Справа №488/3807/14-ц 11.11.2014 11.11.2014 11.11.2014
Провадження № 22-ц/784/2967/14
інстанції: Селіщева Л.І.
Суддя-доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

Іменем України

11 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого:
Базовкіної Т.М.,

суддів:
Кушнірової Т.Б.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання:
Свіщуку О.В.

за участі: позивачів ОСОБА_3, його
представника ОСОБА_4, ОСОБА_5, її
представника - ОСОБА_6, відповідача
ОСОБА_7, представників відповідачів -
ОСОБА_8, ОСОБА_9, третьої особи - ОСОБА_10,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3,

ОСОБА_5

на рішення Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 03 вересня 2014 року за
позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_5, яка діє в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_11, до
Корабельного відділу Державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції,
товариства з обмеженою
відповідальністю «ЮНОР» та ОСОБА_7,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору -
публічне акціонерне товариство
«Кредобанк», публічне акціонерне
товариство «Сведбанк», служба у
справах дітей адміністрації
Корабельного району Миколаївської
міської ради, про визнання недійсними
прилюдних торгів та свідоцтва про
право власності,

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_5, яка діє в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_11,
звернулися з позовом до Корабельного
відділу Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції (далі - відділ ДВС), товариства з
обмеженою відповідальністю «ЮНОР»
(далі - ТОВ «ЮНОР»), ОСОБА_7, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмету спору - публічне
акціонерне товариство «Кредобанк»,
публічне акціонерне товариство
«Сведбанк», служба у справах дітей
адміністрації Корабельного району
Миколаївської міської ради про
визнання недійсними прилюдних торгів
та свідоцтва про право власності.

В обґрунтування своїх вимог
позивачі вказували, що відділом ДВС
проводилось примусове виконання
зведеного виконавчого провадження про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7,
ПАТ «Кредобанк» та ПАТ «Сведбанк»
заборгованості на загальну суму 182 124
грн. 28 коп.

Під час проведення 01 липня 2009 р.
прилюдних торгів, що відбулися в ході
здійснення виконавчого провадження,
було реалізоване майно, яке належить
ОСОБА_3 (протокол №159019-1). За
результатами вказаних торгів майно
придбане ОСОБА_7, який отримав
свідоцтво про придбання нерухомого
майна від 07 липня 2009 р.

Посилаючись на те, що реалізація
майна була здійснена без врахування
житлових прав малолітньої дитини -
ОСОБА_11, а саме - без отримання дозволу
органу опіки та піклування на продаж
будинку, де проживає малолітній,
просили визнати недійсними прилюдні
торги та свідоцтво про право власності.

Рішенням Корабельного районного
суду м. Миколаєва від 03 вересня 2014 р. в
позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 вказують, що судом неповно
з'ясовані обставини, які мають значення
для справи, та просили рішення суду
скасувати, ухвалити нове про
задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення позивачів, їх представників,
відповідача та представників
відповідачів і третьої особи,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню із
таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що на виконанні у
відділі ДВС знаходилося зведене
виконавче провадження стосовно
боржника - ОСОБА_3 про стягнення з
останнього за трьома виконавчими
документами на користь стягувачів 182124
грн. 28 коп.

В процесі здійсненні дій з
примусового виконання виконавчих
документів 13 лютого 2009 р. проведено
опис та арешт належного ОСОБА_3
домоволодіння АДРЕСА_1.

24 березня 2009 р. отримано експертний
висновок щодо ринкової вартості
описаного будинку, з якою 30 березня 2009
р. ознайомлено боржника.

23 квітня 2009 р. державним виконавцем
подано заявку на реалізацію майна
боржника до ТОВ «ЮНОР».

Перші торги не відбулися у зв'язку з
відсутністю покупців, після чого було
проведено переоцінку арештованого
житлового будинку.

На торгах, призначених на 01 липня 2009 р.,
житловий будинок було реалізовано,
переможцем визначено ОСОБА_7, який 07
липня 2009 р. отримав свідоцтво про
належність йому на праві власності
внаслідок придбання з торгів житлового
будинку АДРЕСА_1.

Згідно правової позиції Верховного
Суду України, висловленої у справі
№6-116цс12, відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК
України особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового права та інтересу .

Згідно із ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК
України одним із способів захисту
порушеного права є визнання недійсним
правочину, укладеного з недодержанням
вимог, установлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203
цього Кодексу.

Виходячи з аналізу правової природи
процедури реалізації майна на
прилюдних торгах, яка полягає в продажу
майна, тобто в забезпеченні переходу
права власності на майно боржника, на
яке звернуто стягнення, до покупця -
учасника прилюдних торгів, та
ураховуючи особливості, передбачені
законодавством щодо проведення
прилюдних торгів, складання за
результатами їх проведення акта про
проведення прилюдних торгів є
оформленням договірних відносин
купівлі-продажу майна на публічних
торгах, а відтак є правочином.

Таким чином, ураховуючи, те що
відчуження майна з прилюдних торгів
відноситься до угод купівлі-продажу,
така угода може визнаватись недійсною
на підставі норм цивільного
законодавства про недійсність
правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК України).

Необхідно також зазначити, що оскільки
виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України
підставами недійсності укладеного за
результатами прилюдних торгів
правочину є недодержання вимог закону
в момент його укладення, тобто
безпосередньо за результатами
прилюдних торгів, то підставами для
визнання прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
саме Тимчасовим положенням про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 27
жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого
в зазначеному Міністерстві 2 листопада
1999 року за № 745/4838. За змістом ст. 62
Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 р.
реалізація арештованого майна, крім
майна, вилученого з обігу згідно із
законом, та майна, зазначеного в ч. 8 ст.
57 цього Закону, здійснюється шляхом
його продажу на прилюдних торгах,
аукціонах або на комісійних умовах.
Рухоме майно, вартість якого не
перевищує сто п'ятдесят
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, товари побутового вжитку, а
також інше рухоме майно (у разі якщо
стягувач не заперечує проти цього)
реалізуються на комісійних умовах.
Нерухоме майно, транспортні засоби,
повітряні, морські та річкові судна
реалізуються виключно на прилюдних
торгах (аукціонах).

При цьому підставою для визнання
прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
Тимчасовим положенням про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України від 27
жовтня 1999 р. №68/5 (далі - Тимчасове
положення).

Тимчасовим положенням передбачені
певні правила проведення прилюдних
торгів, а саме: по-перше, правила, які
визначають процедуру підготовки,
проведення торгів (опублікування
інформаційного повідомлення певного
змісту про реалізацію нерухомого
майна; направлення письмового
повідомлення державному виконавцю,
стягувачу та боржнику про дату, час,
місце проведення прилюдних торгів, а
також стартову ціну реалізації майна)
(розд. 3); по-друге, правила, які
регулюють сам порядок проведення
торгів (розд. 4); по-третє, ті правила, які
стосуються оформлення кінцевих
результатів торгів (розд. 6).

Що стосується порушень, допущених
державним виконавцем при здійсненні
своїх повноважень, передбачених
Законом України "Про виконавче
провадження" № 606-ХІV від 21 квітня 1999
року (далі - Закон № 606-ХІV від 21 квітня
1999 р.), до призначення прилюдних торгів,
у тому числі щодо відкриття
виконавчого провадження, накладення
арешту на майно, визначення вартості чи
оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57
цього Закону), то такі дії
(бездіяльність) державного виконавця
підлягають оскарженню в порядку,
передбаченому цим Законом (зокрема, ч.
7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст.
57, ст. ст. 55, 85 Закону).

Отже, дії державного виконавця у
виконавчому провадженні, які не
стосуються правил проведення
прилюдних торгів, мають самостійний
спосіб оскарження й не можуть бути
підставою для визнання прилюдних
торгів недійсними.

Оскільки, як убачається із позовної
заяви і матеріалів справи, підставами
для пред'явлення позову про визнання
прилюдних торгів недійсними є
порушення, які, на думку позивачів,
допущені державним виконавцем при
підготовці реалізації арештованого
майна, а саме - порушення прав
неповнолітньої особи - ОСОБА_11, таке не
може бути підставою для визнання
прилюдних торгів недійсними.

Крім того, всупереч вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК
України позивачі взагалі не надали
суду доказів того, що на час підготовки
та проведення прилюдних торгів
неповнолітній ОСОБА_11 мав право
користування арештованим нерухомим
майном.

До того ж згідно нормативних актів, які
регулювали порядок проведення
виконавчих дій на час виникнення
спірних правовідносин, зокрема,
Інструкції про проведення виконавчих
дій, затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 р. № 74/5,
не вимагалось отримання державним
виконавцем згоди органу опіки та
піклування на реалізацію нерухомого
майна, право на користування яким мають
неповнолітні особи.

З огляду на наведене доводи
апеляційної скарги про
обґрунтованість позовних вимог є
безпідставними, оскільки не
ґрунтуються на положеннях закону, і не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_5, яка
діє в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_11, відхилити, рішення
Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 03 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних и кримінальних
справ протягом двадцяти дня з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: