Провадження №2-6408/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2014 року
Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді - Букіної
О.М.,

при секретарі - Назарчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду заяву
представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
про забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
Державної служби інтелектуальної
власності України про дострокове
припинення дії свідоцтв України, -

ВСТАНОВИВ:

26.09.2014 року Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідачів з вимогою про
припинення дії свідоцтва України №
НОМЕР_1 від 27.09.2010 року, № НОМЕР_2 від
27.09.2010 року, № НОМЕР_3 від 11.10.2010 року на
знак для товарів і послуг та
зобов»язати Державну службу
інтелектуальної власності внести
відповідні зміни до Державного реєстру
знаків для товарів і послуг та
здійснити відповідні публікації в
офіційному бюлетені «Промислова
власність».

03.10.2014 року Позивач подав до суду
клопотання про забезпечення позову та
просив суд вжити заходів забезпечення
позову, а саме:

- заборонити ОСОБА_3 до винесення
рішення суду та набрання ним законної
сили: відчужувати знаки для товарів і
послуг за свідоцтвами України №
НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3 у будь-який
спосіб; відмовлятися від свідоцтв
України № НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3 на
знаки для товарів і послуг повністю або
частково.

- заборонити Державній службі
інтелектуальної власності
Міністерства освіти та науки України
до винесення рішення суду та набрання
ним законної сили приймати рішення,
вносити до Державного реєстру свідоцтв
України на знаки для товарів і послуг
відомості та здійснювати публікації в
офіційному бюлетені про: зміни,
пов'язані зі зміною особи власника
(власників) свідоцтв України № НОМЕР_1,
НОМЕР_2 та НОМЕР_3 на знаки для товарів і
послуг; припинення дії свідоцтв
України № НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3 на
знаки для товарів і послуг повністю або
частково.

Своє клопотання представник позивача
обґрунтовує тим, що відповідач-1 може
передати права власності на знаки за
свідоцтвами України № НОМЕР_1, НОМЕР_2
та НОМЕР_3 іншій особі до вступу
рішення в законну силу, що зробить
неможливим виконання рішення суду,
оскільки власником спірного свідоцтва
буде інша особа, а не відповідач-1. У
виконавчому документі суду в якості
боржника буде зазначено відповідача-1,
а не дійсного власника свідоцтв
України № НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3 на
знак для товарів, який зазначений в
Державному реєстрі свідоцтв на знаки
для товарів і послуг.

Крім того, відповідач-1 може
скористатися правом, наданим йому ст. 18
Закону України "Про охорону прав на
знаки для товарів і послуг", а саме
відмовитися від свідоцтв України №
НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3 на знак для
товарів і послуг в будь-який час
повністю або частково, на підставі
заяви, поданої до Державної служби
інтелектуальної власності України.

В судове засідання сторони не
з'явились, проте їх неявка не
перешкоджає розгляду заявленого
клопотання.

Ознайомивши з поданими матеріалами,
суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 151 ЦПК України заходи
забезпечення позову вживаються судом
за заявою осіб, які беруть участь у
справі. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
розгляду справи, якщо їх невжиття може
утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду.

Ст. 152 ЦПК України визначено визначений
перелік видів забезпечення позову,
зокрема, позов забезпечується шляхом
заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг" власник свідоцтва може
передавати будь-якій особі право
власності на знак повністю або
відносно частини зазначених у
свідоцтві товарів і послуг, на підставі
договору іншим особам, а також видати
виключну або невиключну ліцензію на
використання знаку для товарі і послуг
за оскаржувальним свідоцтвом будь-яким
іншим особам.

Судом встановлено, що предметом
розгляду справи є дострокове
припинення дії свідоцтв України №
НОМЕР_1 від 27.09.2010 року, № НОМЕР_2 від
27.09.2010 року, № НОМЕР_3 від 11.10.2010 року на
знак для товарів та послуг, що належать
відповідачу-1.

Враховуючи те, що позивачем ставиться
питання про дострокове припинення дії
свідоцтв України № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, №
НОМЕР_3 на знак для товарів та послуг,
яке належить відповідачу-1, те, що
власник спірних свідоцтв може
відповідно до ст. 16 Закону України "Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг" передати будь-якій особі право
власності на спірні знаки на підставі
договору іншим особам, що в свою чергу,
утруднить та затягне вирішення спору
по-суті, оскільки потрібно буде
залучати до справи нових учасників, що
призведе до порушення розумних строків
розгляду справи.

Також суд враховує те, що вказані дії
можуть привести до неможливості
виконання рішення суду, оскільки
власниками спірних свідоцтв до вступу
рішення в законну силу, можуть бути
інші особи.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг" власник свідоцтва може
відмовитися повністю або частково від
свідоцтва. В разі такої відмови, як
випливає зі ст. 22 Закону, ніхто інший,
крім колишнього власника свідоцтва
не має право на повторну реєстрацію
знаку протягом 3-х років після
припинення дії свідоцтва.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими
посилання позивача щодо вжиття
зазначених заходів забезпечення
позову.

Також, враховуючи те, що до повноважень
Державної служби інтелектуальної
власності України входить внесення
змін до Державного реєстру свідоцтв
України щодо передачі права власності
на знак для товарі і послуг чи відмови
від свідоцтва, суд вважає
обґрунтованими посилання представника
позивача щодо заборони вносити
будь-які зміни до Державного реєстру
свідоцтв України на знаки для товарів і
послуг та здійснювати публікації в
офіційному бюлетені про: зміни,
пов'язані зі зміною особи власника
(власників) свідоцтв України №№
НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3 на знаки для
товарів і послуг; припинення дії
свідоцтв України №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2 та
НОМЕР_3 на знаки для товарів і послуг
повністю або частково за заявою
власника.

Враховуючи предмет позову та вимоги
чинного законодавства, суд вважає за
необхідне викласти заходи
забезпечення позову в редакції
зазначеної в резолютивній частині
ухвали.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 про забезпечення позову -
задовольнити.

Заборонити ОСОБА_3 передавати третім
особам повністю або частково право
власності на знак для товарів і послуг
за свідоцтвом України № НОМЕР_1, НОМЕР_2
та НОМЕР_3, відмовлятися від свідоцтв
України № НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3
повністю або частково до набрання
рішення законної сили.

Заборонити Державній службі
інтелектуальної власності України
провадити дії щодо внесення змін до
Державного реєстру свідоцтв України на
знаки для товарів і послуг щодо
свідоцтва України № НОМЕР_1, НОМЕР_2 та
НОМЕР_3 власником яких є ОСОБА_3,
стосовно передачі третім особам
повністю або частково права власності
на знак для товарів і послуг за
свідоцтвами України № НОМЕР_1, НОМЕР_2
та НОМЕР_3 , припинення повністю або
частково дії свідоцтва України №
НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3 за заявою
власника до набрання судового
рішенням законної сили,

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення та підлягає негайному
виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом 5 днів з моменту її
проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її
виконання.

Копію ухвали направити сторонам по
справі до відома виконання.

Суддя: