У Х В А Л А

Іменем України

10 листопада 2014 року суддя
Селидівського міського суду Донецької
області Моцний О.С., розглянувши
подання начальника відділу державної
виконавчої служби Селидівського
міського управління юстиції Донецької
області про оголошення розшуку
боржника -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло подання начальника
ВДВС Селидівського міського
управління юстиції про оголошення
розшуку боржника, в якому зазначено, що
в провадженні ДВС Селидівського МУЮ
знаходиться виконавчий лист № 2/242/476/14
від 14.05.2014 року, виданий Селидівським
міським судом Донецької області, про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх
видів заробітку. 24 та 26 вересня 2014 року
державний виконавець виходив за місцем
мешкання боржника та було з’ясовано,
що за вказаною адресою боржник не
мешкає та зі слів сусідів його давно не
бачили. На підставі викладеного
просить оголосити розшук боржника
ОСОБА_1

В судове засідання представник ДВС
Селидівського МУЮ не з’явився,
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду подання, про причини
неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши подання та долучені до
нього документи, приходить до висновку
про відмову в задоволенні подання.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України розшук
боржника оголошується за місцем
виконання рішення або за останнім
відомим місцем проживання
(перебування) боржника чи
місцезнаходженням його майна, або за
місцем проживання (перебування)
стягувача.

Судом встановлено, що в провадженні ДВС
Селидівського МУЮ знаходиться
виконавчий лист № 2/242/476/14 від 14.05.2014
року, виданий Селидівським міським
судом Донецької області, про стягнення
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у
розмірі 1/3 частини з усіх видів
заробітку

З актів державного виконавця від 24 та 26
вересня 2014 року вбачається, що
державним виконавцем виходом за
адресою встановлено, що боржник за
адресою – м. Селидове, вул. Щорса, 8/46 –
не проживає та зі слів сусідів він
виїхав до Росії.

При цьому у складеному акті не
зазначено – час відвідування боржника,
оскільки таке відвідування могло мати
місце в робочий час.

При розгляді даного подання суд
приймає до уваги те, що ставлячи вимогу
про оголошення розшуку боржника, до
суду не було надано доказів того, що
після відкриття виконавчого
провадження, за даним виконавчим
провадженням були проведені всі
виконавчі дії, оскільки п. 3.12
Інструкція з організації примусового
виконання рішень передбачає, що:

Перед зверненням до суду з поданням про
винесення ухвали про розшук боржника -
фізичної особи або дитини, який
здійснюється відповідно до статті 40
Закону, державний виконавець вживає
заходів, спрямованих на встановлення
фактичного місцезнаходження боржника -
фізичної особи або дитини щодо:

а) отримання відповіді на запит від
відповідних територіальних органів
МВС України щодо місця реєстрації
особи;

б) отримання інформації від учасників
виконавчого провадження та інших осіб,
у тому числі усно (в такому випадку
отримана інформація відображається в
акті державного виконавця), про можливі
місця перебування боржника;

в) перевірки наявності боржника за
можливими місцями його перебування,
встановленими під час проведення
виконавчих дій;

г) отримання інформації щодо місця
роботи боржника;

ґ) отримання інформації про боржника з
інших джерел.

Із ст. 40 Закону України "Про виконавче
провадження" слідує, що у разі
відсутності відомостей про місце
проживання, перебування чи
місцезнаходження боржника - фізичної
особи державний виконавець
звертається до суду з поданням про
винесення ухвали про розшук боржника.

Державним виконавцем не подано до суду
переконливих достовірних доказів про
не проживання боржника у м. Селидове, за
фактичним місцем реєстрації. Такі дані
він міг би зафіксувати із участю осіб,
які проживають за тією ж адресою, де
зареєстроване місце проживання
боржника та відомості можна було б
здобути у відповідній
житлово-експлуатаційній організації
або сільській раді.

Подана до суду копія єдиного акту
державного виконавця від 24.09.2014 року та
26.09.2014 року, є недостатньою підставою
для оголошення розшуку боржника.

Також, відповідно до ч.1 ст.42 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі відсутності відомостей про місце
проживання боржника за виконавчими
документами: про стягнення аліментів;
відшкодування шкоди, заподіяної
каліцтвом чи іншим ушкодженням
здоров'я або у зв'язку з втратою
годувальника державний виконавець
звертається до суду з поданням про
винесення ухвали про розшук боржника.
За іншими виконавчими документами
державний виконавець може звернутися
до суду з поданням про розшук боржника
за наявності письмової згоди стягувача
відшкодувати витрати на розшук та
авансувати зазначені витрати
відповідно до законодавства.

Із наведеного суд приходить до
висновку, що виконавець не подав до
суду достатніх і достовірних доказів
про відсутність відомостей щодо місця
проживання, перебування чи
місцезнаходження боржника - фізичної
особи, що може призвести до
безпідставного оголошення розшуку
ОСОБА_1, оскільки встановити факт
перетинання державного кордону
України державний виконавець міг через
отримання інформації у Державній
прикордонній службі України.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що
подання про оголошення розшуку
боржника необхідно повернути для
належного оформлення.

В ч. 1 ст. 293 ЦПК України наведено
вичерпний перелік ухвал суду першої
інстанції, які можуть бути оскаржені в
апеляційному порядку окремо від
рішення суду, зокрема ухвала про
оголошення розшуку відповідача
(боржника) або дитини (п. 22 ч. 1 ст. 293 ЦПК
України).

Виходячи із змісту ч.1 ст. 293 ЦПК України,
ухвали про повернення подання про
оголошення розшуку боржника для
належного оформлення апеляційному
оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 293, 375 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В

Подання начальника відділу державної
виконавчої служби Селидівського
міського управління юстиції Донецької
області про оголошення розшуку
боржника – повернути для належного
оформлення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя