АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 2202/1306/2012
Провадження № 22-ц/792/477/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Корніюк А.П.,

суддів: П'єнти І.В., Талалай О.І.,

з участю секретаря: Бондара О.В.

апелянта ОСОБА_1, його представника
ОСОБА_10, апелянта ОСОБА_2, представника
позивача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на рішення Віньковецького районного
суду Хмельницької області від 19 грудня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_5, ТОВ
„Агрофірма Прогрес-В" про стягнення
матеріальних збитків та моральної
шкоди, заподіяних внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

Звертаючись до суду з позовом
ОСОБА_4 вказувала, що відповідач 07.11.2011
року, керуючи автомобілем ЗІЛ-130 на а/д
Віньківці-Ялтушків, здійснив аварійну
зупинку біля правої сторони проїжджої
частини не увімкнувши аварійну
світлову сигналізацію та не виставивши
аварійного знака зупинки, внаслідок
чого ОСОБА_2, керуючи автомобілем Опель
Віваро д.н. НОМЕР_1, що належить
позивачці не впорався з керуванням та
здійснив наїзд на стоячий автомобіль
ЗІЛ-130. Внаслідок ДТП автомобіль
позивача зазнав значних механічних
пошкоджень. Тому, із врахуванням
збільшених позовних вимог позивачка
просила суд винести рішення, яким
стягнути з ОСОБА_1 на її користь 125474,50
грн. заподіяної матеріальної шкоди,
10000,00 грн. моральної шкоди, а також
судовий збір та витрати на проведення
судових експертиз.

Ухвалами Віньковецького районного
суду від 01.10.2013 року та 01.11.2013 року
залучено до участі в справі в якості
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
ТОВ „Агрофірма Прогрес-В" та ОСОБА_5

Рішенням Віньковецького районного
суду від 19 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_4

________________________________________________________________________
__

Головуючий у першій інстанції - Волкова
О.М. Справа: №22ц/792/477/14

Доповідач - Корніюк А.П.
Категорія: 30, 34

40000 грн. матеріальної шкоди, заподіяної
внаслідок ДТП, 1000 грн. моральної шкоди,
1176 грн. витрат на проведення судової
автотоварознавчої експертизи та 410,49
грн. судового збору.

Не погоджуючись із рішенням ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким в позові відмовити. Посилається на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права. Вказує, що він здійснив аварійну
зупинку на узбіччі дороги відповідно
до п. 31.6 ПДР України. Висновки
експертиз, на які послався суд в своєму
рішенні вважає неповним та таким, що не
відповідають обставинам справи.
Апелянт зазначає, що суд не вмотивовано
відмовив йому у задоволенні клопотання
щодо призначення комплексної
експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить змінити рішення суду першої
інстанції, задовольнивши позов в
повному обсязі. Посилається на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права. Апелянт зазначає, що суд прийшов
до невірних висновків щодо наявності
його вини у скоєнні ДТП і відсутність
вини в діях останнього підтверджується
висновком автотехнічної експертизи.
Крім цього, апелянт зазначає, що при
визначенні розміру моральної шкоди
судом не враховано вимоги розумності і
справедливості.

Апелянт ОСОБА_1 та його представник
свою апеляційну скаргу підтримали і
просять її задовольнити, а апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апелянт ОСОБА_2 та представник
ОСОБА_4 ОСОБА_7 апеляційну скаргу ОСОБА_2
підтримали і просять її задовольнити, а
апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Позивачка ОСОБА_4, третя особа
ОСОБА_5, представник третьої особи ТОВ
«Агрофірма Прогрес-В» до суду не
з»явилися, хоча про день і час слухання
справи повідомлені належним чином.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційних скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягають
відхиленню з наступних підстав та
мотивів.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і
ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Суд першої інстанції правильно
встановив і виходив з того, що 07.09.2011
року на автодорозі Хмельницький
Віньківці Ялтушків 39+900м, у темну пору
доби біля 21 год. ОСОБА_1, керуючи
автомобілем ЗІЛ-130, що був без
державного реєстраційного номера та
незареєстрований у встановленому
порядку, перевозячи вантаж гірчиці для
приватного підприємця ОСОБА_8, у
звязку з технічними несправностями
здійснив вимушену аварійну зупинку
транспортного засобу поза населеним
пунктом в межах проїзної частини
автодороги не умімкнуквши аварійну
світлову сигналізацію та не
встановивши відповідного знака
аварійної зупинки. Водій ОСОБА_1
керував автомобілем ЗІЛ-130 за усним
проханням ОСОБА_8, не перебуваючи із
останнім у трудових відносинах і який
використував вказаний транспортний
засіб у власних інтересах.

У цей же час на цій автомобільній
дорозі водій ОСОБА_2, рухаючись у
попутньому напрямку автомобілем
«Опель Віваро», д.н.з.НОМЕР_2, власником
якого є ОСОБА_4, не вибрав безпечну
швидкість руху в залежності від
дорожньої обстановки, не впорався з
керуванням та в результаті здійснив
наїзд на стоячий автомобіль ЗІЛ -130 без
номерних знаків під керуванням ОСОБА_1,
а саме вдарився правою частиною
свого автомобіля в ліву задню частину
автомобіля ЗІЛ-130. Внаслідок зіткнення
обидва автомобілі, що не були
застраховані у встановленому законом
порядку, отримали механічні
пошкодження, що сторонами не
оспорювалось.

Постановою Віньковецького
районного суду від 28 лютого 2012 року
провадження у справі щодо ОСОБА_1 про
притягнення його до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП
(порушення п. п. 1.5, 9.9, 9.10, 15.1, 15.11 ПДР
України) закрито у звязку із
закінченням строків, передбачених ст. 38
КУпАП.

Суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, що вказана ДТП
відбулася з вини водіїв ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 і позивачка, будучи власником
транспортного засобу, скористалася
своїм правом та пред»явила позов лише
до ОСОБА_1, а тому шкода, завдана ОСОБА_4
повинна бути відшкодована
відповідачем частково у
співвідношенні 1:3, оскільки останній
допустив грубу необережність,
порушивши вимоги п. п. 9.9, 9.10, 15.1, 15.11 ПДР
України, що виразилась у вимушеній
зупинці в місці, де зупинку заборонено,
невжитття заходів щодо прибрання
транспортного засобу з проїзної
частини, не виставлення аварійних
знаків, що стало однією з причин
заподіяння збитків власнику
автомобіля та вірно стягнув із
останнього на користь ОСОБА_4 40000 грн.
матеріальної шкоди і 1000 грн. моральної
шкоди, що виразилася у душевних
стражданнях, яких зазнала ОСОБА_4 у
зв»язку із пошкодженням її майна.
Також, суд дійшов вірного висновку, що
вказані транспортні засоби на час ДТП
не були застрахованими.

Дійшовши такого висновку, суд
обґрунтовано посилався на відповідні
норми матеріального та процесуального
права.

Згідно ч. 1 і ч. 3 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідно до ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків в
результаті порушення її права має
право на їх відшкодування.

За змістом частини 1 та 2 ст. 1166 ЦПК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

При вирішенні позовних вимог щодо
стягнення із ОСОБА_1 майнової шкоди суд
вірно керувався положеннями ст. 1166 ЦПК
України, оскільки автомобіль ЗІЛ без
номерних знаків, яким керував ОСОБА_1 на
момент ДТП був у нерухомому стані, а
тому він не може розглядатися як
предмет, що створює підвищену
небезпеку при наїзді на нього іншого
транспортного засобу.

Положеннями ст. 1192 ЦК України
визначено, що розмір збитків, які
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Відповідно до Правил державної
реєстрації та обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів та
мотоколясок, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 07
вересня 1998 року № 1388 власники
транспортних засобів зобов»язані
зареєструвати їх в органах Державної
автоінспекції Міністерства
внутрішніх справ України. Експлуатація
транспортних засобів, не
зареєстрованих у підрозділах
Державної автоінспекції,
забороняється.

Крім цього, з 01.01.2005 року Законом
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" введено обов»язкове
страхування цивільної
відповідальності водіїв.

Як роз»яснено у п. 16 постанови № 4
Пленуму Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01.03.2013 року
«Про деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», відповідно до
статті 21 Закону № 1961-IV на території
України забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обовязкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обовязкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобовязані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоровю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів.

Згідно ч. 1 та п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв»язку із
знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
підставою відповідальності за завдану
моральну шкоду є завдання фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
моральної шкоди та вона
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України.

Висновки суду узгоджуються з
матеріалами справи.

Так, як вбачається з висновку
автотехнічної експертизи № 73 А від
29.04.2013 року невідповідність дій водія
автомобіля ЗІЛ 130 без р.н. ОСОБА_1
технічним вимогам п.п. 9.9(а), 9.10.(б), 9.11(б),
15.1, 15.14, 19.4 ПДР України призвели до
виникнення даної пригоди. Також
вказаний висновок експерта
узгоджується із висновком
автотехнічної експертизи № 152/14-26 А від
12.06.2014 року. Ці висновки також
підтверджуються усним поясненнями, що
дав експерт в засіданні апеляційного
суду, зазначивши, що порушення ОСОБА_1
п.п. 9.9(а), 9.10.(б), 9.11(б), 15.1, 15.14, 19.4 ПДР
України та порушення ОСОБА_2 п.п. 10.1, 12.2.,
12.3, 12.6 (г) ПДР України знаходяться в
причинному зв»язку із наслідками ДТП.

Відповідно до висновку
автотоварознавчої експертизи № 62/13-26
від 05.09.2013 року вартість матеріального
збитку, заподіяного власнику
автомобіля Opel Vivaro 1.9СDTI, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2,
ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3,
внаслідок його пошкодження в ДТП,
враховуючи пошкодження зазначені в
акті огляду транспортного засобу від
03.10.2011 року, складає 125474,50 грн. ( т.1 а.с.
135-143).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1
про те, що судом першої інстанції
порушено норми процесуального права є
недоведеними, адже судом першої
інстанції з»ясовані усі обставини
справи та дана оцінка у відповідності
із вимогами ст. 212 ЦПК України усім
доказам, що надавалися сторонами та
тим, що здобуті під час розгляду справи.
Висновки автотехнічної експертизи № 73
А від 29.04.2013 року не суперечать висновку
автотехнічної експертизи № 152/14-26 А від
12.06.2014 року, поясненням експерта ОСОБА_9,
матеріалам про відмову у порушенні
кримінальної справи 692/3 по факту ДТП, що
мала місце 07.09.2011р. та матеріалам
адміністративної справи за ст.124 КУпАП
відносно ОСОБА_1 Будь-яких доказів на
підтвердження факту відсутності вини
ОСОБА_1 у ДТП, що відбулася 07.09.2011 року
останнім в порушення ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60
ЦПК України суду надано не було.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги
ОСОБА_1 щодо порушення судом ст. 55
Конституції України, колегія суддів
вважає їх безпідставними, адже судом з
дотриманням вимог ЦПК України була
розглянута дана цивільна справа, усі
клопотання сторін та їх представників
вирішувалися у відповідності до вимог
ст. 168 ЦПК України.

На думку колегії суддів доводи
апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо
відсутності його вини у ДПТ, що
відбулася 07.09.2011 року є недоведеними,
адже апелянтом як в суді першої
інстанції так і в суді апеляційної
інстанції в порушення ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60
ЦПК України не надано доказів на
підтвердження своїх заперечень, а його
доводи спростовуються поясненнями
експерта та висновками автотехнічних
експертиз № 152/14-26 А від 12.06.2014 року та №
73 А від 29.04.2013 року.

Інші доводи на законність рішення
суду не впливають.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Віньковецького районного
суду Хмельницької області від 12 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
А.П. Корніюк