Провадження №2/761/4249/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Гайдук С.В.

при секретарі Савенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

в с т а н о в и в:

В лютому 2010 року ПАТ «ОТП Банк»,
правонаступником прав та обов'язків
якого є ТОВ «ОТП Факторинг України»
звернулось до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.06.2008
року Закрите акціонерне товариство
«ОТП Банк», перейменоване у Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк»,
уклав з ОСОБА_1 кредитний договір №
ML-020/027/2008. Відповідно до умов якого банк
надав ОСОБА_1 кредит в сумі 196 725 долари
США. ОСОБА_1 зобов'язувався прийняти,
належним чином використати та
повернути банку вказані кредитні кошти
у строки визначені договором, а також
сплатити відповідну платню за
користування кредитом в порядку та на
умовах визначених договором та
додатками до нього. Для забезпечення
своєчасного повернення кредиту,
виплати відсотків за користування
кредитом, 02.06.2008 року ЗАТ «ОТП Банк»
уклав з ОСОБА_2 договір поруки №
SR-020/027/2008, відповідно до умов якого
ОСОБА_2 зобов'язався в разі невиконання
або прострочення виконання ОСОБА_1
зобов'язань по кредитному договору №
ML-020/027/2008 від 02.06.2008 року відповідати в
повному обсязі. Позивач належним чином
виконав зобов'язання за кредитним
договором в повному обсязі, а ОСОБА_1
та ОСОБА_2 в свою чергу взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором та
договору поруки не виконують, у зв'язку
з чим утворилась заборгованість по
кредиту в загальній сумі 1 824 453,92 грн.,
яку позивач просив стягнути солідарно
з відповідачів. Також просив стягнути з
відповідачів сплачені позивачем
судові витрати.

06 грудня 2010 року по даній справі було
ухвалено заочне рішення.

В січні 2014 року відповідачем ОСОБА_2
було подано до суду заяву про перегляд
заочного рішення від 06 грудня 2010 року.

Ухвалою суду від 04 квітня 2014 року заяву
відповідача було задоволено, заочне
рішення Шевченківського районного
суду від 06 грудня 2010 року скасовано та
призначено справу до судового
розгляду.

В процесі розгляду справи представник
позивача подав до суду заяву про
збільшення розміру позовних вимог та
просив суд стягнути з солідарно з
відповідачів суму заборгованості за
кредитним договором в розмірі 12 478 737,45
грн., а саме: залишок по тілу кредиту - 204
390,50 доларів США, що в гривневому
еквіваленті становить 2 372 042,71 грн.;
заборгованість по відсоткам - 26 845,74
доларів США, що в гривневому
еквівалентів становить - 311 556,76 грн.;
пеня за прострочення виконання
зобов'язань - 9 795 137,98 грн. Також просив
стягнути з відповідачів сплачені
позивачем судові витрати.

Представник позивача в судовому
засідання позов та заяву про
збільшення розміру позовних вимог
підтримав та просив задовольнити їх в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, хоча про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
відомі.

Представник відповідача ОСОБА_2 у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, в своїх письмових запереченнях
зазначив, що банком не було дотримано
умови договору поруки та не було
направлено вимогу поручителю щодо
виконання зобов'язання за
позичальника, тому останнім не було
порушено зобов'язань за договором
поруки. Вважає поруку припиненою,
оскільки банк не пред'явив вимогу до
поручителя протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання. Також просить
зменшити розмір неустойки, оскільки її
розмір значно перевищує розмір
основного зобов'язання.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача
ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи,
встановив наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно рішення загальних зборів
Акціонерів від 23.04.2009 року Протокол № 53
банк змінив назву з Закритого
акціонерного товариства «ОТП Банк» на
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк».

Відповідно до умов договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 28.05.2010 року ПАТ «ОТП Банк», який є
правонаступником ЗАТ «ОТП Банк»,
відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» прийняло право вимоги за
кредитним договором № ML-020/027/2008
укладеним між ЗАТ «ОТП банк» та ОСОБА_1
(а.с. 48-61).

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що 02.06.2008 року між Закритим
акціонерним товариством «ОТП Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк» та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
№ ML-020/027/2008. Відповідно до умов якого
банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 196 725
доларів США, а ОСОБА_1 зобов'язався
повернути кошти до 02.06.2023 року та
сплатити Банку за користування
кредитом 5,99% річних (а.с. 7-12).

ЗАТ «ОТП Банк» виконав взяті на себе
зобов'язання в повному обсязі, що
підтверджується кредитною заявкою від
02.06.2008 року про видачу кредитних коштів
(а.с. 13).

Відповідно до п. 1.5.1 частини № 2
кредитного договору, повернення
відповідної частини кредиту
здійснюється позичальником щомісяця у
розмірі та строки, визначені у Графіку
Платежів, шляхом внесення готівки в
касу банку або безготівковим
перерахуванням на поточний рахунок,
якщо інше не передбачено цим
договором.

В порушення умов кредитного договору
відповідачем ОСОБА_1 не погашено
належні до сплати суми та не сплачено
відсотки, у зв'язку з чим ОСОБА_1 було
направлено досудову вимогу від 02.03.2009
року за Вих. № 22-2/67633 про погашення
заборгованості за кредитним договором,
проте кошти не було повернуто (а.с.14).

Разом з тим, суд не приймає до уваги
вимогу банку про дострокове погашення
заборгованості від 02.03.2009 року, так як
05.05.2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1
було укладено додатковий договір № 1 до
кредитного договору № ML-020/027/2008,
відповідно до умов якого було змінено
розмір фіксованої процентної ставки та
плаваючої процентної ставки (а.с. 162-163).

Для забезпечення своєчасного
повернення кредиту, виплати відсотків
за користування кредитом, 02.06.2008 року
ЗАТ «ОТП Банк» уклав з ОСОБА_2 договір
поруки № SR-020/027/2008, відповідно до умов
якого ОСОБА_2 зобов'язався в разі
невиконання або прострочення
виконання ОСОБА_1 зобов'язань по
кредитному договору № ML-020/027/2008 від
02.06.2008 року відповідати в повному
обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору, вимог кодексу, актів
законодавства, а при відсутності таких
вимог відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Частиною другою статті 1050 цього ж
кодексу передбачено, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Згідно п. 1.9. частини № 2 кредитного
договору банк має право вимагати
дострокового виконання боргових
зобов'язань в цілому або у визначеній
банком частині у випадку невиконання
позичальником та/або поручителем,
та/або майновим поручителем своїх
боргових та/чи інших зобов'язань за
цим договором чи іншими укладеними з
банком договорами та/або умов
документів забезпечення.

При цьому зобов'язання позичальника
щодо дострокового виконання боргових
зобов'язань в цілому настає з дати
відправлення банком на адресу
позичальника відповідної вимоги.

Суд не приймає до уваги твердження
представника відповідача ОСОБА_2 про
те, що порука є припиненою у зв'язку з
невиконанням банком умови договору
поруки про обов'язкове направлення
письмової вимоги поручителю про
дострокове погашення заборгованості,
оскільки таке спростовується
матеріалами справи, а саме
пред'явлення позову до поручителя та
позичальника в лютому 2010 року.

Невиконання зобов'язання
позичальником підтверджується
наявним в матеріалах справи
розрахунком заборгованості (а.с.121).

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що відповідачі не
виконують свої зобов'язання по
кредитному договору № ML-020/027/2008 від
02.06.2008 року та договору поруки №
SR-020/027/2008 від 02.06.2008 року, протягом
тривалого часу не розраховуються з
позивачем, внаслідок чого утворилась
заборгованість по кредиту, яка станом
на 12.05.2014 року становить: залишок по
тілу кредиту в розмірі 204 390,50 доларів
США, що за офіційним курсом НБУ станом
на дату проведення розрахунку
становить 2 372 042,71 грн., заборгованість
зі сплати відсотків в розмірі 26 845,74
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
станом на дату проведення розрахунку
заборгованості становить 311 556,76 грн.,
пеня за прострочення виконання
зобов'язання в розмірі 9 795 137,98 грн., а
всього 12 478 737,45 грн.

Разом з тим, суд вважає за необхідне
задовольнити заяву представника
відповідача про зменшення розміру
неустойки, зважаючи на таке.

Згідно ч. 1ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова
сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно роз'яснень, які містять у п. 27
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
положення частини третьої статті 551 ЦК
України про зменшення розміру
неустойки може бути застосовано судом
за заявою відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка.

Отже, з урахуванням того, що розмір
пені у чотири рази перевищує розмір
боргу по основному зобов'язанню, суд
вважає за необхідне задовольнити заяву
представника відповідача ОСОБА_2,
зменшити пеню, встановивши її у
розмірі 2 372042,71 грн.

Отже з відповідачів підлягає до
стягнення солідарно залишок по тілу
кредиту в розмірі 204390,50 доларів США, що
за офіційним курсом НБУ станом на дату
проведення розрахунку становить 2372042,71
грн., заборгованість зі сплати
відсотків в розмірі 26845,74 доларів США,
що за офіційним курсом НБУ станом на
дату проведення розрахунку
заборгованості становить 311556,76 грн.,
пеня за прострочення виконання
зобов'язання в розмірі 2372042,71 грн., а
всього 5 055 642, 18 грн.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
до висновку, що вимоги позивача
обґрунтовані, доведені та підлягають
до часткового задоволення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої постановлено рішення,
суд присуджує з другої сторони всі
судові витрати.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 88, 169, 208, 212, 213, 215, 218 ЦПК
України та на підставі ст.ст.526, 549, 551, 553,
554, 610, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (і/н НОМЕР_1)
та ОСОБА_2 (і/н НОМЕР_2) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» ()
заборгованість за Договором № ML-020/027/2008
від 02.06.2008р. залишок по тілу кредиту в
розмірі 204390,50 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ станом на дату
проведення розрахунку становить 2372042,71
грн., заборгованість зі сплати
відсотків в розмірі 26845,74 доларів США,
що за офіційним курсом НБУ станом на
дату проведення розрахунку
заборгованості становить 311556,76 грн.,
пеню за прострочення виконання
зобов'язання в розмірі 2372042,71 грн., а
всього 5 055 642 (п'ять мільйонів п'ятдесят
п'ять тисяч шістсот сорок дві) грн. 18
коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (і/н НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» () судовий збір
в розмірі 1827,00 грн. витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 60 грн., а
всього 1887,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (і/н НОМЕР_2) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» () судовий збір
в розмірі 1827,00 грн. витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 60 грн., а
всього 1887,00 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: