АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6082/14
Справа № 640/8489/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Даниленко В.М.,
Малінської С.М.

за участі секретаря - Андрійко
О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу

за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Мегабанк»

на ухвалу Київського районного
суду м. Харкова від 28 липня 2014 року

у справі за заявою ОСОБА_2 про
скасування рішення постійно діючого
третейського суду при Асоціації
«Слобожанська перспектива» про
стягнення на користь ПАТ «Мегабанк» з
ОСОБА_3 заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н
О В И Л А :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулась
до суду з заявою, в якій просила суд
скасувати рішення Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
«Слобожанська перспектива» від 18.10.2012
р. по справі №2/594-2012 за позовом ПАТ
«Мегабанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№32в-п/2007 від 23.03.2007 р. у розмірі 1401332,91
грн. та постановити ухвалу про закриття
провадження у справі. ОСОБА_2 вважла, що
зазначене рішення Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
«Слобожанська перспектива» від 18.10.2012
р. ухвалене з порушенням норм
процесуального законодавства і
підлягає скасуванню, оскільки
третейський суд вирішив питання про її
права та обов'язки, які є спільними
разом із боржником ОСОБА_3, оскільки
вони несуть солідарну
відповідальність по кредитному
договору №32в-п/2007 від 23.03.2007 р. згідно
укладеного з нею договору поруки.

Крім того заявниця зазначила, що
справа по якій було прийнято рішення,
не була підвідомча третейському суду,
так як письмової згоди на укладання
додаткової угоди №5 до кредитного
договору якою було внесено зміни до
розділу 9 щодо вирішення спорів
третейським судом, вона не надавала,
оскільки такий порядок вирішення
спорів суперечить вимогам п. 3.1. та п. 4.3.
Договору поруки в частині солідарної
відповідальності. Крім того, боржник
ОСОБА_3 уклав з банком додаткову угоду
№ 5 від 22.09.2009 р., згідно якої п.1.3.
внесено зміни до розділу 9 до
кредитного договору від 23.03.2007 р. щодо
вирішення спорів Постійно діючим
Третейським судом при Асоціації
«Слобожанська Перспектива». Заявник
ОСОБА_2, як дружина ОСОБА_3, письмової
згоди на укладення такої додаткової
угоди не надавала, оскільки такий
порядок вирішення спорів суперечив би
вимогам п.3.1. та 4.3. Договору поруки № 32
в- п/2007-п від 23.03.2007 р. в частині
солідарної відповідальності,
враховуючи, що згідно п. 3.1. Договору
поруки Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником як солідарний боржник. Окрім
всього, між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_3
було укладено додаткову угоду №4 від
01.06.2009 р. до кредитного договору від
23.03.2007 р. про збільшення відсотків за
користування кредитом, без додаткового
повідомлення поручителя ОСОБА_2 До
участі у справі в Постійно діючому
третейському суді при Асоціації
«Слобожанська Перспектива» ОСОБА_2
залучена не була, не зважаючи на те, що
вона виступила поручителем, що
відповідає перед кредитором за
порушення зобов'язання боржником як
солідарний боржник. Також 23.03.2007 р. між
ВАТ «Мегабанк» та ОСОБА_2 було укладено
іпотечний договір № 32в -п/2007-з,
предметом якого є земельна ділянка,
площею 0,1472 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_2

Представник ПАТ «Мегабанк» проти
задоволення заяви заперечував, подав
письмові заперечення, в яких вказав, що
оскаржене рішення Третейського суду
винесено з дотриманням вимог діючого
законодавства, оскільки відповідно до
ст. 6 Закону України «Про третейські
суди» справи у спорах щодо стягнення
заборгованості за кредитним договором
підвідомчі третейським судам. Рішення
третейського суду прийнято у спорі, що
передбачений третейською угодою.
Наявність третейського застереження в
укладеному із ОСОБА_3 кредитному
договорі підтверджується пунктом 9.1.
цього Договору. Оскарженим рішенням
Третейського суду вирішено питання про
стягнення з ОСОБА_3 на користь банку
заборгованості за кредитним договором
№32в-п/2007 в сумі 1 401 332,91 грн., питання про
стягнення третейського збору у розмірі
5 грн., та стягнення витрат на
листування у розмірі 40,68 грн. - тобто
питання, які не виходять за межі
третейського застереження. Зазначене
третейське застереження не визнано
недійсним компетентним судом. Більш
того, на підставі рішення Третейського
суду виданий відповідній виконавчий
лист про стягнення боргу з ОСОБА_3
Склад Третейського суду, яким прийнято
оскаржене рішення повністю відповідає
вимогам статей 16-19 Закону України «Про
третейські суди». Третейським судом не
були порушені вимоги Закону України
«Про третейські суди», оскільки ОСОБА_3
був належним чином повідомлений про
розгляд справи Третейським судом.
Таким чином, обов'язкових підстав для
скасування рішення, що передбачені
статтею 3895 Цивільного процесуального
кодексу України, відсутні. Заявник
ОСОБА_2 не є а ні стороною по справі, а ні
особою права і обов'язки якої порушені,
тому не має права взагалі подавати до
суду заяву про скасування рішення
третейського суду.

Ухвалою Київського районного
суду м. Харкова від 28 липня 2014 року
заяву ОСОБА_2 про скасування рішення
третейського суду - задоволено.

Скасовано рішення Постійно
діючого третейського суду при
Асоціації «Слобожанська Перспектива»
від 18 жовтня 2012 року у справі за позовом
ПАТ «Мегабанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 32в-п/2007 від 23.03.2007 р. у розмірі 1 401 332,91
грн.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду першої інстанції ПАТ «Мегабанк»
звернулося на нього з апеляційною
скаргою, в якій, з посиланням на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати зазначене рішення та
ухвалити по справі нове рішення, яким в
задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити у
повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення сторін, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, що
позивачем були заявлені у суді першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, судова колегія приходить до
наступного:

Відповідно до ст. 1 Закону України
«Про третейські суди» та ст. 17 ЦПК
України сторони мають право передати
спір на розгляд третейського суду, крім
випадків, встановлених законом. Ці
випадки зазначені в ст. 6 Закону України
«Про третейські суди».

Рішенням Конституційного Суду
України від 10 січня 2008 року у справі за
конституційним поданням 51 народного
депутата України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень абзаців сьомого, одинадцятого
статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та
розділу VIII «Третейське
самоврядування» Закону України «Про
третейські суди» (справа про завдання
третейського суду) визнано, що
відповідно до чинного законодавства
підвідомчий суду загальної юрисдикції
спір у сфері цивільних і господарських
правовідносин може бути передано його
сторонами на вирішення третейського
суду, крім випадків, встановлених
законом (ст. 17 ЦПК України, ст. 12 ГПК
України, ст. 6 Закону України «Про
третейські суди»), оскільки, гарантуючи
право на судовий захист з боку держави,
Конституція України водночас визнає
право кожного будь-якими не
забороненими законом засобами
захистити свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань (ч. 5
ст. 55 Конституції України). Це
конституційне право не може бути
скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64
Конституції України).

Одним зі способів реалізації права
кожного будь-якими не забороненими
законом засобами захищати свої права
та свободи від порушень і протиправних
посягань у сфері цивільних і
господарських правовідносин є
звернення до третейського суду.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про третейські суди»,
третейські суди в порядку,
передбаченому цим Законом, можуть
розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком справ у спорах щодо захисту
прав споживачів, у тому числі
споживачів послуг банку(кредитної
спілки).

Договір сторін про передачу спору на
розгляд третейського суду у випадках,
передбачених законом (ст. 17 Цивільного
процесуального кодексу України), не є
відмовою від права на звернення до суду
за захистом (як це зазначають позивачі),
а є одним зі способів реалізації права
на захист своїх прав та інтересів.

Третейське застереження, яке
міститься в кредитному договорі,
ніяким чином не суперечить чинному
законодавству, оскільки стаття 5 Закону
України «Про третейські суди»
передбачає, що будь-якій спір, який
виникає з цивільних чи господарський
правовідносин може бути переданий на
розгляд третейського суду.

Також, згідно зі ст. 6 Закону України
«Про третейські суди» третейські суди
можуть розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 389-1 Цивільного
процесуального кодексу України, заява
про скасування рішення третейського
суду подається до суду за місцем
розгляду справи третейським судом
сторонами, третіми особами протягом
трьох місяців з дня прийняття рішення
третейським судом.

Судовим розглядом встановлено, що
між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_5 було
укладено кредитний договір №32в-п/2007
від 23.03.2007 р. Додатковою угодою № 5 від
22.09.2009 року до кредитного договору було
встановлено третейське застереження,
відповідно до якого всі спори по
кредитному договору розглядаються
Постійно діючим Третейським судом при
Асоціації «Слобожанська Перспектива».

Відповідно до Додаткової угоди № 5
від 22.09.2009 року до кредитного договору,
яка містить «третейське застереження»,
всі спори, що виникають за цим
договором між сторонами, підвідомчі
третейським судам та не заборонені
чинним законодавством України на
момент підписання цих договорів,
розглядаються Постійно діючим
Третейським судом при Асоціації
«Слобожанська Перспектива» у
відповідності з його Регламентом.
Сторони погодились, що розгляд спору у
даному третейському суді буде
здійснюватись одноособово та доручили
Голові Третейського суду призначити
третейського суддю із списку суддів
Третейського суду.

Рішенням Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
«Слобожанська перспектива» від 18.10.2012
р. по справі №2/594-2012 за позовом ПАТ
«Мегабанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№32в-п/2007 від 23.03.2007 р. було задоволено
позовні вимоги банку та стягнуто з
ОСОБА_3 суму заборгованості за
кредитним договором у розмірі 1401332,91
грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 389-5
Цивільного процесуального кодексу
України, рішення третейського суду
може бути оскаржене та скасоване лише з
таких підстав: 1) справа, по якій
прийнято рішення третейського суду, не
підвідомча третейському суду
відповідно до закону; 2) рішення
третейського суду прийнято у спорі, не
передбаченому третейською угодою, або
цим рішенням вирішені питання, які
виходять за межі третейської угоди.
Якщо рішенням третейського суду
вирішені питання, які виходять за межі
третейської угоди, то скасовано може
бути лише ту частину рішення, що
стосується питань, які виходять за межі
третейської угоди; 3) третейську угоду
визнано недійсною компетентним судом;
4) склад третейського суду, яким
прийнято рішення, не відповідав
вимогам статей 16-19 цього Закону; 5)
третейський суд вирішив питання про
права і обов'язки осіб, які не брали
участь у справі.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2, суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що відповідно до п. 5 ст. 389-5 ЦПК України
при розгляді справи, третейський суд
вирішив питання щодо її прав та
обов'язків.

Судова колегія приходить до
висновку, ухвала суду щодо задоволення
заяви ОСОБА_2 постановлена з порушенням
вимог процесуального законодавства, в
судове засідання як суду першої так і
апеляційної інстанції не було надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що ухваленим
третейським судом рішенням щодо
стягнення з боржника ОСОБА_3
заборгованості за кредитом,
порушуються її права, матеріали справи
не містять.

За таких обставин, враховуючи наведене
вище, оскаржувана ухвала суду першої
інстанції не може бути визнана
обґрунтованою й такою, що постановлена
з додержанням вимог закону, а тому
судова колегія вважає за необхідне на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
скасувати цю ухвалу судді районного
суду, та відмовити в задоволенні заяви
про скасування рішення третейського
суду.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Мегабанк»
задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду
м. Харкова від 28 липня 2014 року
скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про
скасування рішення постійно діючого
третейського суду при Асоціації
«Слобожанська перспектива» про
стягнення на користь ПАТ «Мегабанк» з
ОСОБА_3 заборгованості за кредитним
договором відмовити.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -