Справа № 1510/3409/12
Провадження № 2/500/2170/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області в
складі:

головуючого - судді Пащенко Т.П.

при секретарі - Топтигіній О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення пені за прострочення
повернення суми позики, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернувся
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу за договором позики в сумі 50
500 грн., відсотків за користування
позикою в розмірі 70 700 грн., та пені за
прострочення повернення боргу - 858 500
грн., мотивуючи свої вимоги тим, що
10.01.2008 року відповідач отримав у позику
від ОСОБА_3, правонаступником якого
після його смерті є ОСОБА_1 грошові
кошти в сумі 11 050 дол. США під 30
відсотків річних, які зобов'язався
повернути до 10.04.2008 року. Також у разі
прострочення повернення боргу
позичальник відповідно до розписки
повинен сплатити пеню в розмірі 1 % від
суми боргу. Відповідач свої
зобов'язання не виконав, борг не
повернув. Заочним рішенням
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 18.12.2012 року
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
06.11.2013 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України від 28.05.2014 року заочне рішення
скасовано в частині стягнення з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 пені у розмірі 858 500
грн., справу у цій частині передано на
новий розгляд до суду першої інстанції,
в іншій частині заочне рішення
залишено без змін.

20.09.2014 року ОСОБА_1 надав суду
розрахунок суми позову, відповідно до
якого з урахуванням офіційного курсу
НБУ станом на 20.09.2014 року, за яким 1 дол.
США еквівалентно 13,49 грн., 11 050 дол. США
(сума боргу) складає 149 064,5 грн., 149 064,5
(основна сума) * 30% річних = 44 719,36 * 6 років
прострочення = 268 316,1 грн., 3 264 501,6 - сума в
1% за кожний день прострочення на
протязі 6 років, загальна сума на 20.09.2014
року складає 3 681 882,2 грн. (а.с. 217). Заяву
про збільшення розміру позовних вимог
позивач до суду не надав.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні позовні вимоги
визнав в частині стягнення суми пені в
розмірі 184 325 грн., оскільки це сума пені
в межах строку позовної давності за
один рік. В стягненні більшої суми пені
просив відмовити, з підстав зазначених
в запереченнях на позов, а саме, крім
строку позовної давності, є істотні
обставини для зменшення розміру пені,
так як сума пені значно перевищує суму
збитків та у ОСОБА_2 важкий
матеріальний стан.

Вислухавши позивача, відповідача,
вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 129 Конституції України, ст.
ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію або
утриматись від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зобов'язання
виникають з підстав, встановлених ст. 11
цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог щодо Кодексу. Із ст. 545 ЦК України,
яка регулює підтвердження виконання
зобов'язання, вбачається, що якщо
боржник видав кредиторові борговий
документ, кредитор, приймаючи
виконання зобов'язання, повинен
повернути його боржникові. У разі
неможливості повернення боргового
документа кредитор повинен вказати про
це в розписці, яку він видає. Наявність
боргового документа у боржника
підтверджує виконання ним свого
обов'язку. У разі відмови кредитора
повернути борговий документ або видати
розписку боржник має право затримати
виконання зобов'язання. У цьому разі
настає прострочення кредитора.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (пенею, штрафом) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язань. Пенею
є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Статтею 550 ЦК України передбачено, що
право на неустойку виникає незалежно
від наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання. Проценти на
неустойку не нараховуються.

Згідно ст. 551 ЦК України предметом
неустойки може бути грошова сума,
рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що
10.01.2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було
укладено договір позики (а.с. 3-4). Сума
позики становить 50 500 грн. зі сплатою 30
процентів річних від суми позики, строк
повернення до 10.04.2008 року.

На підставі вказаного договору позики
11.08.2008 року сторонами була складена
розписка (а.с. 5), відповідно до якої
позивач передав відповідачу 11 050
доларів США. У разі прострочення
виконання позичальник відповідно до
розписки повинен сплатити пеню в
розмірі 1 % від суми боргу за кожен день
прострочення. Відповідач свої
зобов'язання не виконав, борг не
повернув. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3
помер, його правонаступником є ОСОБА_1

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Оскільки дані обставини встановлені
заочним рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 18.12.2012 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 06.11.2013 року, у відповідності
до ст. 61 ЦПК України вони не підлягають
доказуванню. (а.с. 114)

Що стосується суми пені, яка підлягає
стягненню суд приходить до наступного
висновку.

Так як сума боргу за договором позики
складає 50 500 грн., тому виходячи з умов
розписки сума пені за кожен день
прострочки виконання зобов'язання 50 500
грн.*1% - 505 грн.

Відповідно до ст. 251 ЦК України строком
є певний період у часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення. Відповідно до ст. 252 ЦК
України строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями або годинами.
Термін визначається календарною датою
або вказівкою на подію, яка має
неминуче настати.

Стаття 253 ЦК України встановлює, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок. Відповідно
до ст. 254 ЦК України строк, що визначений
роками, спливає у відповідні місяць та
число останнього року строку. Строк, що
визначений місяцями, спливає у
відповідне число останнього місяця
строку.

Згідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Пункт 1 ч.2 ст. 258 ЦК України
встановлює, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Отже, стягнення неустойки (пені, штрафу)
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитора до суду, а
починається з дня з якого вона
нараховується.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦПК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

ОСОБА_2 в запереченнях просить
застосувати строки позовної давності.

Тому, суд приходить до висновку, щодо
часткового задоволення позову та
стягнення суми пені в межах строку
позовної давності, а саме за 12 місяців
перед зверненням кредитора до суду,
тобто у сумі 184 325 грн. (50 500 грн.*1% = 505
грн.*365 днів).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки (пені, штрафу) може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує суму збитків та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні ч. 3
ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема,
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу (наприклад,
відсутність негативних наслідків для
позивача через прострочення виконання
зобов'язання).

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях, обставини, визнані
сторонами, не підлягають доказуванню, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи, що представник відповідача
визнав позов в частині стягнення суми
пені в розмірі 184 325 грн., судом не
застосовуються положення ст. 551 ЦК
України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208, 209, 212, 213,
214, 215, 217, 218 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 545,
549, 550, 551, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
пені за прострочення повернення суми
позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
індивідуальний ідентифікаційний номер
- « НОМЕР_1», на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний
ідентифікаційний номер - « НОМЕР_2»,
пеню за прострочення повернення суми
позики в розмірі 184 325 грн. (сто
вісімдесят чотири тисячі триста
двадцять п'ять гривень).

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Ізмаїльський міськрайонний суд
Одеської області шляхом подання в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
Т.П.Пащенко