№621/2831/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

13 листопада 2014 року
м.
Зміїв

Зміївський районний суд
Харківської області в складі:

головуючого судді -
Вельможної І.В.,

за участю секретаря
судового засідання - Зубенко Л.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Змієві цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Акціонерної компанії
"Харківобленерго" про захист прав
споживача,

в с т а н о в и в:

03.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до АК
«Харківобленерго» Зміївського
районного відділення енергозбут про
захист прав споживача.

В обґрунтування позову ОСОБА_1
зазначив, що в період з 1982 року, на
підставі рішення виконкому
Комсомольської селищної ради, на
виділеній йому земельній ділянці, він
збудував гараж. В період з 1988 року даний
гараж, як і всі інші побудовані гаражі
за власні кошти та згодою РЕС і ЖКО були
електрифіковані. В гаражі був
встановлений електролічильник №0844696,
який опломбований спеціалістами РЕС.
На оплату електричної енергії був
відкритий особовий рахунок №НОМЕР_1 та
видана абонентська книжка. По мірі
використання електричної енергії
позивач здійснював оплату на
зазначений вище рахунок.

У грудні 2013 року позивач
звернувся до відділення енергозбут в
сел. Комсомольському для отримання
квитанції по оплаті за спожиту
електричну енергію де виявилось, що
належний йому особовий рахунок, без
відома, було передано іншому абоненту,
а гараж видалений з бази абонентів.

Після проведеної за його заявою
перевірки лічильника, який
встановлений у гаражі, спеціалістами
АК «Харківобленерго» було повідомлено
про необхідність відкриття нового
особового рахунку.

З огляду на те, що дії АК
«Харківбленерго» суперечать ст. 13 ЗУ
«Про житлово-комунальні послуги»,
просив зобов'язати працівників АК
«Харківобленерго» в особі Зміївського
відділення енергозбут повернути в базу
даних абонентів на споживання
електроенергії особовий рахунок
№НОМЕР_1 на його ім'я, який зарахований
на даний час на іншу особу, з номером
електролічильника, який стоїть у
гаражі та укласти договір на надання
послуг з постачання електричної
енергії.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав заявлені позовні вимоги,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві, просив позов
задовольнити у повному обсязі.

ОСОБА_1 зазначив, що у 1988 році належний
йому гараж АДРЕСА_1 був
електрифікований. По мірі споживання
електричної енергії він сплачував
кошти на відкритий на його ім'я
особовий рахунок. В останній раз оплата
була проведена у 2003 році. Оскільки він
тривалий час не користувався гаражем, у
2013 році він звернувся до
Комсомольського відділення енергозбут
для отримання квитанції, але йому було
повідомлено, що його особовий рахунок
передано іншому абоненту і тепер
необхідно відкривати новий особовий
рахунок, а відповідно й нести витрати
по оплаті за його відкриття. Позивач
вказав, що договору з АК
«Харківобленерго» про надання послуг з
електропостачання він не укладав та не
звертався до підприємства з
відповідною вимогою, йому не було
відомо про пропозиції компанії щодо
укладення відповідних договорів з
населенням. Кошти сплачував по виданій
на його ім'я розрахунковій книжці, ким
вона була видана не зазначив, на який
рахунковий рахунок сплачувались кошти
не знає.

Представник відповідача Баталіна І.В.,
у судовому засіданні заперечувала
проти задоволення позову у повному
обсязі.

В поданих до суду письмових
запереченнях зазначила, що
взаємовідносини енергопостачальної
організації і споживача електричної
енергії регулюються Законом України
«Про електроенергетику» та Правилами
користування електричною енергією,
якими передбачено права та обов'язки
сторін. Відповідно до п. 3 Правил:
«споживання електричної енергії
здійснюється на підставі договору про
користування електричною енергією між
споживачем і енергопостачальником, що
розробляється енергопостачальник,
згідно з типовим договором про
користування електричною енергією і
укладається на три роки.

На підставі архівних даних Зміївського
РВЕ документи, що підтверджують
підключення електроустановки за
адресою АДРЕСА_1 та відкриття особового
рахунку відсутні. Документи (копії
квитанцій), що надані позивачем до
Зміївського РВЕ не підтверджують факту
оформлення особового рахунку саме на
гараж, не є підставою для відновлення
особового рахунку, оскільки в них
відсутні реквізити
енергопостачальника. Отже, не відомо на
який рахунок сплачувались кошти та те,
що оплата проводилась за конкретний
гараж. Крім того позивачу неодноразово
в письмовій формі надавались
роз'яснення щодо можливості
підключення його гаражу до
електромережі у випадку надання
обґрунтованого підтвердження
існування особового рахунку (договору
про користування електричною енергією,
документів на встановлення приладу
обліку, платіжних документів, тощо) та
виконання робіт з підключення його
гаражу до електричних мереж.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.4 Закону України
"Про захист прав споживачів", споживачі
під час придбання, замовлення або
використання продукції, яка
реалізується на території України, для
задоволення своїх особистих потреб
мають право на: звернення до суду та
інших уповноважених державних органів
за захистом порушених прав.

Відповідно до ст.10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником гаражу АДРЕСА_1, відповідно
до ордеру №02374. ( а.с.5)

Згідно до акту технічної
перевірки розрахункових засобів
обліку від 02.12.2013 року, здійсненого за
заявою ОСОБА_1, встановленого в
приміщенні гаражу, прилад обліку
перебуває у робочому стані, корпус без
порушень. ( а.с.7-8)

ОСОБА_1 звертався до АК
«Харківобленерго» з вимогою щодо
поновлення особового рахунку на що,
28.03.2014 року та 10.06.2014 року отримав
відповіді про необхідність надання
підтвердження існування особового
рахунку та виконаних робіт з
підключення гаражу до електромереж. (
а.с.9-14)

Відповідно до закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
споживачем є фізична чи юридична особа,
яка отримує або має намір отримати
житлово-комунальну послугу.

Закон України "Про житлово-комунальні
послуги" зазначає, що
житлово-комунальні послуги -
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у
жилих і нежилих приміщеннях,
будинках і спорудах, комплексах
будинків і споруд відповідно до
нормативів, норм, стандартів, порядків
і правил; комунальні послуги -
результат господарської діяльності,
спрямованої на задоволення потреби
фізичної чи юридичної особи у
забезпеченні холодною та гарячою
водою, водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а
також вивезення побутових
відходів у порядку, встановленому
законодавством.

Стаття 19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачає, що надання
житлово-комунальних послуг
здійснюється на договірних засадах.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про
електроенергетику" споживання енергії
можливе лише на підставі договору з
енергопостачальником.

Енергопостачальник, що здійснює
постачання електричної енергії на
закріпленій території, не має права
відмовити замовнику (споживачу),
електроустановки якого розташовані на
такій території, в укладенні договору
про постачання електричної енергії
(договору про користування електричною
енергією) за умови, що нова
електроустановка замовника приєднана
або потужність для діючої
електроустановки споживача збільшена
в установленому законодавством
порядку (ч. 7 ст. 24 Закону України "Про
електроенергетику").

Порядок укладення договору про
постачання електричної енергії, вимоги
щодо змісту цього договору
визначаються Правилами користування
електричною енергією, затвердженими
постановою Національної комісії з
питань регулювання електроенергетики
України № 28 від 31.07.1996р. (в редакції
постанови Національної комісії
регулювання електроенергетики України
№ 910 від 17.10.2005р.) з подальшими змінами
(далі -Правила).

Пунктом 1.3. Правил встановлено, що
постачання електричної енергії для
забезпечення потреб електроустановки
здійснюється на підставі договору про
постачання електричної енергії, що
укладається між власником цієї
електроустановки (уповноваженою
власником особою) та постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом, або договору про
купівлю-продаж електричної енергії, що
укладається між власником цієї
електроустановки (уповноваженою
власником особою) та постачальником
електричної енергії за нерегульованим
тарифом.

Відповідно до п. 5.2. Правил при
укладенні договору про постачання
електричної енергії сторони
визначають його зміст на основі
типового договору (додаток 3). Умови
договору про постачання електричної
енергії, зазначені у додатку 3 та
пунктах 5.5, 5.6 та 5.7 цих Правил, є
істотними та обов'язковими для сторін
під час укладення договору про
постачання електричної енергії.

Пункт 5.3. Правил зобов'язує
постачальника електричної енергії за
регульованим тарифом надати на розгляд
проект договору про постачання
електричної енергії протягом 7 робочих
днів для споживачів із приєднаною
потужністю до 150 кВт та протягом 14
робочих днів для споживачів із
приєднаною потужністю 150 кВт та більше
від дати прийняття від споживача
документів, зазначених у пункті 5.4 цих
Правил.

