Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 22ц/778/520/14
Головуючий у 1 інстанції: Михайлова А.В.
Суддя-доповідач: Коваленко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства
«Полтава-банк» на ухвалу Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 05 липня
2013 року у справі за поданням державного
виконавця Комунарського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Рузавіної Ю.Д. про примусове
проникнення до помешкання боржника
ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року державний виконавець
Комунарського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції Рузавіна
Ю.Д. звернулася до суду із поданням про
примусове проникнення до помешкання
боржника ОСОБА_4

В поданні зазначалось, що на виконанні
Комунарського ВДВС ЗМУЮ знаходиться
виконавче провадження №23603192 по
виконанню виконавчого листа №2-1823/2009,
виданого 22.06.2009 року Комунарським
районним судом про стягнення з ОСОБА_4
на користь Полтавського акціонерного
банку «Полтава-банк» суми боргу у
розмірі 5590,71 грн.

Заходами вжитими державним виконавцем
з метою виявлення майна та доходів
боржника встановлено, що боржник
ОСОБА_4 на податковому обліку не
перебуває, рахунки в установах банків
відсутні, автотранспортних засобів не
має, нерухоме майно за ним не
зареєстроване, доходів не має,
сільгосптехніка не зареєстрована. На
протязі тривалого часу виконання
рішення не є можливим, у зв'язку з тим,
що боржник на виклики не з'являється,
двері не відчиняє. Державному
виконавцю не вдалося потрапити до
помешкання боржника для складення акту
перевірки майна.

Посилаючись на вказані обставини,
державний виконавець просив суд надати
дозвіл на примусове входження до
помешкання боржника за адресою:
АДРЕСА_1 з залученням понятих,
працівника Комунарського РВ ЗМУ УМВС
України в Запорізькій області для
складення акту перевірки майна ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 05 липня 2013 року у
задоволенні подання державного
виконавця Комунарського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Рузавіної Ю.Д. про примусове
проникнення до помешкання боржника
ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною
ухвалою, ПАТ «Полтава-банк» подало
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм процесуального
права, просить скасувати ухвалу суду та
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
представника банку, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання
про примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника-фізичної
особи або особи, у якої знаходиться
майно боржника чи майно та кошти,
належні боржникові від інших осіб, або
дитина, щодо якої є виконавчий документ
про її відібрання, при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

За приписами п. 4 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право
безперешкодно входити до приміщень і
сховищ, що належать боржникам або
зайняті ними, проводити огляд
зазначених приміщень і сховищ, у разі
необхідності примусово відкривати та
опечатувати такі приміщення і сховища.

Із матеріалів цивільної справи
вбачається, що виконавче провадження
було відкрите на виконання виконавчого
листа №2-1823/2009, виданого 22.06.2009 року
Комунарським районним судом про
стягнення з ОСОБА_4 на користь
Полтавського акціонерного банку
«Полтава-банк» суми боргу у розмірі
5590,71 грн.

Згідно з актами державного виконавця
від 22.04.2011 року та 18.06.2011 року державним
виконавцем Комунарського ВДВС ЗМУЮ
здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1,
але ніхто не відчинив йому двері для
опису й арешту майна боржника ОСОБА_4

Однак за матеріалами справи не видно,
кому на праві власності належить
зазначене житлове приміщення, про
примусове проникнення у яке вніс
подання державний виконавець та чи є
там майно боржника.

До того ж, згідно з довідкою
адресно-довідкового підрозділу ГУДМС,
УДМС України, наданої апеляційному
суду 28.01.2014 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
значиться зареєстрованим за адресою:
АДРЕСА_2 з 2011 року.

Відповідно до статті 12 Загальної
декларації прав людини 1948 року, статті 8
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, пункту 1
статті 17 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права 1966
року ніхто не може зазнавати
безпідставного посягання на
недоторканність свого житла. При
здійсненні своїх прав і свобод кожна
людина може зазнавати тільки таких
обмежень, які встановлені законом
виключно з метою забезпечення
належного визнання і поваги до прав і
свобод інших та забезпечення
справедливих вимог моралі,
громадського порядку і загального
добробуту в демократичному
суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної
декларації прав людини 1948 року, стаття
18 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія
недоторканності житла не поширюється
на випадки, коли суспільні інтереси
вимагають правомірного обмеження прав
людини, зокрема для захисту прав і
законних інтересів інших членів
суспільства. Обмеження права особи на
недоторканність житла, яке визначено у
Конституції України і
міжнародно-правових актах, визнається
легітимним втручанням держави у права
людини з метою забезпечення загального
блага.

Питання про примусове проникнення до
житла повинно вирішуватися не інакше
як шляхом прийняття вмотивованої
ухвали суду з додержанням принципу
верховенства права.

Тому, колегія вважає, що судом першої
інстанції, з врахуванням
вищезазначеного обґрунтовано
відмовлено в задоволенні подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Комунарського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції про
примусове входження до зазначеного у
поданні житлового приміщення, з яким
вона звернулася до суду у 2013 році.

Посилання апелянта в апеляційній
скарзі на те, що суд порушив вимоги
процесуального законодавства
вирішивши питання без його участі, є
безпідставним.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України
суд негайно розглядає подання
державного виконавця без виклику осіб
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не є такими, що дають підстави для
скасування ухвали суду першої
інстанції, яка постановлена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
не знаходить підстав для скасування
ухвали, тому у відповідності до вимог
п.1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційну
скаргу слід відхилити, а ухвалу
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Полтава-банк» відхилити.

Ухвалу Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 05 липня 2013 року у
цій справі залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Судді: