Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/3216/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Кореняк
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

Іменем України

24.12.2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

Головуючого: Голованя А.М.

Суддів: Гайсюка О.В.

Фомічова С.Є.

При
секретарі: Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кіровограді
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 06
листопада 2014 року, за позовом
Харківського національного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_3 про відшкодування витрат,
пов'язаних з утриманням під час
навчання і

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року Харківський
національний університет внутрішніх
справ звернувся до суду з указаним вище
позовом, посилаючись на те, що 20 вересня
2002 року між Харківським національним
університетом внутрішніх справ та
ОСОБА_3 була укладена угода про
підготовку фахівців за державним
замовленням із числа осіб цивільної
молоді, рядового і молодшого
начальницького складу органів
внутрішніх справ України та їх
працевлаштування.

Після закінчення Харківського
національного університету внутрішніх
справ ОСОБА_3 був відрахований зі
складу курсантів університету та
відкомандирований для подальшого
проходження служби до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Кіровоградській області.

Наказом Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Кіровоградській області № 279 від 09
липня 2009 року лейтенант міліції ОСОБА_3
був звільнений з органів внутрішніх
справ, не відпрацювавши встановленого
трирічного терміну по закінченню
навчання.

За вказаних обставин
Харківський національний університет
внутрішніх справ дійшов висновку про
порушення вимог з боку відповідача п.п.
2.5, 3 укладеної Угоди між Харківським
національним університетом внутрішніх
справ та ОСОБА_3 та просив стягнути з
ОСОБА_3 витрати, понесені Міністерством
внутрішніх справ України на його
утриманням під час навчання у розмірі 16
349 грн. 42 коп.

Рішенням Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 06 листопада 2014 року
позов Харківського національного
університету внутрішніх справ
задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати зазначене судове
рішення та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права й
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

В судове засідання апеляційного
суду представник Харківського
національного університету внутрішніх
справ, який був належним чином
оповіщений про час та місце розгляду
справи, не з'явився, про причини неявки
не повідомив.

Заслухавши доповідача,
пояснення ОСОБА_3, який підтримав
доводи скарги, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст.14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що не
відпрацювавши в органах внутрішніх
справ три роки, будучи звільненим за
власним бажанням, відповідач порушив
взяте на себе зобов'язання і тому
повинен відшкодувати витрати, понесені
Міністерством внутрішніх справ
України на його утриманням під час
навчання в Харківському національному
університеті внутрішніх справ (далі
Харьківський НУВС).

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Як убачається із п. 1 Угоди про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі МВС України від 20
вересня 2003 року, укладеної між
Харьківським НУВС та ОСОБА_3, в
обов'язки університету входило
забезпечення ОСОБА_3 безкоштовним
житлом, харчуванням за нормами
курсантського пайка та безкоштовним
медичним обслуговуванням, виплачувати
грошове утримання.(а.с.4, том 1)

У пунктах 2.4, 2.5 та 3.1 цієї угоди
зазначено, що курсант зобов'язується
приступити до службової діяльності за
місцем розподілу і у разі звільнення з
органів внутрішніх справ до закінчення
три річного терміну перебування на
службі за власним бажанням без
поважних причин повинен відшкодувати
МВС України витрати вартості навчання.

01 серпня 2003 року ОСОБА_3 був
зарахований до числа курсантів
Харьків-ського НУВС та прийнятий на
службу в ОВС (а. с. 5, том 1).

Відповідно і
матеріально-технічне забезпечення
відповідача здійснювалося не з моменту
укладення з ним договору 20 вересня 2003
року, а з моменту його зарахування до
числа курсантів Харьківського НУВС.

Як передбачено п. 14 постанови
Кабінету Міністрів України № 992 від 22
серпня 1996 року «Про порядок
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснювалась за державним
замовленням», яка діяла на момент
вступу ОСОБА_3 до університету, у разі
неприбуття молодого фахівця за
направленням або відмови без поважної
причини приступити до роботи за
призначенням, звільнення його з
ініціативи адміністрації за порушення
трудової дисципліни, звільнення за
власним бажанням протягом трьох років
випускник зобов'язаний відшкодувати у
встановленому порядку до державного
бюджету вартість навчання та
компенсувати замовникові всі витрати.

Відповідно до частини 2 статті 52
Закону України «Про освіту» випускники
вищих навчальних закладів, які здобули
освіту за кошти державного або
місцевого бюджетів, направляються на
роботу і зобов'язані відпрацювати за
направленням і в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Наказом № 309 о/с від 05 липня 2007 року
лейтенанта міліції ОСОБА_3 було
відраховано зі складу курсантів та
відкомандировано до УМВС України в
Кіровоградській області (а.с. 6).

Наказом УМВС України в
Кіровоградській області № 279 о/с від 09
липня 2009 року лейтенанта міліції
ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх
справ у запас за власним бажанням за п.
64 «ж» (а. с. 7, том 1).

За таких обставин судом було
обґрунтовано задоволено позовні
вимоги про стягнення з ОСОБА_3 у повному
обсязі вартості навчання та всіх
витрат, пов'язаних із забезпеченням
його безкоштовним житлом, харчуванням
за нормами курсантського пайка та
безкоштовним медичним
обслуговуванням.

Доводи апеляційної скарги, які
зводяться до того, що при вирішенні
справи суд не звернув уваги на те, що
позивач після звільнення щз органів
внутрішніх справ продовжує служити
українському народу, оскільки займає
посаду помічника судді; в порушення
умов угоди він був направлений до УМВС
України в Кіровоградській області не
на посаду слідчого, а на посаду
оперуповноваженого УБОЗ; судом не було
враховано, що через вроджену ваду
здоров'я він не міг був прийнятим на
службу в МВС та що відповідачем не
надано доказів на підтвердження своїх
витрат на його навчання не ґрунтуються
на законі та доказах.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
перебування позивача на посаді
помічника судді не є тією посадою на
яку його було відкомандировано після
закінчення Харьківського НУВС, а тому
саме по собі перебування на державній
службі не звільняє особу від виконання
умов договору.

Також, якщо стан здоров'я позивача
перешкоджав йому продовжувати службу в
органах внутрішніх справ він мав
скористатися правом бути звільненим
саме з цих підстав.

Крім того, позивачем не було
оскарженим в порядку передбаченому
законом його призначення після
закінчення навчання на посаду
оперуповноваженого УБОЗ в УМВС України
в Кіровоградській області.

Отже, оскільки наказ УМВС України
в Кіровоградській області № 279 о/с від 09
липня 2009 року про звільнення позивача з
органів внутрішніх справ у запас за
власним бажанням за п. 64 «ж» не
скасовано, то сумнівів щодо його
законності немає.

Відповідно до доданих до справи
доказів, а саме: розрахунку фактичних
витрат на утримання ОСОБА_3 у
Харківському НУВС із 2003 року по 2007 рік,
розрахунку комунальних витрат на
ОСОБА_3, довідок щодо витрат речового,
харчового, грошового забезпечення
ОСОБА_3 (а.с. 9- 14, том.1), розгорнутих
щомісячних довідок щодо продовольчого
забезпечення ОСОБА_3 та наданих йому
комунальних послуг (а.с.54-67, том 1), копій
розрахункових листів за період із
серпня 2003 року по 1 липня 2007 року (а.с.
69-80, том 1), відомостей про видачу
речового майна (а.с.82,том.1) розмір
фактичних витрат, пов'язаних з
утриманням рядового міліції ОСОБА_3 у
Харьковському НУВС становить 16 349 грн.
42 коп.

Заперечення відповідача про те, що в
період з січня по квітень 2007 року
позивач перебував на виробничій
практиці в м. Кіровограді і з 2005 року
мешкав поза межами університету, а за
цей час було нараховано витрати на його
харчування та комунальні послуги не
підтверджені належними доказами, а
тому висновків суду щодо розміру
витрат не спростовують.

Не є доведеними посилання позивача
щодо не виконання позивачем умов
договору в частині якості харчування в
Харьковському НУВС.

Суд обґрунтовано відхилив заяву
відповідача про застосування
наслідків спливу позов-ної давності,
оскільки про звільнення ОСОБА_3 з
роботи Харьковському НУВС стало відомо
тільки 20 січня 2012 році, а з позовом
позивач звернувся у серпні 2012 року.

За таких обставин, рішення суду
зміні чи скасуванню не підлягає, як
ухвалене з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 312, 313, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів
апеляційного суду Кіровоградської
області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 06 листопада 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: