АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
суді першої інстанції: Остапчук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Семенюк Т.А. У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
5 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду м. Києва в
Головуючого - Семенюк Т.А
Суддів - Кравець В.А., Музичко С.Г.
при секретарі - Круглику В.В.,
розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 28 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Міністерства освіти і науки України,
Українського державного університету
фінансів та міжнародної торгівлі,
третя особа ОСОБА_4, Державна інспекція
навчальних закладів України про
визнання наказу про дострокове
розірвання трудового контракту
незаконним, поновлення на посаді,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
В С Т А Н О В И Л А:
Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 28 липня 2014 року відмовлено у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог, вважаючи, що судом порушено норм
матеріального та процесуального права,
не враховано обставини, які мають,
суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що позивач
звернувся до суду з даним позовом до
відповідачів, посилаючись в
обґрунтування своїх вимог на те, що
згідно наказу міністерства освіти і
науки від 16.08.2013р. призначено на посаду
ректора Українського державного
університету фінансів та міжнародної
торгівлі , однак тільки 24.01.2014р. було
надано на підписання трудовий контракт
№1-134 датований 16.08.2013р. строком на 1 рік
за підписом т.в.о. Міністра Суліми Є.М. ,
28.01.2014 р. знову на підпис було надано
ідентичний трудовий контракт за тим же
номером та датою , але вже строком на
три роки та за підписом Міністра освіти
і науки України Табачника Д.В. Наказом
№ 01-13р. від 8.04.2014р. Державної інспекції
навчальних закладів України на
підставі доручення Міністра освіти і
науки від 3.04.2014р. було призначено
позапланову вибіркову виїзну
перевірку Українського державного
університету фінансів та міжнародної
торгівлі у період з 09.04.14р. по 15.04.2014р. за
напрямом - виконання навчальним
закладом положень Конституції та
законів України, інших
нормативно-правових актів з питань
освіти. Підставою для здійснення даної
перевірки була скарга ОСОБА_7 24.04.2014р.
отримав виклик на засідання експертної
кадрової комісії щодо результатів
перевірки, того ж дня направив лист
Міністру освіти і науки України Квіту
С.М. з проханням перенести засідання
комісії з огляду на той факт, що
результати перевірки оскаржуються до
Кабінету Міністрів України.

25.04.2014 р. у зв'язку з перебуванням на
лікарняному, адміністрацією
університету була направлена
факсограма про неможливість його
участі в засіданні кадрової комісії.
Наказом Міністерства освіти і науки
України за № 171-к від 5.05.2014 р. трудовий
контракт №1-134 від 16.08.2013р. з ним
достроково розірваний і звільнено з
посади ректора в зв'язку з невиконанням
умов контракту на підставі п.8 ст. 36 КЗпП
України. Однак не конкретизовано, який
саме контракт розірвано. Вважав даний
наказ незаконним, оскільки винесений
під час тимчасової непрацездатності,
що порушує ст. 40 КЗпП України. Ніяких
попереджень про дострокове розірвання
контракту не отримував, з рішенням
комісії не погоджується, під час
підписання акту члени комісії ОСОБА_8,
ОСОБА_9 були відсутні, акт не містить
запису про необхідність розроблення
плану, не вказано порушення підпунктів
1,3,4,5,11,18 пункту 10 Контракту, на вказані
порушення написав заперечення, які
24.04.2014 р. були направлені на засідання
комісії та не були враховані. Крім того
п.29 Контракту передбачені різні
підстави припинення трудового
договору з ініціативи роботодавця.
Просив визнати наказ від 5.05.2014 р. про
звільнення його з посади ректора
незаконним, поновити на посаді,
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу та моральну шкоду в
розмірі 20000 грн.

В судовому засіданні позивач,
представник позивача доповнили
позовні вимоги, посилаючись на те що
22.5.2014 р. стало відомо, що наказом
Українського державного університету
фінансів і міжнародної торгівлі №137 -к
від 21.05.2014р. звільнено з посади
професора кафедри Міжнародного права з
0,5 ставки за сумісництвом у зв'язку з
прийняттям на цю посаду постійного
працівника у відповідності ст. 43-1 КЗпП
України, вважає при звільненні
порушено ст. 47 ,116 КЗпП України, оскільки
не було вручено наказ про звільнення,
не видана трудова книжка та не
проведено розрахунок при звільненні,
тому просив визнати наказ не законним
та стягнути заробітну плату за час
вимушеного прогулу, моральну шкоду в
розмірі 10000 грн. (а.с.95).

Судом встановлено, що згідно з Наказом
Міністерства освіти і науки від 16.08.2013
р. позивача призначено на посаду
ректора Українського державного
університету фінансів та міжнародної
торгівлі на підставі трудового
контракту №1-134, строком на три роки.

Частиною 3 ст. 21 КЗпП України
встановлено, що контакт є особливою
формою трудового договору, в якому
строк його дії, права, обов'язки і
відповідальність сторін (у тому числі
матеріальна), умови матеріального
забезпечення і організації праці
працівника, умови розірвання договору,
в тому числі дострокового, можуть
встановлюватися угодою сторін.

Згідно з ч. 3 ст. 24 КЗпП України
укладення трудового договору
оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.

Наказом Державної інспекції
навчальних закладів України на
підставі доручення Міністра освіти і
науки № 01-13 р. від 3.04.2014 р. було
призначено позапланову вибіркову
виїзну перевірку Українського
державного університету фінансів та
міжнародної торгівлі у період з 09.04.14 р.
по 15.04.2014 р. за напрямом - виконання
навчальним закладом положень
Конституції та законів України, інших
нормативно-правових актів з питань
освіти. Підставою для здійснення даної
перевірки була скарга ОСОБА_7

Державною інспекцією навчальних
закладів України 15.04.2014 р. за
результатами перевірки складено Акт
перевірки додержання суб'єктами
господарювання, що надають послуги у
сфері вищої освіти, вимог
законодавства про вищу освіту № 01-13/62 ,
де встановлені порушення позивачем
умов контракту (а.с. 59-68)

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 відмовився підписувати даний
акт.

24.04.2014 р. ОСОБА_3 отримав виклик на
засідання експертної кадрової комісії
щодо результатів перевірки, того ж дня
направив поштою лист Міністру освіти і
науки України Квіту С.М. з проханням
перенести засідання комісії у зв'язку
із оскарженням акту до Кабінету
Міністрів України (а.с.32, 33)

25.04.2014 р. у зв'язку з перебуванням на
лікарняному, адміністрацією
університету була направлена
факсограма про неможливість його
участі в засіданні кадрової комісії
(а.с. 34)

За результатами розгляду питання про
результати перевірки ДІНЗ України,
комісією було рекомендовано Міністру
освіти і науки України достроково
розірвати контракт та звільнити з
посади ректора ОСОБА_3 за невиконання
умов контракту.

За умовами контракту від 16.08.2013 р. № 1-134,
доповідної записки ДІНЗ України,
рішення експертної комісії
Міністерства, пояснення ОСОБА_3,
Наказом Міністерства освіти і науки
України за № 171-к від 5.05.2014р. трудовий
контракт №1-134 від 16.08.2013 р. достроково
розірваний і звільнено з посади
ректора в зв'язку з невиконанням умов
контракту на підставі п.8 ст. 36 КЗпП
України, (а.с. 36)

Аналізуючи зібрані докази в їх
сукупності, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
позовні вимоги про визнання наказу від
5.05.2014 р. про звільнення ОСОБА_3 з посади
ректора незаконним, поновлення на
посаді, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та моральної
шкоди в розмірі 20000 грн. є
безпідставними, порушень
законодавства при звільненні позивача
не встановлено.

Судом також встановлено, що 28.11.2012 р.
Наказом Українського державного
університету фінансів та міжнародної
торгівлі № 585-к ОСОБА_3 було прийнято на
посаду професора кафедри міжнародного
права на 0,5 ставки за сумісництвом з
28.11.2012 р. (а.с.24).

Наказом Українського державного
університету фінансів та міжнародної
торгівлі №137к від 21.05.2014р. ОСОБА_3
звільнено з посади професора кафедри
міжнародного права (0,5 ставки) з 21.05.2014 р.
у зв'язку з прийняттям на цю посаду
постійного працівника ст. 43-1 КЗпП
України (а.с.26)

Згідно з п. 8 Положення про умови роботи
за сумісництвом працівників державні
підприємств, установ і організацій, яке
затверджено Наказом Міністерства
праці України Міністерства юстиції
України, Міністерства фінансів України
28.06.1993 N 43 , звільнення з роботи за
сумісництвом провадиться з підстав,
передбачених законодавством, а також у
разі прийняття працівника, який не є
сумісником, чи обмеження сумісництва у
зв'язку особливими умовами та режимом
праці без виплати вихідної допомоги, за
п. 9. запис у трудову книжку відомостей
про роботу за сумісництвом провадиться
за бажанням працівника власником або
уповноваженим ним органом за місцем
основної роботи.

Як вбачається з матеріалів справи,
Наказом №136-к від 21.05.14р. Українського
державної університету фінансів та
міжнародної торгівлі ОСОБА_10 було
призначено на посаду професора кафедри
міжнародного права на 0,5 ставки з
22.05.2014р. (а.с.96 т.2)

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову в частині визнання наказу №137к
від 21.05.2014р. незаконним, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, моральної шкоди в розмірі 10000
грн., оскільки судом не встановлено
порушень прав позивача при звільненні
з даної посади, яку він обіймав за
сумісництвом.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, щодо
безпідставності посилань позивача на
порушення ст. 47, 116 КЗпП України при його
звільненні, оскільки позовних вимог
про невидачу трудової книжки та не
проведення розрахунку при звільненні
ним не заявлялось.

Колегія суддів не може погодитись з
доводами апеляційної скарги, що судом
першої інстанції не враховано, що
перевірка проводилась упереджено, що
ОСОБА_11, який був у складі комісії, був
автором негативної інформації щодо
позивача, оскільки ці доводи
спростовуються матеріалами справи.

Судом встановлено, що позапланова
вибіркова виїзна перевірка
Університету проводилась у складі
чотирьох осіб, результати перевірки
перевірялися ЕКК та Міністерством
освіти і науки України, будь-яких
порушень з боку членів комісії не
встановлено.

Крім того, судом апеляційної інстанції
в якості свідка допитаний ОСОБА_11, який
показав, що при перевірці Університету
порушень з боку членів комісії не
допускалось, підписи, які містяться в
акті перевірки виконані саме членами
комісії і є дійсними.

Також колегія суддів не може
погодитись з доводами апеляційної
скарги, що ОСОБА_3 звільнено з посади
під час лікарняного та без
двохтижневого попередження, оскільки
звільнення працівника з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
в період його тимчасової
непрацездатності не допускається з
підстав, передбачених ст. ст. 40, 41 КЗпП
України, та в інших випадках, коли
розірвання трудового договору
відповідно до чинного законодавства
„проводиться з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу, тоді як
позивача звільнено із займаної посади
на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України, а
саме з причин невиконання ним умов
контракту.

Попередження про звільнення за два
тижня проводиться при звільненні
працівника, контракт з яким укладено на
підставі Положення про порядок
укладання контрактів при прийнятті
(найманні) на роботу працівників, яке
затверджено Постановою КМУ від 19
березня 1994 року № 170. Однак, контракт з
позивачем укладено на підставі
Положення про порядок укладання
контракту з керівником підприємства,
що є у державній власності, при
найманні на роботу, яке затверджено
Постановою Кабінету Міністрів України
від 19 березня 1993 р. № 203 зі змінами.
Зазначене положення не містить вимогу
щодо двохтижневого попередження про
звільнення.

Не можна погодитись і з доводами
апеляційної скарги, що судом першої
інстанції не враховано, що засідання
експертної кадрової комісії
проводилось у відсутність позивача,
оскільки згідно з Положенням про
експертну кадрову комісію з розгляду
питань діяльності керівників вищих
навчальних закладів І-ІV рівнів
акредитації, наукових,
науково-дослідних та інших установ і
організацій, які знаходяться в сфері
управління Міністерства освіти і
науки, молоді та спорту України, яке
затверджено Наказом Міністерства
освіти і науки, молоді та спорту
України 16.07.2012 № 819, основними
завданнями Комісії є: заслуховування
звітів керівників вищих навчальних
закладів І-ІV рівнів акредитації,
наукових, науково-дослідних та інших
установ і організацій про виконання
ними контрактних зобов'язань за весь
строк дії контракту або за інший
період;розгляд питань про діяльність
керівників у зв'язку з допущенням ними
порушень законодавства, виконавської і
фінансової дисципліни, умов контракту.

Як вбачається з матеріалів справи,
25.04.2014 р. комісією не отримано заяв
позивача, що він підтвердив в судовому
засіданні, оскільки повідомлення
направив 24.04.2014 р. поштою. Крім того,
суду першої інстанції не було надано
доказів перебування на лікарняному
25.04.2014 р.

Відповідно до п.14 Положення, розгляд
питань проводиться, як правило, в
присутності осіб, питання яких
розглядаються.

Разом з цим, вимог про відкладання
засідання або заборони проведення
засідання у разі відсутності особи,
щодо якої розглядається питання, дане
Положення не містить. Таким чином,
розгляд питань на засіданні ЕКК може
відбуватися і за відсутністю осіб,
питання яких розглядається.

Інші доводи апеляційної скарги також
висновків суду не спростовують та не
дають підстав вважати, що судом
допущені порушення норми
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з
дотриманням норм діючого
законодавства, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 28 липня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді