Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Парінової І.К.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом департаменту
соціального захисту населення
Черкаської обласної державної
адміністрації до ОСОБА_3, треті особи:
управління державної автоінспекції
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Черкаській області,
Черкаська митниця Міністерства
доходів і зборів України, про вилучення
і повернення предмета гуманітарної
допомоги; за зустрічним позовом ОСОБА_3
до департаменту соціального захисту
населення Черкаської обласної
державної адміністрації про визнання
права та зобов'язання вчинити певні
дії, за касаційною скаргою
департаменту соціального захисту
населення Черкаської обласної
державної адміністрації на рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 27 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 30 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року департамент
соціального захисту населення
Черкаської обласної державної
адміністрації (далі - Департамент), який
є правонаступником Головного
управління праці та соціального
захисту населення Черкаської обласної
державної адміністрації, звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 04 червня 2006 року
ОСОБА_4 (Німеччина) подарував Головному
управлінню праці та соціального
захисту населення Черкаської обласної
державної адміністрації як
гуманітарну допомогу автомобіль марки
«Опель Вектра», 1998 року випуску, для
передачі його інваліду ОСОБА_5 Остання
звернулась із заявою до Головного
управління праці та соціального
захисту населення Черкаської обласної
державної адміністрації про передачу
гуманітарної допомоги в тимчасове
користування. У зв'язку з
неспроможністю ОСОБА_5 керувати
зазначеним автомобілем на підставі
рішення Головного управління праці та
соціального захисту населення
Черкаської обласної державної
адміністрації від 27 червня 2006 року
право керування автомобілем надано її
онукові ОСОБА_6 Згідно з рішенням
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Черкаської обласної державної
адміністрації від 27 травня 2010 року
право керування автомобілем надано
синові ОСОБА_5 - ОСОБА_3 Позивач
зазначає, що у 2011 році йому стало
відомо, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
На їх думку, оскільки ОСОБА_5 померла, а
її спадкоємці не звертались до
відповідних органів про
переоформлення автомобіля, тому
автомобіль підлягає поверненню
державі. Ураховуючи викладене,
Департамент просить задовольнити їх
позовні вимоги і вилучити у
ОСОБА_3 автомобіль марки «Опель
Вектра», 1998 року випуску, й передати
його державі в особі Департамента.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 27 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 30 квітня 2014 року, у задоволенні
позову Департамента відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.
Визнано за ОСОБА_3 право викупу
предмета гуманітарної допомоги -
автомобіля марки «Опель Вектра», 1998
року випуску. Зобов'язано Департамент
видати довідку-рахунок за формою,
затвердженою Мінпраці, та надати
реквізити рахунків для перерахування
коштів на викуп предмета гуманітарної
допомоги - автомобіля марки «Опель
Вектра», 1998 року випуску.

У касаційній скарзі Департамент
просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, і ухвалити
рішення про задоволення їх позову в
повному обсязі і відмову в задоволенні
зустрічного позову.

Касаційна скарга заявника підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Установлено, що 04
червня 2006 року ОСОБА_4 (Німеччина)
подарував Головному управлінню праці
та соціального захисту населення
Черкаської обласної державної
адміністрації як гуманітарну допомогу
автомобіль марки «Опель Вектра», 1998
року випуску, для передачі його
інваліду ОСОБА_5

Згідно з рішенням
комісії з питань гуманітарної допомоги
при Кабінеті Міністрів України від 06
липня 2006 року автомобіль визнаний
гуманітарною допомогою.

На підставі положень Закону України
«Про реабілітацію інвалідів в Україні»
та Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями, затвердженого
Постановою КМУ від 19 липня 2006 року № 999,
автомобіль передано в тимчасове
користування ОСОБА_5 як інваліду війни 1
групи з правом передачі права
керування членам родини.

На підставі заяви ОСОБА_5 про
неспроможність керувати автомобілем
право керування надано її онукові
ОСОБА_6

Згідно з рішенням Головного управління
праці та соціального захисту населення
Черкаської обласної державної
адміністрації від 27 травня 2010
року заяву ОСОБА_5 про надання права
керувати автомобілем сину ОСОБА_3
задоволено.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

06 лютого 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
Департаменту, із заявою про надання
дозволу на переоформлення автомобіля.

Відповідно до статті 360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права в подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх судів України.

Питання щодо вилучення після смерті
інваліда в членів його сім'ї
автомобіля, отриманого інвалідом як
гуманітарна допомога, повинно
вирішуватися на підставі
нормативно-правових актів, чинних на
час смерті інваліда (постанова
Верховного Суду України від 16 травня 2012
року (справа № 6-10цс12)).

Згідно з абзацом 7 пункту 41 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 19 липня 2006
року № 999 (далі - Порядок), (у редакції,
яка діяла на момент смерті інваліда)
після смерті інваліда автомобіль,
визнаний гуманітарною допомогою, яким
інвалід був забезпечений через головне
управління соціального захисту і
користувався менше ніж 10 років, може
бути переданий у власність одному з
членів сім'ї інваліда за рішенням
Комісії з питань гуманітарної допомоги
при Кабінеті Міністрів України за
умови сплати податків і зборів за
ставками, діючими на день здійснення
митного оформлення автомобіля.

Відмовляючи в задоволенні позову
Департамента про повернення та
вилучення предмету гуманітарної
допомоги, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився і суд
першої інстанції, обґрунтовано виходив
з того, що такий позов є передчасним,
оскільки згідно вимог законодавства,
яке було чинним на момент смерті
ОСОБА_5, якій як інваліду передано
предмет гуманітарної допомоги, члени
її сім'ї мали право на звернення з
заявою про переоформлення автомобіля
на своє ім'я без обмеження
шестимісячним строком. Крім того,
спірний автомобіль отриманий
ОСОБА_5 як гуманітарна допомога, а не як
автомобіль, придбаний за кошти
державного бюджету. ОСОБА_3 звернувся
до уповноваженого органу із заявою
щодо переоформлення спірного
автомобіля після матері-інваліда, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на своє ім'я, як
передбачено абзацом 7 пункту 41 Порядку
(у редакції, яка діяла на момент смерті
інваліда), а уповноважений орган не
прийняв рішення про відмову у передачі
автомобіля у власність ОСОБА_3, тобто
заява останнього не була вирішена по
суті, що унеможливлює вирішення
питання про повернення автомобіля
державі та вилучення його у членів
сім'ї померлого інваліда.

Відповідно до частини 1 статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні або вирішені ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Згідно зі статтею 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій
досліджено обставини справи повно,
зібраним доказам дана оцінка.

Рішення суду в частині відмови в
задоволенні позову Департамента про
повернення та вилучення предмету
гуманітарної допомоги, ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
зміни або скасування в цій частині не
встановлено.

Проте, не можна погодитися з судовими
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій в частині зустрічного позову
ОСОБА_3

Вирішуючи спір в частині задоволення
зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про
визнання за ним права викупу предмету
гуманітарної допомоги - автомобіля,
суди виходили з того, що член сім'ї
інваліда має право на переоформлення
автомобіля на своє ім'я, та таке право
звернення з відповідною заявою не
обмежено шестимісячним строком. В
зв'язку із чим Департамент зобов'язано
здійснити дії, спрямовані на
здійснення викупу спірного автомобіля.

Проте з такими висновками судів в
частині зустрічних позовних вимог
ОСОБА_3 про визнання права та
зобов'язання вчинити дії погодитися не
можна.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд, у
відповідності до пункту 2 частини 1
статті 307 ЦПК України, має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити рішення по суті
позовних вимог.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням установленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду було зумовлено
поважними причинами.

Установлено, що 06 лютого 2014 року ОСОБА_3
звернувся до Департамента із заявою
про надання дозволу на переоформлення
автомобіля.

14 березня 2014 року на адресу ОСОБА_3
Департаментом направлено лист, в якому
міститься вимога про повернення
останньому автомобіля, оскільки ОСОБА_3
звернувся із заявою про передачу
спірного автомобіля у власність через
три роки після смерті його
матері-інваліда.

Відповідно до абзаців 3 - 6 пункту 16
Порядку (у редакції, яка діяла на момент
смерті інваліда) автомобіль, строк
експлуатації якого менше ніж 10
років (крім випадку, зазначеного в
абзаці другому цього пункту), після
смерті інваліда залишається у
користуванні його сім'ї, якщо в ній є
інвалід, який: мав підстави для
забезпечення автомобілем на час смерті
інваліда або протягом не більше 6
місяців з дня його смерті; був
зареєстрований на час смерті інваліда
за місцем його реєстрації; не має
іншого автомобіля, у тому числі
отриманого через головне управління
соціального захисту або управління
виконавчої дирекції.

Згідно з статтею 11-1 Закону України «Про
гуманітарну допомогу» після смерті
інваліда, дитини інваліда автомобіль,
визнаний гуманітарною допомогою, яким
інвалід був забезпечений через органи
соціального захисту населення і
користувався менше ніж 10 років, може
бути переданий у власність одному з
членів сім'ї за рішенням центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері соціального
захисту населення, за умови сплати
податків і зборів за ставками, діючими
на день здійснення митного оформлення
автомобіля. У разі несплати членом
сім'ї інваліда, дитини - інваліда
податків і зборів (обов'язкових
платежів) автомобіль повертається
(вилучається) органам соціального
захисту населення у порядку та на
умовах, що визначаються Кабінетом
Міністрів України.

Вирішуючи питання про
визнання за ОСОБА_3 права викупу
предмету гуманітарної допомоги -
автомобіля марки «Опель Вектра»,
1998 року випуску, й зобов'язання
Департаменту видати йому
довідку-рахунок для перерахування
коштів за викуп автомобіля, суди обох
інстанцій не перевірили випадки
залишення автомобіля в сім'ї інваліда
безоплатно, визначені абзацами 3 - 6
пункту 16 Порядку, не дослідили докази,
які б підтверджували беззаперечне
право ОСОБА_3 на отримання автомобіля
після його викупу, також суди не
звернули уваги, що законодавством
передбачено певний порядок передачі
автомобіля, наданого у користування
інваліду, членам його сім'ї, зокрема на
підставі рішення Міністерства
соціальної політики України й за умови
сплати податків і зборів за ставками,
діючими на день здійснення митного
оформлення автомобіля, у зв'язку з чим
звернення з таким позовом до суду є
передчасним.

Отже, суди обох інстанцій в частині
зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про
визнання права та зобов'язання вчинити
дії не з'ясували всі обставини у справі,
не дослідили докази та не надали їм
оцінки.

Оскільки судами допущені порушення
норм процесуального права в частині
зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про
визнання права та зобов'язання вчинити
дії, що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи, то
оскаржувані судові рішення на підставі
ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають
скасуванню в цій частині з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу департаменту
соціального захисту населення
Черкаської обласної державної
адміністрації задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 27 березня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 30 квітня 2014 року в
частині зустрічних позовних вимог
ОСОБА_3 про визнання права та
зобов'язання вчинити дії скасувати,
справу в цій частині передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

В решті рішення Соснівського районного
суду м. Черкаси від 27 березня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Черкаської області від 30
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька

В.М.
Колодійчук

І.К.
Парінова

І.М.
Фаловська