Справа № 136/2370/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"13" листопада 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Мочульської Л. Т.

за участю секретаря
Белінська С. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Липовець
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ЛИПОВЕЦЬКОЇ МІСЬКОЇ
РАДИ про визначення часток майна, що
знаходиться у спільній сумісній
власності, та визнання права власності
на 1/3 частку квартири в порядку
спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И
В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до
Липовецького районного суду
Вінницької області з позовом до
відповідача про визначення часток
майна, що знаходиться у спільній
сумісній власності, та визнання за
ними в рівних частках права власності
на 1/3 частку одноквартирного будинку
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом. Свої позовні вимоги
обґрунтовують тим, що вони є
співвласниками одноквартирного
будинку АДРЕСА_1 , згідно Свідоцтва
про право власності на житло, виданого
31.06.2000 року Липовецькою селищною радою
Липовецького району Вінницької
області. Іншим співвласником будинку
була їх мама ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Після смерті матері
позивачі прийняли спадщину. Однак
нотаріус відмовив у оформленні
спадщини, оскільки в
правовстановлюючому документі не
визначена частка квартири, яка
належить померлій, а дописка щодо
часток внесена без належного
оговорення .

В судовому засіданні позивачі позов
підтримали, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві .

Представник Липовецької міської ради -
міський голова в судове засідання не
з'явився, проте надав суду заяву, в якій
позовні вимоги визнав та просив
розглянути справу без його участі..

Враховуючи те, що відповідач
скористався своїм правом,
врегульованим ч.2 ст.158 ЦПК України,
заявляти клопотання про розгляд справи
у його відсутності, суд не вбачає
підстав для відкладення розгляду
справи та проводить його в даному
судовому засіданні на підставі доказів
наявних у справі.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, давши оцінку зібраним у справі
доказам, суд приходить до наступних
висновків.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Частина 3 статті 10 ЦПК України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Судом встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

У відповідності до Свідоцтва про право
власності на житло, виданого 31.06.2000 року
Липовецькою селищною радою
Липовецького району Вінницької
області, зареєстрованого Вінницьким
обласним об»єднаним бюро технічної
інвентаризації 31.06.2000 року за №118/383 ,
співвласниками одноквартирного
будинку АДРЕСА_1 , являється ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року . У свідоцтві про
право власності на житло частки
кожного із співвласників не вказані ,
лише навпроти кожного із
співвласників дописано "1/3" , але
зазначена дописка належним чином не
оговорена ( а.с.12) .

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла матір
позивачів ОСОБА_4,( свідоцтво про
смерть - а.с.11)..Після смерті
спадкодавця відкрилася спадщина. За
життя померлою заповіт не складався..
Постановою державного нотаріуса
Липовецької державної нотаріальної
контори від 23.09.2014 року позивачам
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом , оскільки
не визначена частка квартири, яка
належать померлій, а дописка щодо
часток внесена без належного
оговорення (а.с.17).

Правовідносини, що є предметом даного
спору регулюються Главою 26 „Право
спільної власності" Книги третьої та
Книгою шостою „Спадкове право"
Цивільного кодексу України (2004 року) , а
також ст.ст.524, 525,526,527, 529,548, 549 ЦК України
1964 року

На підставі ч. 1 ст. 369 ЦК України,
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю. Співвласники майна, що є у
спільній сумісній власності, володіють
і користуються ним спільно, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
(ч.1 ст. 369 ЦК України).

В силу ст.. 372 ЦК України, майно, що є у
спільній сумісній власності, може бути
поділене між співвласниками за
домовленістю між ними (ч.1).У разі поділу
майні, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом (абз. 1 ч.2). Договір про поділ
нерухомого майна, що є у спільній
сумісній власності, укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню (ч.4).

На підставі ч.3 ст. 372 ЦК України, у разі
поділу майна між співвласниками, право
спільної сумісної власності на нього
припиняється.

Отже, як встановлено судом,
одноквартирний будинок АДРЕСА_1 ,
загальною площею 54,4 кв.м., житловою
площею 38,9 кв.м, є спільною сумісною
власністю трьох осіб, частки кожного з
них належним чином не визначені. У
даному об'єкті власності наявний факт
відсутності існування ідеальних
часток кожного із співвласників, які б
давали можливість виявити обсяг їх
прав за наявності бажання одержати
конкретну частину у спільному майні та
розпоряджатися нею. Здійснити поділ
нерухомого майна (квартири) за
домовленістю між його співвласниками
неможливо, оскільки один із
співвласників помер, а за її життя
договір про поділ майна, що є у спільній
сумісній власності, укладеним не був.

Так як у разі поділу майна частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, суд
вважає, що кожному із власників: ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року , належить по 1/3
частині одноквартирного будинку
АДРЕСА_1 , а у зв"язку з визначенням
часток співвласникам - право спільної
сумісної власності слід припинити.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 - померла .

В силу ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини, право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 ЦК України.

З матеріалів спадкової справи
стало відомо, що ОСОБА_4
заповіту не залишала , а отже, в такому
випадку настає спадкування за законом.

Згідно із ст. 1261 ЦК України ОСОБА_1
та ОСОБА_2, як діти покійної, що
підтверджено їх свідоцтвами про
народження, в яких матір»ю записана
ОСОБА_4, а також свідоцтвом про
одруження ОСОБА_1 ( а.с.8-10) - є
спадкоємцями за законом першої черги
після смерті матері.

Прийняли спадщину позивачі протягом
шести місяців з дня смерті спадкодавця,
у відповідності до ст. 1268 , 1269 ЦК
України , подавши відповідні заяви
нотаріусу в межах шестимісячного
строку після смерті матері ( 19.05.2008
року), про що свідчать матеріали
спадкової справи. 02 серпня 2013 року
позивачам були видані свідоцтва про
право на спадщину за законом на інше
майно спадкодавця - земельні ділянки.

Інших спадкоємців, крім позивачів
після смерті ОСОБА_4 - немає.

До складу спадкового майна, що
залишилось після смерті ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року , входить
1/3 частина житлового одноквартирного
будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 54,4
кв.м., житловою площею 38,9 кв.м, яка
належала покійній на підставі
Свідоцтва про право власності на житло,
виданого 31.06.2000 року Липовецькою
селищною радою Липовецького району
Вінницької області, зареєстрованого
Вінницьким обласним об»єднаним бюро
технічної інвентаризації 31.06.2000 року за
№118/383 .

У відповідності до ч.1 ст. 1267 ЦК України,
частки у спадщині кожного із
спадкоємців за законом є рівними.

З огляду на вищевикладене та у
контексті наведених правових норм
регулювання предмета спору, суд дійшов
висновку, що позивачами доведено
обставини викладені ними у позовній
заяві, а тому за ними в рівних частинах
слід визнати право власності в
порядку спадкування за законом на 1/3
частину житлового одноквартирного
будинку АДРЕСА_1 , після смерті матері
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року .

Крім того, слід визначити, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є співвласниками
житлового одноквартирного будинку
АДРЕСА_1 , що перебуває у їх спільній
сумісній власності належать по 1/3
частці цієї квартири кожному.

На підставі ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі
визнання відповідачем позову, суд, за
наявності для того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Статтею 130 ч.4 ЦПК України передбачено
ухвалення у попередньому судовому
засіданні судового рішення у разі
визнання позову відповідачем, в
порядку, встановленому ст. 174 ЦПК
України.

Враховуючи, що визнання
відповідачем позовних вимог не
суперечить закону , не порушує
права, свободи та інтереси третіх
осіб, суд приймає визнання
відповідачем позовних вимог та
ухвалює рішення про їх
задоволення.

На підставі ст.ст. 25, 346, 369, 272, 1217, 1218 -
1223, 1226, 1233, 1234, 1235, 1241, 1268 -1270, 1299 ЦК
України (2004 року) , керуючись ст. ст. 10,
60, 130, ч.2 158, ч.4 174, 208-209, 212 - 215 ЦПК
України суд, -

В И Р І Ш
И В:

Позови задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 року
народження, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року ,
які згідно Свідоцтва про право
власності на житло, виданого 31.06.2000 року
Липовецькою селищною радою
Липовецького району Вінницької
області, зареєстрованого Вінницьким
обласним об»єднаним бюро технічної
інвентаризації 31.06.2000 року за №118/383 -
є співвласниками одноквартирного
будинку АДРЕСА_1 , що перебуває у їх
спільній сумісній власності ,
належать частки цього одноквартирного
будинку у розмірі по1/3 кожному .

Припинити право спільної сумісної
власності на одноквартирний будинок
АДРЕСА_1 ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в рівних
частках за кожним, право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3 року , на 1/3 частину
житлового одноквартирного будинку
АДРЕСА_1 , загальною площею 54,4 кв.м.,
житловою площею 38,9 кв.м, яка належала
покійній на підставі Свідоцтва про
право власності на житло, виданого
31.06.2000 року Липовецькою селищною радою
Липовецького району Вінницької
області, зареєстрованого Вінницьким
обласним об»єднаним бюро технічної
інвентаризації 31.06.2000 року за №118/383 .

На підставі ст.1299 Цивільного кодексу
України, право власності на зазначене
нерухоме майно підлягає державній
реєстрації.

Рішення може бути оскарженим в
апеляційному порядку протягом десяти
днів. Після закінчення цього строку,
рішення набирає законної сили, якщо не
надійде апеляційної скарги на рішення
суду.

Суддя: Л. Т. Мочульська