Справа № 212/9204/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу
в складі:

головуючого судді ШУМ Л.І.

при секретарі Борух Ю.К.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача
Павловій Н.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні позов ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» про відшкодування моральної
шкоди завданої смертю працівника
внаслідок професійного захворювання.

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2014 року позивач звернувся в
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу
з позовом до Публічного акціонерного
товариства «Євраз Суха Балка» про
відшкодування моральної шкоди,
завданої смертю працівника внаслідок
професійного захворювання,
посилаючись на те, що в період з квітня
1994 року по квітнень 2009 року його батько
ОСОБА_5 працював у Відповідача на
різних посадах, в останній час
підземним гірничим майстром. Тривала
праця в умовах впливу шкідливих
факторів викликала у батька хронічне
обструктивне захворювання легень
першої - другої ст, (пиловий бронхіт
першої - другої ст., емфізема легень
першої - другої ст.) ЛН другого ст., яке
за результатами розслідування було
визнано професійним захворюванням.
Відповідно до п. п.16, 17 Акту
розслідування професійного
захворювання № 61 від 24.07.2009 року
причиною виникнення професійного
захворювання у мого батька було
визнано його тривалу роботу в умовах
запиленості повітря робочої зони, яка
перевищувала ГДК, в наслідок мавших
місце випадків порушення нормативів
провітрювання гірничих виробок і не
застосування засобів пилоподавлення.
Вину підприємства у виникненні у його
батька професійного захворювання
встановлено п.19 Акту розслідування,
відповідно до якого визнано, що за
період роботи мого батька керівництво
відповідача не виконувало вимоги ст.153
КЗпП України , ст.13 Закону України «Про
охорону праці» в частині створення на
робочих місцях належних, безпечних і
здорових умов праці відповідно до
вимог нормативних актів з охорони
праці. ІНФОРМАЦІЯ_1 мій батько помер.
Висновком розширеної експертної
комісії Комунального закладу
«Обласний центр медичної соціальної
експертизи» № 67 від 18.12.2013 року
встановлено причинний зв'язок смерті
мого батька з встановленим йому за
життя професійним захворюванням, що
підтверджується довідкою серії АА
№0000074 від 18.12.2013 року. Смертю батька
йому завдано моральної шкоди, яка
полягає у наступному: він втратив рідну
людину. Смерть батька призвела до того,
що він постійно перебуває у
напруженому психічному стані. У зв'язку
зі смертю батька суттєво погіршився
його матеріальний стан, адже він, як
інвалід 1 групи не працює і тому
перебував на його утриманні.
Неспроможність задовольнити свої
нагальні потреби, завдають додаткових
моральних страждань. Моральну шкоду
оцінює в 220000 гр.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача Павлова Н.Ф.
позовні вимоги не визнала, пояснила, що
підприємство як роботодавець законні
права працівника ОСОБА_5 не порушувало,
підстав вважати, що відповідач
спричинив позивачу моральну шкоду
немає.

Заслухав сторони, дослідив матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково з
таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач є сином ОСОБА_5, який працював у
Відповідача на різних посадах, в
останній час підземним гірничим
майстром. Тривала праця в умовах впливу
шкідливих факторів викликала у ОСОБА_5
хронічне обструктивне захворювання
легень першої - другої ст, (пиловий
бронхіт першої - другої ст., емфізема
легень першої - другої ст.) ЛН другого
ст., яке за результатами розслідування
було визнано професійним
захворюванням. Відповідно до п. п.16, 17
Акту розслідування професійного
захворювання № 61 від 24.07.2009 року
причиною виникнення професійного
захворювання було визнано його
тривалу роботу в умовах запиленості
повітря робочої зони, яка перевищувала
ГДК, в наслідок мавших місце випадків
порушення нормативів провітрювання
гірничих виробок і не застосування
засобів пилоподавлення. Вину
підприємства у виникненні у ОСОБА_5
професійного захворювання встановлено
п.19 Акту розслідування, відповідно до
якого визнано, що за період роботи
ОСОБА_5 керівництво відповідача не
виконувало вимоги ст.153 КЗпП України ,
ст.13 Закону України «Про охорону праці»
в частині створення на робочих місцях
належних, безпечних і здорових умов
праці відповідно до вимог нормативних
актів з охорони праці. ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5 помер. Висновком розширеної
експертної комісії Комунального
закладу «Обласний центр медичної
соціальної експертизи» № 67 від 18.12.2013
року встановлено причинний зв'язок
смерті ОСОБА_5 з встановленим йому за
життя професійним захворюванням, що
підтверджується довідкою серії АА
№0000074 від 18.12.2013 року. Смертю батька
позивачу завдано моральної шкоди, яка
полягає в тому, що він втратив рідну
людину, він постійно перебуває у
напруженому психічному стані. У зв'язку
зі смертю батька суттєво погіршився
його матеріальний стан, він інвалід 1
групи, не працює і тому перебував на
його утриманні.

Відповідно до вимог статей 1, 3, частини
четвертої статті 43, частин першої та
другої статті 46 Конституції України,
Україна як соціальна держава, зміст і
спрямованість діяльності якої
визначають права і свободи людини та їх
гарантії, проголосила право громадян
на належні, безпечні і здорові умови
праці, соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника.

Згідно з частиною 2 ст. 1168 ЦК України
моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

Отже, моральна шкода, завдана особам,
які мають на це право внаслідок смерті
працівника, ( ч.2.ст.1168 ЦК України) має
відшкодовуватися роботодавцем

Право кожного на належні, безпечні і
здорові умови праці встановлено ч.4 ст.43
Конституції України.

Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України
«Про охорону праці», роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно
до нормативно-правових актів, а
також забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

Роботодавець несе безпосередню
відповідальність за порушення
зазначених вимог.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Статтею 3 Конституції України
встановлено, що людина, її життя і
здоров'я, честь і гідність,
недоторканість і безпека визнаються в
України найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до вимог п.З ч.І ст.268 ЦК
України на вимоги про відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я, позовна давність
на поширюється.

Згідно з ч.З ст.23 Цивільного кодексу
України моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або у інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається залежно від характеру
правопорушення, глибини фізичних та
душевних страждань, погіршення
здібностей потерпілого або
позбавлення його можливостей їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
вважає, що слід врахувати роз'яснення
п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995р., з подальшими
змінами, " Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", відповідно до
якого, розмір відшкодування моральної(
немайнової) шкоди суд визначає в межах
заявлених вимог залежно від характеру
та обсягу заподіяних позивачеві
моральних і фізичних страждань, з
урахуванням в кожному конкретному
випадку ступеня вини відповідача та
інших обставин. Зокрема, враховується
характер і тривалість страждань, стан
здоров'я потерпілого, тяжкість,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі,
характер моральних страждань і
наслідків, що наступили.

Отже, враховуючи те, що загибель батька
є для позивача втратою, що не підлягає
оцінки, виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, суд
вважає, що слід позовні вимоги позивача
задовольнити частково та стягнути з
відповідача на користь позивача у
відшкодування моральної шкоди 40 000гр.

На підставі ст. ст. 153, ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3,
212, 213-214, 218 ЦПК України, 1167,1168 ЦК
Українисуд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка»про відшкодування моральної
шкоди, завданої смертю працівника в
наслідок професійного захворювання
адовільнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Євраз Суха Балка» на
користь ОСОБА_3 в відшкодування
моральної шкоди 40 000 (вісімдесят
тисяч)грн. без урахування утримання
податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Євраз Суха Балка» держави
судовий збір в сумі 243,60 грн.

Сторони мають право оскаржити рішення
подавши на протязі 10 днів з дня
проголошення рішення апеляційну
скаргу.

Суддя: Л. І. Шум