У Х В А Л А іменем україни 08 жовтня 2014
рокум. Київ Колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі: головуючого Луспеника
Д.Д., суддів: Закропивного О.В.,
Лесько А.О., Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,
розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до Печерської районної у м.
Києві державної адміністрації, треті
особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання
незаконною відмову органу опіки у
наданні дозволу на укладення договору
міни частини квартири та зобов'язання
надати дозвіл на укладення договору
міни частини квартири, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення Апеляційного
суду м. Києва від 18 червня 2014 року, в с т
а н о в и л а: У січні 2014 року ОСОБА_3,
ОСОБА_4 звернулись до суду з вказаним
позовом, посилаючись на те, що є
співвласниками по 1/3 частині кожний
трикімнатної квартири АДРЕСА_1, в якій
зареєстровані. Інша 1/3 частина вказаної
квартири належить їх батьку - ОСОБА_5,
який одружений і має трьох малолітніх
дітей, які також зареєстровані та
проживають разом з ним у вказаній
квартирі. Судовим рішенням від 18 квітня
2013 року визначено порядок користування
спірною квартирою. Також, рішенням
Печерського районного суду м. Києва від
12 вересня 2013 року, яке набрало
законної сили, визнано незаконною
відмову Печерської районної в Києві
державної адміністрації, як органу
опіки та піклування, у наданні
позивачам дозволу на укладання
договору купівлі-продажу належних
позивачам на праві власності 2/3 частин
квартири АДРЕСА_1 та зобов'язано
Печерську районну в м. Києві державну
адміністрацію у місячний термін надати
позивачам дозвіл на укладання договору
купівлі-продажу 2/3 частин квартири
АДРЕСА_1. При цьому судами встановлено,
що при відчуженні позивачами належних
їм часток власності у квартирі права
неповнолітніх дітей порушені не
будуть, в порядку ст. 362 ЦК
України позивачі направили
співвласнику - третій особі по справі
ОСОБА_5 нотаріально посвідчену заяву з
пропозицією купити належні їм частини
квартири. Однак, ОСОБА_5 від її
отримання ухиляється, що унеможливлює
реалізацію позивачами законного права
на відчуження належних їм частин
квартири. З метою реалізації свого
права вільно розпоряджатися належною
їм власністю позивачі звернулися до
відповідача із заявою про надання
дозволу на укладення договору міни
належних їм частин квартири. 26 грудня
2013 року відповідач відмовив у наданні
такого дозволу, посилаючись на те, що
укладання договору міни належних
позивачам частин квартири, право
користування якою мають діти, та
відповідно вселення сторонніх осіб на
зазначену житлову площу призведе до
звуження обсягу існуючих житлових прав
та інтересів дітей.У зв'язку з цим
позивачі просили суд визнати
незаконною та скасувати відмову
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації, як органу
опіки та піклування, у наданні їм
дозволу на укладення договору міни
належних їм на праві власності 2/3
частин трикімнатної квартири АДРЕСА_1;
зобов'язати Печерську районну у м.
Києві державну адміністрацію, як орган
опіки та піклування, в місячний термін
надати їм дозвіл на укладення договору
міни належних їм на праві власності 2/3
частин трикімнатної квартири АДРЕСА_1.
Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 18 квітня 2014 у задоволенні
позову відмовлено. Рішення
Апеляційного суду м. Києва від 18 червня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
часткове задоволення позову. Визнано
незаконною відмову Печерської
районної у м. Києві державної
адміністрації, як органу опіки та
піклування, у наданні дозволу ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на укладення договору міни
належних їм на праві власності
2/3 частин трикімнатної квартири
АДРЕСА_1. Зобов'язано Печерську районну
у м. Києві державну адміністрацію, як
орган опіки та піклування, у місячний
термін надати ОСОБА_3, ОСОБА_4 дозвіл на
укладення договору міни належних їм на
праві власності 2/3 частин трикімнатної
квартири АДРЕСА_1. У задоволенні іншої
частини заявлених вимог - відмовлено.
У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.
Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
надання відповідачем згоди на
укладення договору міни унеможливить
реалізацію співвласником квартири
ОСОБА_5, передбаченого ст. 362 ЦК України,
переважного права купівлі частки у
спільній частковій власності.
Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про часткове задоволення позову, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що право вибору позивачами способу
відчуження належного їм майна належить
їм, а переважне право співвласника
передбачене тільки при укладанні
договору купівлі-продажу частки у
спільної часткової власності. З такими
висновками суду апеляційної інстанції
повністю погодитись не можна, оскільки
ці висновки суперечать вимогам закону
та не ґрунтуються на матеріалах справи.
Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин. Зазначеним вимогам
закону рішення суду апеляційної
інстанції у повній мірі не
відповідає.Судами встановлено, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками, по 1/3
частині кожний, трикімнатної квартири
АДРЕСА_1 на підставі рішення
Печерського районного суду м. Києва
від 31 січня 2013 року. Рішення
Апеляційного суду м. Києва від
18 квітня 2013 року також встановлено
порядок користування приміщеннями
квартири, відповідно до якого ОСОБА_3
виділено у користування ізольовану
жилу кімнату площею 13,5 кв.м, ОСОБА_4 -
ізольовану жилу кімнату площею 14,4 кв.м,
ОСОБА_5 виділено ізольовану жилу
кімнату площею 26,8 кв.м з балконом, у
загальному користуванні співвласників
залишено: кухню, санвузол, вбиральню,
коридор, комору, вхід у квартиру (а. с.
11-14). У відповідності з довідкою форми №
3 КПУЖГ «Хрещатик» від 08 січня 2014 року у
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані:
позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3, третя особа -
ОСОБА_5, його дружина ОСОБА_6 та їх
малолітні діти: ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8
(а. с. 27). Відповідно до ст. 361 ЦК України
співвласник має право самостійно
розпорядитися своєю часткою у праві
спільної часткової власності. За
результатами розгляду комісією з
питань захисту прав дитини 17 грудня 2013
року заяв позивачів про надання
дозволу на укладання договору міни
належних їм частин квартири АДРЕСА_1,
Печерською районною в м. Києві
адміністрацією, як органом опіки та
піклування, відмовлено у їх
задоволенні (а. с. 9-10). Згідно з ст. 716 ЦК
України до договору міни
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, положення про договір
поставки, договір контрактації або
інші договори, елементи яких містяться
в договорі міни, якщо це не суперечить
суті зобов'язання. Як вбачається з
матеріалів справи, рішенням
Печерського районного суду м.
Києва від 12 вересня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 06 листопада 2013 року, визнано
незаконною відмову Печерської
районної в м. Києві державної
адміністрації, як органу опіки та
піклування, в наданні позивачам
дозволу на укладання договору
купівлі-продажу належних їм на праві
власності 2/3 частин трикімнатної
квартири АДРЕСА_1 та зобов'язано
Печерську у районну в м. Києві державну
адміністрацію у місячний термін надати
позивачам дозвіл на укладання договору
купівлі-продажу 2/3 частин
трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 (а. с.
17-23). Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону
України «Про охорону дитинства» батьки
або особи, які їх замінюють, не мають
права без дозволу органів опіки і
піклування, наданого відповідно до
закону, укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню
та/або державній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати поділ,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання. Судами встановлено, що
неповнолітні діти ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 не є членами сім'ї позивачів і не
мають права користування власністю
позивачів. Їм належить право
користування власністю їх батька,
зокрема, кімнатою 26,8 кв.м квартири
АДРЕСА_1 (а. с. 17-23). Оскільки укладання
договору міни є одним із видів
відчуження, то наведенні обставини,
встановлені вказаним вище судовим
рішенням, відповідно до ч. 3 ст.
61 ЦПК України не підлягають
доказуванню при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.Таким чином, апеляційний суд
дійшов обгрунтованого висновку, що для
укладення позивачами договору міни
дозвіл органу опіки та піклування не
потрібен, оскільки при відчуженні
часток, що належать позивачам, права
дітей відповідача на користування
часткою останнього порушені не будуть,
тому відмова на укладення вказаного
договору є незаконною. Разом з тим,
вважаючи, що для укладення позивачами
договору міни належних їм часток згода
органу опіки та піклування не потрібна,
апеляційний суд дійшов суперечливого
висновку та задовольнив позовні вимоги
про зобов'язання Печерської районної
державної адміністрації надати дозвіл
на укладення договору міни.Враховуючи
наведене, судова колегія дійшла
висновку, що рішення суду апеляційної
інстанції ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
тому підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справу х в а л и л а : Касаційну скаргу
ОСОБА_5 задовольнити частково. Рішення
Апеляційного суду м. Києва від 18 червня
2014 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції. Ухвала оскарженню не
підлягає. Головуючий:
Д.Д. Луспеник
Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко