з боржника ТОВ
«Ніконджитбудсервіс» державним
виконавцем було описано всю
дев'ятиповерхову будівлю гуртожитку
загальною площею 6575,5 кв.м (акт
опису та арешту майна від 02 лютого 2004
року) і накладено арешт для подальшої
її реалізації (том 1 а.с.131-134).

У той самий час державний виконавець
направив спеціалізованій організації
заявки на продаж із прилюдних торгів
арештованого майна та уклав у липні 2005
року договори про надання послуг по
організації проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого майна
боржника, в яких на реалізацію була
виставлена не будівля гуртожитку, як
об'єкт нерухомості, а окремі приміщення
гуртожитку, в тому числі, кімнати
позивачів, як Блок 703-704, Блок 603-604, Блок
612-613, Блок 727-728, Блок 712-713, Блок
614-615, Блок 714-715, Блок 708-709, Блок 608-609, Блок
705-706, Блок 707, Блок 620 - 621, які в
установленому законом порядку не
набували статусу об'єктів права
власності (том 2 а.с.1- 20).

18 серпня 2005 року відбулись прилюдні
торги з продажу частин приміщень
(блоків) гуртожитку, у тому числі і
кімнат позивачів.

Згідно з протоколами проведення
прилюдних торгів по реалізації майна
від 18 серпня 2005 року та актами про
придбання майна з прилюдних торгів від
13 вересня 2005 року, 15 вересня
2005 року, 21 вересня 2005 року і 29 вересня 2005
року покупцями приміщень (блоків)
указаного гуртожитку стали:

- ОСОБА_24 - Блок 703 - 704, загальною площею
33,95 кв.м., який складається з двох
кімнат, ? частини коридору, душу (том 1
а.с.74-75), Блок
705-706, загальною площею 34,85 кв.м., який
складається з двох кімнат, ? частини
коридору, уборної (том 1 а.с.77-78),

- ОСОБА_18 - Блок 603 - 604, загальною площею
33,65 к.м., який складається з двох кімнат,
? частин коридору, душу (том 1 а.с. 81 - 82).

- ОСОБА_25 - Блок 612 - 613, загальною площею
35,15 кв.м., який складається із двох
кімнат, ? частин коридору та душу; Блок
614-615 загальною площею 34.85 кв.м., який
складається з двох кімнат, ? частину
коридору, уборної (том 1 а.с.96- 99).

- ОСОБА_26 - Блок 727-728, загальною площею 34,2
кв.м., який складається із двох кімнат, ?
частин коридору та душу (том 1 а.с.114).

- ОСОБА_27 - Блок 712 -713, загальною площею
34,85 кв.м., який складається із двох
кімнат, ? частин коридору та душу; Блок
714-715, загальною площею 33,55 кв.м., який
складається із двох кімнат, ? частин
коридору та уборної (том 1 а.с. 108- 113).

- ОСОБА_28 - Блок 708-709, загальною площею 34,8
кв.м., який складається із двох кімнат, ?
частин коридору та душу (том 1 а.с.122 - 124).

- ОСОБА_29 - - Блок 608 - 609, загальною площею
34,80 кв.м., який складається із двох
кімнат, ? частин коридору та душу (том 1
а.с.125 - 127).

- ОСОБА_30 - Блок 620-621, загальною площею 34,
2 кв.м., який складається із двох кімнат,
? частин коридору та душу (том 1 а.с. 129
-130).

Таким чином, судом установлено, що
проведення прилюдних торгів
здійснювалось на підставі договорів
про надання послуг з проведення
прилюдних торгів із реалізації
арештованого нерухомого майна
боржника, укладених між органом
державної виконавчої служби та СПД
«Укрспец`юст», що передбачено
ч.1 ст.61 Закону України «Про виконавче
провадження» від 21 квітня 1999 року
№606 -XIV (в редакції, яка була чинною на
час проведення прилюдних торгів).

Вирішуючи справу таким чином, як
викладено в оскаржуваному рішенні, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивачі фактично оскаржують дії
державного виконавця у зведеному
виконавчому провадженні, які не
стосуються правил проведення
прилюдних торгів, а мають самостійний
спосіб оскарження. До того ж, вони не є
учасниками зведеного виконавчого
провадження в рамках якого проводились
прилюдні торги.

Проте, колегія суддів не погоджується з
такими висновками місцевого суду,
оскільки вони не відповідають вимогам
закону та встановленим фактичним
обставинам справи.

За ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним та
обґрунтованим.

Рішення визнається законним тоді, коли
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

За загальними правилами судового
процесу кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень
(ст.60 ЦПК України).

Обставини, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть вважатися
встановленими в цивільній справі, якщо
такі засоби доказування відсутні.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведеності перед судом їх
переконливості.

При цьому, згідно із ст.60 ЦПК України,
обов'язок доказування певних обставин
лежить на стороні, яка посилається на
них як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності
яких наполягає позивач - є підставою
для відмови у позові; а у разі, якщо на
тому наполягає відповідач - для
відхилення його заперечень проти
позову, а, відповідно, для задоволення
вимог позивача.

Оскаржене рішення районного суду
ухвалено не у повній відповідності з
виписаним.

Відповідно до ст.ст.127,128,130,131 ЖК
Української РСР порядок надання та
користування жилою площею в
гуртожитках визначається
законодавством України, Примірним
положенням про гуртожитки.

Розділом I Загальних положень
Примірного положення про гуртожитки
визначено, що цільовим призначенням
гуртожитків є проживання в них
робітників, службовців, а також інших
громадян у період роботи або навчання.
Під гуртожитки надаються спеціально
споруджені або переобладнані для цієї
мети жилі будинки.

У п.15 Примірного положення про
гуртожитки зазначено, що жила площа в
гуртожитках не підлягає обміну,
розділу, бронюванню і здачі в найм.

Розділ III вказаного Положення визначає,
що мешканці гуртожитку мають право
користування наданою їм жилою площею, а
також місцями загального користування
та його обладнанням. Під місцями
загального користування слід розуміти
приміщення, призначені для
забезпечення експлуатації гуртожитку
та побутового і санітарно-гігієнічного
обслуговування його мешканців (душові,
пральні, кухні, санвузли, сходові
клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи,
коридори (що знаходяться за межами
кімнат у гуртожитках коридорного типу
та за межами жилого блоку (секції)),
колясочні, кладові, сміттєкамери,
горища, підвали, шахти і машинні
відділення ліфтів, вентиляційні камери
та інші технічні приміщення, через які
прокладені мережі комунікацій,
приміщення теплопунктів, котелень, а
також приміщення, які використовуються
для розміщення обслуговуючого
гуртожиток персоналу, складські
приміщення тощо), якими користуються
всі мешканці гуртожитку.

Згідно із ч.2 ст.1, ч.2 ст.2 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» (у редакції, яка була
чинною на час включення гуртожитку до
статутного фонду ТОВ
«Ніконджитбудсервіс») до державного
житлового фонду, який підлягав
приватизації на користь громадян
України, відносився житловий фонд
місцевих рад та житловий фонд, який
знаходився у повному господарському
віданні чи оперативному управлінні
державних підприємств, крім кімнат у
гуртожитках.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України
«Про приватизацію майна державних
підприємств» дія Закону не
поширюється, зокрема, на приватизацію
об'єктів державного земельного та
житлового фондів, а також об'єктів
соціально - культурного призначення, за
винятком тих, які належать
підприємствам, що приватизуються.

Частиною 1 ст.5 Закону України «Про
приватизацію майна державних
підприємств» (у редакції, яка була
чинною на момент приватизації
державного підприємства) установлено,
що до об'єктів державної власності, що
підлягають приватизації, належать
майно підприємств, цехів, виробництв,
дільниць, інших підрозділів, що
виділяються в самостійні підприємства
і є єдиними (цілісними) майновими
комплексами. Пунктом 2 Положення про
прядок передачі у власність
загальнодержавного житлового фонду, що
перебував у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
підприємств, установ та організацій,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 06 листопада 1995
року за № 891 (у редакції, яка була
чинною на момент виникнення спірних
правовідносин), установлено, що
передачі в комунальну власність
підлягають житлові будинки відомчого
житлового фонду, крім гуртожитків.
Зміни до п. 2 Положення щодо передачі в
комунальну власність відомчого
житлового фонду, у тому числі
гуртожитків, були внесені постановою
Кабінету Міністрів України №695 лише 26
травня 2004 року.

Наведені вище положення чинного
законодавства не відносили гуртожитки
до об'єктів державного житлового фонду,
які підлягали приватизації
громадянами України чи підлягали
передачі в комунальну власність
відповідних рад і могли бути включені
до вартості майна підприємств, які
підлягали приватизації, оскільки
законодавчої заборони не існувало.

Таким чином, судом встановлено, що
будинок АДРЕСА_1 було включено до
цілісного майнового комплексу
ТОВ
«Ніконджитбудсервіс», який на час
проведення прилюдних торгів належав
йому на праві колективної власності й
мав статус гуртожитку.

Перевіряючи доводи осіб, які подали
апеляційну скаргу, щодо порушення їх
прав та вимог закону в процесі продажу
з прилюдних торгів окремої частини
будівлі гуртожитку, колегія суддів
виходить із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.2 ст.16, ч.1 ст.215 ЦК України
одним із способів захисту порушеного
права є визнання недійсним правочину,
укладеного з недодержанням вимог,
установлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього
Кодексу, зокрема, у зв'язку з
невідповідністю змісту правочину ЦК
України та іншим актам цивільного
законодавства.

Як установлено з матеріалів справи,
підставою для визнання торгів
недійсними відповідно до ч.1 ст.215 ЦК
України позивачами зазначено
недодержання державним виконавцем та
СПД «Укрспец`юст» під час проведення
прилюдних торгів норм Закону України
«Про виконавче провадження» від
21 квітня 1999 року №606-ХІV і
Тимчасового положення щодо визначення
об'єкта цих торгів, у результаті яких
відбулось відчуження окремих частин
гуртожитку як окремих об'єктів
нерухомості, у тому числі допоміжних
приміщень гуртожитку, які знаходяться
в загальному користуванні всіх
мешканців гуртожитку, чим порушені
права мешканців гуртожитку.

Умови та порядок виконання рішень
судів і інших органів (посадових осіб),
що підлягають примусовому виконанню в
разі невиконання їх у добровільному
порядку на час вчинення виконавчих дій,
визначав Закон України «Про виконавче
провадження» від 21 квітня 1999 року
№606-ХІV та Інструкція про проведення
виконавчих дій, затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 15
грудня 1999 року №74/5 та зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 15 грудня
1999 року за №865/4158 (далі - Інструкція №74/5
від 15 грудня 1999 року).

Цим Законом визначено загальні правові
основи організації та діяльності
державної виконавчої служби, її
завдання та компетенцію, а також
визначено учасників виконавчого
провадження, закріплено їхні права та
обов'язки, у тому числі право
стягувачів і боржників та інших
учасників виконавчого провадження на
оскарження дій (бездіяльності)
державного виконавця та порядок цього
оскарження (ст.ст.1, 2, 5, 7, 10, 11, 111, 85
Закону).

Аналіз положень Закону України «Про
виконавче провадження» від
21 квітня 1999 року №606-ХІV й Інструкції
№74/5 від 15 грудня 1999 року свідчить про
те, що вони не встановлюють порядку та
правил проведення прилюдних торгів, а
лише закріплюють, як і ст.650 ЦК України,
такий спосіб реалізації майна, як його
продаж на прилюдних торгах, і
відсилають до інших
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України та Міністерства
юстиції України, за якими повинен
визначатися порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна (ст.62 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21
квітня 1999 року №606-ХІV та пп.5.11,
5.12 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999
року).

Відповідно до положень указаних
правових норм державний виконавець
здійснює лише підготовчі дії з метою
проведення прилюдних торгів, а самі
прилюдні торги з реалізації нерухомого
майна організовують і проводять
спеціалізовані організації, з якими
державною виконавчою службою
укладається відповідний договір (п.5.11
Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Правила ж проведення прилюдних торгів
визначені Тимчасовим положенням.

Цим Тимчасовим положенням визначено,
що прилюдні торги є спеціальною
процедурою продажу майна, за
результатами якої власником майна стає
покупець, який у ході торгів
запропонував за нього найвищу ціну (п.2.2
Тимчасового положення), та передбачені
певні правила проведення цих торгів, а
саме: по-перше, правила, які визначають
процедуру підготовки, проведення
торгів (опублікування інформаційного
повідомлення певного змісту про
реалізацію нерухомого майна;
направлення письмового повідомлення
державному виконавцю, стягувачу та
боржнику про дату, час, місце
проведення прилюдних торгів, а також
стартову ціну реалізації майна) (розд.
3); по-друге, правила, які регулюють сам
порядок проведення торгів (розд. 4) і,
по-третє, ті правила, які стосуються
оформлення кінцевих результатів
торгів (розд. 6).

Таким чином, виходячи з аналізу
правової природи процедури реалізації
майна на прилюдних торгах, яка полягає
в продажу майна, тобто в забезпеченні
переходу права власності на майно
боржника, на яке звернено стягнення, до
покупця - учасника прилюдних
торгів, та ураховуючи особливості,
передбачені законодавством щодо
проведення прилюдних торгів, складання
за результатами їх проведення акта про
проведення прилюдних торгів є
оформленням договірних відносин
купівлі-продажу майна на публічних
торгах, а отже є правочином.

Такий висновок узгоджується й з
нормами ст.ст.650, 655 та ч.4 ст.656 ЦК
України, які відносять до договорів
купівлі-продажу процедуру прилюдних
торгів, результатом яких є видача
нотаріусом свідоцтва про придбання
майна з прилюдних торгів на підставі
складеного та затвердженого в
установленому порядку акта державного
виконавця про проведені торги (розд. 6
Тимчасового положення, пп. 244, 245, 248
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 14 червня 1994 року
№18/5, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 7 липня 1994 року № 152/361,
ст.34 Закону України «Про нотаріат»).

Отже, ураховуючи те, що відчуження
майна з прилюдних торгів відноситься
до угод купівлі-продажу, така угода
може визнаватись недійсною в судовому
порядку з підстав недодержання в
момент її вчинення вимог, які
встановлені чч. 1-3 та 6 ст.203
ЦК України (ч.1 ст.215 цього Кодексу).

При цьому, при вирішенні питання про
дійсність такої угоди необхідно
перевіряти умови, за яких договори
такого виду можуть укладатися (предмет,
ціна та інші істотні умови) і
дотримання порядку підготовки та
проведення таких торгів.

Разом із тим слід зазначити, що
оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст.215 ЦК
України підставами недійсності
укладеного за результатами прилюдних
торгів правочину є недодержання вимог
закону в момент його укладення, тобто
безпосередньо за результатами
прилюдних торгів, то підставами для
визнання прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
саме Тимчасовим положенням.

Що стосується порушень, допущених
державним виконавцем під час
здійснення своїх повноважень,
передбачених Законом України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року №606-ХІV, до призначення прилюдних
торгів, у тому числі щодо відкриття
виконавчого провадження, накладення
арешту на майно, визначення вартості чи
оцінки майна тощо (ст.ст.18, 24-27, 32, 33, 55, 57
цього Закону), то такі дії
(бездіяльність) державного виконавця
підлягають оскарженню в порядку,
передбаченому цим Законом (зокрема, ч.7
ст.24, ч.4 ст.26, ч.3 ст.32, ч.3 ст.36, ч.2 ст.57,
ст.ст.55, 85 Закону).

Аналізуючи зміст норм права: ст.ст.177, 179,
181, 182, 186, 188, 190, 191 ЦК України, які
визначають поняття речі як об'єкта
цивільних прав, нерухомої речі,
належність речі до подільної й
неподільної залежно від можливості
поділу або виділу частки з об'єкта
нерухомого майна; ст.66 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21
квітня 1999 року №606-ХІV щодо підготовки і
проведення прилюдних торгів; пп. 2.1, 2.5,
3.7, 3.10 Типового положення, які
визначають поняття лота як одиниці
майна, що виставляється для продажу на
прилюдних торгах (у справі, яка
розглядається, - це будівля гуртожитку
як одиниця нерухомого майна, загальною
площею 6575, 5 кв.м), колегія суддів
приходить до висновку про те, що
об'єктом реалізації з прилюдних торгів
могло бути нерухоме майно, яке є
об'єктом цивільних прав (будівля,
споруда, інші приміщення, земельна
ділянка, підприємство, як цілісний
майновий комплекс (або його частина,
виділена у встановленому законом
порядку в окремий самостійний об'єкт
власності), а не фактично його частка в
об'єкті права спільної власності, яка
не набула статусу окремого об'єкта
нерухомості в передбаченому законом
порядку.

Тобто, з огляду на викладене, кімнати в
гуртожитку не могли бути предметом
будь - якої угоди, так само і не могли
бути реалізовані і місця загального
користування у гуртожитках, право
користування якими мають всі мешканці
гуртожитку.

Такий висновок застосування глави 4 ЖК
Української РСР, Закону України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року №606 - Х1V, ст.ст.15,16, 203, 215 ЦК України,
Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, Примірного положення про
гуртожитки, указано в постанові
Верховного Суду України від 18 вересня
2013 року, прийнятій у аналогічній
цивільній справі №6-76цс13 та у постанові
Верховного Суду України від 15 січня 2014
року, прийнятій у цивільній справі №6 -
148цс13.

Указані рішення Верховного Суду
України, ухвалені в порядку перегляду
судових рішень з мотивів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, тому відповідно до
ст.360 - 7 ЦПК України, є обов'язковими для
всіх судів України.

За такого, при вирішенні справи,
колегія суддів виходить із того, що під
час проведення прилюдних торгів
порушено порядок проведення публічних
торгів, оскільки державним виконавцем
і СПД «Укрспец`юст» у процесі
проведення прилюдних торгів фактично
здійснено поділ нерухомого майна -
приміщень гуртожитку, що не відповідає
чинному законодавству щодо порядку
проведення торгів.

Враховуючи викладені обставини,
колегія суддів приходить до висновку,
що права позивачів щодо користування
приміщеннями гуртожитку є порушеними,
а тому підлягають захисту.

При цьому, колегія суддів вважає, що
останніми вірно обрано спосіб захисту
своїх порушених прав, оскільки
відповідно до роз'яснених, викладених у
п.5 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» за №9
від 06 листопада 2009 року, відповідно до
ст.ст.215 та 216 ЦК України вимога про
визнання оспорюваного правочину
недійсним та про застосування
наслідків його недійсності може бути
заявлена як однією зі сторін правочину
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

За такого, підлягають задоволенню
заявлені позовні вимоги щодо визнання
недійсними прилюдних торгів з
реалізації блоків Блок 703-704, Блок 603-604,
Блок 612-613, Блок 727-728, Блок 712-713, Блок 614-615,
Блок 714-715, Блок 708-709, Блок 608-609, Блок 705-706,
Блок 620 - 621 в гуртожитку.

Разом з тим, не підлягають задоволенню
позовні вимоги ОСОБА_12 щодо визнання
недійсними прилюдних торгів з
реалізації лота №1385 Блок 707 в
гуртожитку по АДРЕСА_1, проведені
18 серпня 2005 року, оскільки
згідно акту про виконання робіт від 12
грудня 2005 року, такий лот на
вищевказаних торгах не було
реалізовано (том 6 а.с.113).

Щодо позовних вимог до відповідачів
ОСОБА_31 С,А., ОСОБА_20, ОСОБА_19, то колегія
суддів погоджується з висновками суду
про відмову у їх задоволенні, оскільки
не встановлено, що останніми були
порушенні права позивачів, що вірно
констатував і місцевий суд.

Також, рішення суду оскаржувалося
позивачами ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12,ОСОБА_13, ОСОБА_14, тому
відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України в
частині вирішення позовних вимог
позивача ОСОБА_23 в апеляційному
порядку не переглядалося.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області, Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» та відповідачів
на користь позивачів підлягають
стягненню судові витрати сплачені в
суді першої та апеляційної інстанції в
розмірі 169 грн. 30 коп. (17 грн. 50 коп.
судовий збір, сплачений при подачі
позовної заяви до суду першої
інстанції, 30 грн. 00 коп. витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, 121 грн. 80 коп. судовий
збір, сплачений при подачі апеляційної
скарги), тобто по 56 грн. 43 коп. з кожного
із відповідачів.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_22, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду
міста Миколаєва від 24 жовтня 2014 року в
частині вирішення позовних вимог
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_22, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14 скасувати та в цій
частині ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_22, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до
Головного управління юстиції у
Миколаївській області, Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, товариства з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс», ОСОБА_24, ОСОБА_18,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30 про визнання
недійсними прилюдних торгів, угод з
продажу приміщень гуртожитку,
протоколів та актів прилюдних торгів -
задовольнити частково.

Визнати недійсними прилюдні торги з
реалізації лота №1383 Блока 703-704 в
гуртожитку по АДРЕСА_1, проведені 18
серпня 2005 року, оформлені протоколом
№5150099/1383 проведення прилюдних торгів
по реалізації майна належного
товариству з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» та актом
проведення прилюдних торгів,
затвердженим виконуючим обов'язки
начальника підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Миколаївській
області 15 вересня 2005 року.

Визнати недійсними прилюдні торги з
реалізації лота №1376 Блока 603-604 в
гуртожитку по АДРЕСА_1, проведені 18
серпня 2005 року, оформлені протоколом
№5150098/1376 проведення прилюдних торгів
по реалізації майна належного
товариству з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» та актом
проведення прилюдних торгів,
затвердженим виконуючим обов'язки
начальника підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Миколаївській
області 21 вересня 2005 року.

Визнати недійсними прилюдні торги з
реалізації лота №1368 Блока 612 - 613 в
гуртожитку по АДРЕСА_1, проведені 18
серпня 2005 року, оформлені протоколом
№5150097/1368 проведення прилюдних торгів
по реалізації майна належного
товариству з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» та актом
проведення прилюдних торгів,
затвердженим виконуючим обов'язки
начальника підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Миколаївській
області 21 вересня 2005 року.

Визнати недійсними прилюдні торги з
реалізації лота №1381 Блока 727-728 в
гуртожитку по АДРЕСА_1, проведені 18
серпня 2005 року, оформлені протоколом
№5150099/1381 проведення прилюдних торгів
по реалізації майна належного
товариству з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» та актом
проведення прилюдних торгів,
затвердженим виконуючим обов'язки
начальника підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Миколаївській
області 29 вересня 2005 року.

Визнати недійсними прилюдні торги з
реалізації лота №1389 Блока 712-713 в
гуртожитку по АДРЕСА_1, проведені 18
серпня 2005 року, оформлені протоколом
№5150100/1389 проведення прилюдних торгів
по реалізації майна належного
товариству з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» та актом
проведення прилюдних торгів,
затвердженим виконуючим обов'язки
начальника підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Миколаївській
області 15 вересня 2005 року.

Визнати недійсними прилюдні торги з
реалізації лота №1369 Блока 614- 615 в
гуртожитку по АДРЕСА_1, проведені 18
серпня 2005 року, оформлені протоколом
№5150097/1369 проведення прилюдних торгів
по реалізації майна належного
товариству з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» та актом
проведення прилюдних торгів,
затвердженим виконуючим обов'язки
начальника підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Миколаївській
області 21 вересня 2005 року.

Визнати недійсними прилюдні торги з
реалізації лота №1390 Блока 714-715 в
гуртожитку по АДРЕСА_1, проведені 18
серпня 2005 року, оформлені протоколом
№5150100/1390 проведення прилюдних торгів
по реалізації майна належного
товариству з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» та актом
проведення прилюдних торгів,
затвердженим виконуючим обов'язки
начальника підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Миколаївській
області 15 вересня 2005 року.

Визнати недійсними прилюдні торги з
реалізації лота №1387 Блока 708-709 в
гуртожитку по АДРЕСА_1, проведені 18
серпня 2005 року, оформлені протоколом
№5150100/1387 проведення прилюдних торгів
по реалізації майна належного
товариству з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» та актом
проведення прилюдних торгів,
затвердженим виконуючим обов'язки
начальника підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Миколаївській
області 29 вересня 2005 року.

Визнати недійсними прилюдні торги з
реалізації лота №1366 Блока 608 - 609 в
гуртожитку по АДРЕСА_1, проведені 18
серпня 2005 року, оформлені протоколом
№5150097/1366 проведення прилюдних торгів
по реалізації майна належного
товариству з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» та актом
проведення прилюдних торгів,
затвердженим виконуючим обов'язки
начальника підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Миколаївській
області 21 вересня 2005 року.

Визнати недійсними прилюдні торги з
реалізації лота №1384 Блока 705-706 в
гуртожитку по АДРЕСА_1, проведені 18
серпня 2005 року, оформлені протоколом
№5150099/1384 проведення прилюдних торгів
по реалізації майна належного
товариству з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» та актом
проведення прилюдних торгів,
затвердженим виконуючим обов'язки
начальника підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Миколаївській
області 15 вересня 2005 року.

Визнати недійсними прилюдні торги з
реалізації лота №1371 Блока 620 - 621 в
гуртожитку по АДРЕСА_1, проведені 18
серпня 2005 року, оформлені протоколом
№5150097/1371 проведення прилюдних торгів
по реалізації майна належного
товариству з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» та актом
проведення прилюдних торгів,
затвердженим виконуючим обов'язки
начальника підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Миколаївській
області 13 вересня 2005 року.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_12
щодо визнання недійсними прилюдних
торгів з реалізації лота №1385 Блока 707 в
гуртожитку по АДРЕСА_1, проведені 18
серпня 2005 року - відмовити.

Стягнути з кожного Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, товариства з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» та ОСОБА_24 на
користь ОСОБА_3 судові витрати по 56
(п'ятдесят шість) грн. 43 коп.

Стягнути з кожного Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, товариства з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» та ОСОБА_18 на
користь ОСОБА_4 судові витрати по 56
(п'ятдесят шість) грн. 43 коп.

Стягнути з кожного Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, товариства з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» та ОСОБА_25 на
користь ОСОБА_5 судові витрати по 56
(п'ятдесят шість) грн. 43 коп.

Стягнути з кожного Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, товариства з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» та ОСОБА_26 на
користь ОСОБА_6 судові витрати по 50
(п'ятдесят) грн. 60 коп.

Стягнути з кожного Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, товариства з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» та ОСОБА_27 на
користь ОСОБА_7 судові витрати по 56
(п'ятдесят шість) грн. 43 коп.

Стягнути з кожного Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, товариства з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» та ОСОБА_25 на
користь ОСОБА_8 судові витрати по 56
(п'ятдесят шість) грн. 43 коп.

Стягнути з кожного Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, товариства з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» та ОСОБА_27 на
користь ОСОБА_9 судові витрати по 56
(п'ятдесят шість) грн. 43 коп.

Стягнути з кожного Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, товариства з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» та ОСОБА_28 на
користь ОСОБА_10 судові витрати по 56
(п'ятдесят шість) грн. 43 коп.

Стягнути з кожного Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, товариства з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» та ОСОБА_29 на
користь ОСОБА_22 судові витрати по 56
(п'ятдесят шість) грн. 43 коп.

Стягнути з кожного Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, товариства з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» та ОСОБА_45 на
користь ОСОБА_12 судові витрати по 56
(п'ятдесят шість) грн. 43 коп.

Стягнути з кожного Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, товариства з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» та ОСОБА_45 на
користь ОСОБА_13 судові витрати по 56
(п'ятдесят шість) грн. 43 коп.

Стягнути з кожного Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, товариства з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» та ОСОБА_30 на
користь ОСОБА_14 судові витрати по 56
(п'ятдесят шість) грн. 43 коп.

Рішення Ленінського районного суду
міста Миколаєва від 24 жовтня 2014 року
про відмову в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_23 залишити без змін.

Рішення Ленінського районного суду
міста Миколаєва від 24 жовтня 2014 року в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог до ОСОБА_31, ОСОБА_20 і ОСОБА_19 -
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, і з цього
часу протягом двадцяти днів може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий Судді: