У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І., суддів:
Євграфової Є.П.,Завгородньої І.М.,
Журавель В.І.,Ситнік О.М.,розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_6 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, за касаційною скаргою
ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 18 квітня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду
з позовом, у якому зазначало, що
відповідно до кредитного договору від
15 лютого 2008 року ОСОБА_6 отримала кредит
у розмірі 39 525 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 1,26 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом зі строком
повернення 13 лютого 2018 року.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 12
лютого 2008 року сторони уклали договір
іпотеки.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним
договором утворилася заборгованість у
розмірі 35 990,03 доларів США, на рахунок
погашення якої банк просив звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 25 липня 2012
року позов задоволено. На рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 15 лютого 2008 року №
DNU0GA0844182 у розмірі 35 990,03 доларів США
звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1
шляхом продажу вказаного предмета
іпотеки ЗАТ КБ «ПриватБанк» з
укладанням від імені ОСОБА_6 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру прав
власності, а також наданням банку усіх
повноважень для здійснення продажу.
Виселено ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 зі
зняттям з реєстраційного обліку у
відділі у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
УМВС України в Дніпропетровській
області. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18 квітня
2013 року апеляційну скаргу
неповнолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
рішення Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 25
липня 2012 року визнано неподаною та
повернуто.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, який діє в
інтересах ОСОБА_8, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права, просить скасувати ухвалу суду
апеляційної інстанції та передати
справу на новий апеляційний розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали цивільної справи та
дослідивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона має бути задоволена
частково.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права.

Судом апеляційної інстанції не
дотримано норми процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 ЦПК України
справа розглядається апеляційним
судом за правилами, встановленими для
розгляду справи судом першої
інстанції, з винятками і доповненнями,
встановленими главою першою розділу V
ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що 27
лютого 2013 року ОСОБА_9 в інтересах
своєї неповнолітньої онуки ОСОБА_8
звернулася до суду з апеляційною
скаргою на рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
25 липня 2012 року а.с. 118−?126).

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від
14 березня 2013 року вказану
апеляційну скаргу залишено без руху
для усунення недоліків у строк, який не
може перевищувати п'яти днів з дня
отримання копії ухвали суду, а саме:
надати довіреність або інший документ,
що посвідчує повноваження
представника.

01 квітня 2013 року судом апеляційної
інстанції було зареєстровано уточнену
апеляційну скаргу на рішення
Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 25 липня 2012 року
за підписом неповнолітньої ОСОБА_8

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від
04 квітня 2013 року апеляційну скаргу
ОСОБА_8 залишено без руху для усунення
недоліків у строк, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
копії ухвали суду, а саме: звернутися до
суду з апеляційною скаргою через
представника, повноваження якого має
бути підтверджено відповідними
документами.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від
04 квітня 2013 року апеляційну скаргу
ОСОБА_9 в інтересах своєї
неповнолітньої онуки ОСОБА_8 на рішення
Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 25 липня
2012 року визнано неподаною та повернуто.

15 квітня 2013 року апеляційним судом
зареєстровано апеляційну скаргу на
рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 25 липня 2012
року за підписами адвоката ОСОБА_7 та
ОСОБА_8

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18 квітня
2013 року апеляційну скаргу
неповнолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
рішення Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 25
липня 2012 року визнано неподаною та
повернуто.

Повертаючи апеляційну скаргу,
апеляційний суд Дніпропетровської
області в ухвалі від 18 квітня 2013 року
керувався тим, що з наданих до
апеляційної скарги документів
вбачається, що ОСОБА_7 не є законним
представником неповнолітньої ОСОБА_8 у
розумінні ст. 39 ЦПК України.

Із такими висновками апеляційного суду
погодитися не можна з огляду на
наступне.

Повноваження ОСОБА_7 на час подання
апеляційної скарги було підтверджено
договором про надання правової
допомоги від 12 квітня 2013 року,
згідно з яким ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
народження за згодою своєї матері -
ОСОБА_6 уповноважила адвоката ОСОБА_7
представляти їх інтереси у суді, у тому
числі у суді апеляційної інстанції, та
користуватися їх процесуальними
правами, передбаченими законом
(а.с. 174−?179).

Згідно з ч. 2 ст. 29 ЦПК України
неповнолітні особи віком від
чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а
також особи, цивільна дієздатність
яких обмежена, можуть особисто
здійснювати цивільні процесуальні
права та виконувати свої обов'язки в
суді у справах, що виникають з відносин,
у яких вони особисто беруть участь,
якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим норми чинного цивільного
процесуального закону передбачають
можливість участі неповнолітніх у
розгляді справи через представників.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЦПК України
права, свободи та інтереси
неповнолітніх осіб віком від
чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а
також осіб, цивільна дієздатність яких
обмежена, можуть захищати у суді
відповідно їхні батьки, усиновлювачі,
піклувальники чи інші особи, визначені
законом.

Забезпечення захисту прав малолітніх
або неповнолітніх осіб під час
розгляду справи встановлено у ст. 27-1
ЦПК України, згідно з якою під час
розгляду справи, крім прав та
обов'язків, визначених статтею 27 цього
Кодексу, малолітня або неповнолітня
особа має також такі процесуальні
права: безпосередньо або через
представника чи законного
представника висловлювати свою думку
та отримувати його допомогу у
висловленні такої думки; отримувати
через представника чи законного
представника інформацію про судовий
розгляд; здійснювати інші процесуальні
права і виконувати процесуальні
обов'язки, передбачені міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України.
Суд роз'яснює малолітній або
неповнолітній особі її права та
можливі наслідки дій її представника
чи законного представника, у разі якщо
цього потребують інтереси цієї особи і
за віком та станом здоров'я вона може
усвідомити їх значення.

Суд сприяє створенню належних умов для
здійснення малолітньою або
неповнолітньою особою її прав,
визначених законом та передбачених
міжнародним договором, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Апеляційним судом залишено поза увагою
те, що оскаржуваним рішенням суду
звертається стягнення на предмет
іпотеки - квартиру, у якій проживає
неповнолітня ОСОБА_8, тобто вирішується
питання про житлові права
неповнолітньої дитини. Крім того,
апеляційна скарга від 15 квітня
2013 року, крім належним чином
уповноваженого представника,
підписана самою неповнолітньою ОСОБА_8,
яка станом на 15 квітня 2013 року досягла
16 років. Доказів того, що неповнолітня
ОСОБА_8 за віком та станом здоров'я не
усвідомлювала значення своїх дій чи не
могла керувати ними матеріали
цивільної справи не містять.

Судом апеляційної інстанції не
дотримано вимог цивільного
процесуального закону, чим, окрім
іншого, порушено і вимоги ст. 6
Європейської конвенції з прав людини
та основоположних свобод, тому ухвалу
апеляційного суду належить скасувати.

Оскільки апеляційним судом
Дніпропетровської області було
розглянуто апеляційну скаргу ОСОБА_6 в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_8 та 01
листопада 2013 року ухвалено судове
рішення, підстави для передачі справи
на новий апеляційний розгляд відсутні.

Керуючись статтями 333, 336, 338, 343, 344, 345, 349
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах
ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18 квітня
2013 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.І.
Євтушенко Судді: Є.П. Євграфова
В.І. Журавель І.М. Завгородня О.М.
Ситнік