Головуючий суду 1 інстанції - Космінін
Доповідач - Соловей Р.С.
Справа № 8/434/13/13
Провадження № 22ц/782/101/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого - судді Соловей
Р.С.,

суддів Медведєвої Л.П., Пащенко
Л.В.

при секретарі Арутюнян Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Артемівського районного суду
міста Луганська від 10 грудня 2013 року

у справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд
рішення Артемівського районного суду
міста Луганська від 18 березня 2011 року
за нововиявленими обставинами у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа - Мале приватне
підприємство «Даша», про стягнення
грошової суми за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2006 року позивач звернувся до
суду з позовом, який надалі ним був
уточнений (а. с. 17 т. 2), та просив
стягнути на його користь з
відповідачки борг за договором позики
від 11.09.2005 р. у сумі 33 000 євро, що є
еквівалентним 352 588 грн. (за курсом
10,684485), 25 500 доларів США, що є
еквівалентним 202 087 грн. (за курсом 7,925), 3%
річних від суми боргу за 4 роки - 66 561
грн., а також 1 730 грн. судових витрат.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги
ОСОБА_2 не визнала та подала зустрічний
позов (а. с. 22 - 23 т. 2), яким просила
визнати недійсним п. 1.6 договору позики.

Рішенням Артемівського районного суду
міста Луганська від 18.03.2011 р. (а. с. 104 -
106 т. 2) позов ОСОБА_2 було задоволено,
стягнено з ОСОБА_3 на його користь 554 675
грн. боргу, 66 561 грн. відсотків за
прострочення грошового зобов'язання, 1
730 грн. судових витрат. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вказане рішення було залишено без змін
ухвалами апеляційного суду Луганської
області від 07.09.2011 р. та від 24.04.2013 р. (а. с.
169 - 172, 381 - 383 т. 2), а також ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ (а. с. 219 - 220 т. 2).

22.10.2013 р. відповідачкою було подано
заяву про перегляд вказаного рішення
від 18.03.2011 р. за нововиявленими
обставинами з посиланням на судове
рішення, що набрало законної сили, яким
було визнано недійсним укладений 11.09.2005
р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір позики.
Зазначає, що ця істотна для справи
обставина не була їй відома під час
розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до
неї про стягнення грошової суми за
договором позики (а. с. 2 - 3 т. 3).

Оскаржуваним рішенням Артемівського
районного суду міста Луганська від
10.12.2013 р. задоволено заяву ОСОБА_3 про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами, скасовано рішення
Артемівського районного суду міста
Луганська від 18.03.2011 р. та у задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
грошової суми за договором позики
відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати оскаржуване рішення. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що рішенням
Ленінського районного суду міста
Луганська не було вирішено питання
щодо юридичних наслідків, пов'язаних з
недійсністю договору позики, на що не
звернув суд при ухваленні
оскаржуваного рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення апелянта, представника
відповідачки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду має бути законним та
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно з законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Скасовуючи рішення у справі від 18.03.2011
р. та відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2, суд першої
інстанції керувався положеннями
ст. 361 Цивільного процесуального
кодексу України та виходив з того, що
судовим рішенням Ленінського
районного суду міста Луганська від
20.09.2013 р. встановлено недійсність
договору позики, укладеного між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 11.09.2005 р.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду у оскаржуваному
рішенні, оскільки вони відповідають
встановленим обставинам справи та
нормам матеріального і процесуального
права.

Підстави перегляду судових рішень та
ухвал, якими закінчено розгляд справи,
що набрали законної сили,у зв'язку з
нововиявленими обставинами визначено
ст. 361 ЦПК України. Зокрема, такою
підставою можуть бути істотні для
справи обставини, що не були і не могли
бути відомі особі, яка звертається із
заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 2).

З роз'яснень Верховного Суду України у
п. 5 постанови Пленуму № 1 від 27.02.1981 р.
«Про практику перегляду судами у
зв'язку з ново виявленими обставинами
рішень, ухвал і постанов у цивільних
справах, що набрали законної сили»
вбачається, що як нововиявлені можуть
розглядатися обставини, які
обґрунтовують вимоги або заперечення
сторін чи мають інше істотне значення
для правильного вирішення справи, які
існували на час постановлення рішення,
ухвали, постанови, але про них не знали
і не могли знати заявник і суд
(наприклад, виявлення факту, що
сторона буда недієздатною,угода чи
актовий запис недійсні, тощо.

Рішенням Ленінського районного суду
міста Луганська від 20.09.2013 р. у справі №
2-564/13 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 було визнано недійсним договір
позики, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
11.09.2005 р., тобто договір, що є спірним у
цій справі (а. с. 34 т. 1). Вказане рішення
Ленінського районного суду залишено
без змін ухвалою апеляційного суду
Луганської області від 28.11.2013 р., отже,
воно набрало чинності.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Виходячи з викладеного, оскільки
недійсність спірного у цій справі
договору позики, укладеного між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 11.09.2005 р., встановлено
вказаним рішенням від 20.09.2013 р.
Ленінського районного суду у справі, в
розгляді якої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 брали
участь, ця обставина не потребує
доказування у цій справі.

Яв встановлено ч. 1 ст. 216 Цивільного
кодексу України недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю.

У відповідності із ст. 236 ЦК України
правочин, визнаний судом недійсним, є
недійсним з моменту його вчинення; якщо
за недійсним правочином права та
обов'язки передбачалися лише на
майбутнє, можливість настання їх у
майбутньому припиняється.

Отже, укладений між позивачем та
відповідачкою у цій справі договір
позики, недійсність якого встановлена
судовим рішенням, є недійсним з моменту
його вчинення. Ця обставина має істотне
значення для правильного вирішення
цієї справи, та вона не була відома
відповідачці і суду на час розгляду
цієї справи та ухвалення рішення
Артемівським районним судом у цій
справі від 18.03.2011 р. Отже, суд першої
інстанції у оскаржуваному рішенні
обґрунтовано виходив з того, що ця
обставина є нововиявленою та є
підставою для скасування рішення від
18.03.2011 р.

Оскільки, як було зазначено вище,
вказаний договір позики є недійсним з
моменту його вчинення та не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_2

Не заслуговують на увагу доводи
апелянта щодо того, що Ленінський
районний суд Луганської області під
час ухвалення рішення від 20.09.2013 р. та
апеляційний суд під час розгляду
апеляційної скарги на вказане рішення
не вирішили питання щодо юридичних
наслідків, пов'язаних з недійсністю
договору позики, на що суд першої
інстанції, ухвалюючи оскаржуване
рішення, не звернув на це уваги.

Слід зазначити, що суд першої інстанції
не має повноважень давати оцінку
висновкам чи доводам у судового
рішення іншого суду першої чи
апеляційної інстанції, що набрало
законної сили.

Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_2 не
позбавлений права, як і інші особи, які
брали участь у вказаній справі, окремо
звернутися до суду у порядку
цивільного судочинства з позовом про
застосування юридичних наслідків
недійсності правочину з посиланням на
вказане судове рішення про визнання
договору позики недійсним.

Вказане питання не може вирішуватися у
цій справі, оскільки ОСОБА_2 заявлено
вимоги про стягнення боргу за
договором позики та 3% річних за
прострочення виконання зобов'язання,
що можливо вирішити лише у разі
дійсності правочину.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, тобто це
інші підстави повернення позикодавцю
наданих ним позичальнику грошових
коштів, ніж заявлені у цій справі.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
вважає, що доводами апелянта правильні
висновки суду першої інстанції не
спростовуються.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду
відповідає вимогам закону, порушень
процесуального законодавства при
розгляді справи та прийнятті рішення
не встановлено, колегія суддів вважає
за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, а оскаржуване рішення
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Артемівського районного суду
міста Луганська від 10 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту проголошення, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: