справа № 208/2396/14-ц
№ провадження 2/208/1273/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

05 грудня 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.

при секретарі Севастьяновій Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку, передбаченому ч.2
ст.197 ЦПК України цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
до ОСОБА_1 «Про стягнення
заборгованості за кредитним
договором», -

в с т а н о в
и в:

Позивач звернувся до суду із
вищезазначеним позовом, у якому
просить суд стягнути з відповідача
ОСОБА_1 на свою користь заборгованість
за кредитним договором, укладеним
11.07.2008р. між позивачем та відповідачем,
яка, станом на 28.02.2014р. складається з:

- 648,57 грн. - заборгованість за кредитом;

- 255,80 грн. - заборгованість по відсотках
за користування кредитом;

- 36 482,24 - заборгованість по відсотках
за несанкціонований овердрафт;

- 100 775,20 грн. - пеня;

а також понесені позивачем судові
витрати у розмірі 1 381,62 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на те, що,
01.07.2008р. між позивачем та відповідачем
укладено договір про відкриття
карткового рахунку, надання і
використання платіжної картки. 11.07.2008р.
між позивачем та відповідачем укладено
договір про відкриття відновлювальної
кредитної лінії №050/08-Фл/02, згідно
якого позивач, на умовах
забезпеченості, повернення, сплати
процентів за користування кредитом,
надав в користування відповідачу
кредит у сумі 6000,00 грн. Зобов'язавшись
щомісяця здійснювати повернення
кредитних коштів у вигляді
обов'язкового мінімального платежу,
відповідач, взяте на себе зобов'язання
не виконував, внаслідок чого, станом на
28.10.2009р. утворилась заборгованість у
розмірі 6714,38 грн., яка, 04.08.2010 року була
стягнута рішенням Заводського
районного суду м.Дніпродзержинська.
Водночас, у зв'язку з тим, що, відповідач
у повному обсязі заборгованість по
кредитному договору не сплатив, станом
на 28.02.2014 рік виникла заборгованість за
кредитним договором, яку позивач
просить стягнути з відповідача разом
із понесеними ним судовими витратами.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, надав суду
письмову заяву, у якій зазначив, що
підтримує позов у повному обсязі, та
просить суд провести розгляд справи за
його відсутності, і, не заперечує проти
заочного розгляду справи у разі
відсутності відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, надав суду письмову заяву,
у якій просив суд здійснити розгляд
справи за його відсутності, а також
застосувати наслідки спливу позовної
давності до позовних вимог позивача.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
наявні у справі докази, суд дійшов
наступного висновку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Позика
вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом в ході розгляду
справи, 01.07.2008р. між позивачем та
відповідачем укладено договір №
040-Р/002716, за яким позивач відкрив
відповідачу картковий рахунок, та
надав для використання платіжну
картку.

11.07.2008р. між позивачем та відповідачем
укладено договір №050/08-Фл/02, за яким
позивач відкрив відповідачу кредитну
лінію, та надав відповідачу на умовах
забезпеченості, повернення, та сплати
процентів кредит у сумі 6000,00 грн., а
відповідач зобов'язався повернути
отримані від позивача кредитні кошти
до 05.05.2010р. у розмірі та порядку,
встановленому вказаним договором.

Зобов'язавшись щомісяця здійснювати
повернення кредитних коштів у вигляді
обов'язкового мінімального платежу,
відповідач, взяте на себе зобов'язання
не виконував, внаслідок чого, станом на
28.10.2009р. утворилась заборгованість у
розмірі 6714,38 грн., яка, рішенням
Заводського районного суду
м.Дніпродзержинська від 04.08.2010 року
була стягнута з відповідача на користь
позивача.

Згідно розрахунку, наданого позивачем,
через несплату відповідачем з 28.10.2009р.
заборгованості по кредитному договору,
виникла заборгованість, яка станом на
28.02.2014р. складається з:

- 648,57 грн. - заборгованість за кредитом;

- 255,80 грн. - заборгованість по відсотках
за користування кредитом;

- 36 482,24 - заборгованість по відсотках
за несанкціонований овердрафт;

- 100 775,20 грн. - пеня.

Посилаючись на положення ст.ст.526, 527, 549,
553-559, 625, 1054 ЦК України позивач просить
суд стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором,
що виникла за період з 29.10.2009р. по
28.02.2014р.

Водночас відповідач просить суд
відмовити у задоволенні позову,
застосувавши наслідки спливу позовної
давності.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив, що, дійсно мали місце
обставини, якими позивач обґрунтовує
свої позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача
заборгованості, що виникла через
невиконання останнім взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором
№050/08-Фл/02, укладеним з позивачем 11.07.2008
року.

Разом з цим, відповідно до положення
ст.256 ЦК України, особа може звернутися
до суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу у межах
строку позовної давності.

Згідно ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю в три роки.

При цьому, перебіг трирічного строку
позовної давності щодо місячних
платежів розпочинається після
несплати чергового платежу, а
повернення кредиту в повному обсязі -
після закінчення кінцевого строку
погашення кредиту (ст.261 ЦК України).

Як вбачається зі змісту наданого
позивачем розрахунку заборгованості,
після стягнення судом заборгованості
за період з 11.07.2008р. по 28.10.2009р.,
черговий платіж відповідач повинен
був сплатити позивачу 30.11.2009р.,
відповідно до чого перебіг трирічного
строку позовної давності щодо місячних
платежів у даному випадку розпочався з
30.11.2009р. та закінчився 30.11.2012р.

Крім того, як вбачається зі змісту
кредитного договору та вищевказаного
розрахунку заборгованості, повернення
кредиту в повному обсязі визначено
датою 05.05.2010р., відповідно до чого
перебіг трирічного строку позовної
давності щодо повернення кредиту в
повному обсязі розпочинається після
закінчення кінцевого строку погашення
кредиту, а саме 05.05.2010р. та, відповідно,
закінчується 05.05.2013р.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач за захистом свого порушеного
права в частині несплати відповідачем
як місячних платежів, так і повернення
кредиту в повному обсязі, звернувся до
суду 02.04.2014р., тобто за межами строку
позовної давності.

Враховуючи, що позивач за захистом
свого порушеного права звернувся до
суду за межами строку позовної
давності, відповідач просить суд
застосувати наслідки спливу позовної
давності, та відмовити у задоволенні
позову.

Згідно ч.3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Встановивши, таким чином, в ході
розгляду справи, що, позивач
звернувся до суду за захистом свого
порушеного права за межами строку
позовної давності, суд, приймаючи до
уваги заяву відповідача про
застосування позовної давності,
вважає за необхідне у задоволенні
даного позову відмовити.

Враховуючи вищевикладене, суд,
керуючись ст.88 ЦПК України, приходить
до висновку щодо присудження судових
витрат позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 5, 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 257, 267
ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 «Про
стягнення заборгованості за кредитним
договором» - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі до Заводського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя
Нельга Д. В.