У відповідності до п. 3.1. Правил:
електроустановки споживачів мають
бути забезпечені необхідними
розрахунковими засобами обліку
електричної енергії для розрахунків
за спожиту електричну енергію,
технічними засобами контролю і
управління споживанням електричної
енергії та величини потужності, а
також (за бажанням споживача) засобами
вимірювальної техніки для контролю
якості електричної енергії.
Розрахункові засоби обліку
електричної енергії, технічні засоби
контролю і управління споживанням
електричної енергії та величини
потужності, засоби вимірювальної
техніки для контролю якості
електричної енергії встановлюються
відповідно до вимог ПУЕ, цих Правил та
проектних рішень.

Пункт 3.2. відповідальність за
технічний стан засобів обліку несе та
організація, на балансі якої вони
перебувають, або організація, яка
здійснює їх експлуатацію на підставі
відповідного договору.

В ході судового розгляду було
встановлено, що ОСОБА_1 не звертався до
енергопостачальника з вимогою про
укладення договору на постачання
електричної енергії у встановленому
законом порядку, та не отримував
відмови АК «Харківобленерго» щодо
укладення такого договору, зокрема цей
факт підтвердив позивач у судовому
засіданні та не заперечувала
представник відповідача.

Крім тото, АК "Харківобленерго" не мало
данних про споживача ОСОБА_1

Згідно до поданих ОСОБА_1 платіжних
доручень - копій квитанцій ( а.с.6)
остання оплата спожитої електричної
енергії мала місце у березні 2003 році.

У відповідності до довідки за №2327 від
13.11.2014 року за підписом начальника
Зміївського РВЕ АК «Харківобленерго»,
на підставі архівних даних та
електронної бази даних по роботі зі
споживачами в побутовому секторі
встановлено, що прилад обліку №0844696,
встановлений у приміщенні гаражу не
балансі Зміївського РВЕ АК
«Харківобленерго» не значиться. В
період з початку березня 2003 року та
станом на 13.11.2014 року, грошові кошти за
спожиту електричну енергію від ОСОБА_1
по гаражу АДРЕСА_1 на розрахунковий
рахунок АК «Харківобленерго» не
надходили. ( а.с.34)

Згідно ст. 639 Цивільного кодексу
України, договір вважається укладеним,
коли йому надано тієї форми, про яку
домовились сторони, навіть якщо
законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

У відповідності про правового
висновку Верховного Суду України від
12.10.2012 року (справа 6-110 цс12), з аналізу
змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст.
ст. 19 - 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», постанови
Кабінету Міністрів України від 20
травня 2009 року № 529 «Про затвердження
типового договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій» убачається,
що умови типового договору, що набули
юридично обов'язкового значення в силу
актів цивільного законодавства, є
обов'язковими для сторін договору, які
не мають права відступити від їх
положень і врегулювати свої відносини
на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору
на надання житлово-комунальних послуг
є обов'язком споживача за умови, якщо
запропонований виконавцем послуг
договір відповідає типовому договору.
Відмова споживача послуг від укладення
договору в такому разі суперечить
вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України
та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Враховуючи, що позивачем не
представлено на розсуд суду будь-яких
об'єктивних даних, що підтверджують
підключення електроустановки за
адресою АДРЕСА_1 та відкриття особового
рахунку, документів (копій квитанцій) з
відповідними реквізитами
енергопостачальника, даних про те, на
який рахунок сплачувались кошти за
спожиту електричну енергію, крім того
ОСОБА_1 не звертався до АК
«Харківобленерго» з метою укладення
договору на постачання електричної
енергії і в свою чергу не отримував
відмови в укладенні типового договору,
що у своїй сукупності дає підстави
вважати вимоги про повернення в базу
даних абонентів на споживання
електроенергії особовий рахунок
№НОМЕР_1 на його ім'я, який зарахований
на іншу особу, з номером
електролічильника та укласти договір
на надання послуг з постачання
електричної енергії необґрунтованими
та такими, що не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 203, 215, 207, 208, 509, 526 ЦК
України, Правилами користування
електричною енергією, затвердженими
постановою Національної комісії з
питань регулювання електроенергетики
України № 28 від 31.07.1996р. (в редакції
постанови Національної комісії
регулювання електроенергетики України
№ 910 від 17.10.2005р.) з подальшими змінами
(далі -Правила), ЗУ України «Про
електроенергетику», ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209,
214, 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Акціонерної компанії
"Харківобленерго" про захист прав
споживача - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд Харківської
області шляхом подання апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено -
17.11.2014 року.

Головуючий: