Провадження № 2/201/3796/2014р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 грудня 2014р.
Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко
Н.В.

при секретарі - Кірієнко
Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа –
Орган опіки та піклування виконавчого
комітету Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради) про визначення
місця проживання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

09.12.2014р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська з
позовом до ОСОБА_2 (третя особа – Орган
опіки та піклування виконавчого
комітету Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради) про визначення
місця проживання сина ОСОБА_3, 23.01.2009р.н.,
з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.
(а.с. № 2 - 9). В обґрунтування позовних
вимог зазначив, що з 05.04.1998р. перебуває у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від
шлюбу ми мають сина ОСОБА_4, 23.01.2009р.
народження та доньку ОСОБА_5, 11.10.1998р.
народження. Сім'я постійно проживала за
адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На протязі
останніх двох років сімейне життя
погіршувалося, що призвело до
припинення шлюбних відносин, причиною
чого стало непорозуміння у поглядах на
шлюб, сім'ю. Наразі подано заяву про
розірвання шлюбу до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська. В
серпні 2014р. сім'я була вимушена
покинути постійне місце проживання у м.
Донецьку, в зв’язку з проведенням
антитерористичної операції у м.
Донецьку. Зазначає, що після переїзду
до м. Дніпропетровська, дізнався що
дружина зустрічається з іншим
чоловіком, не хоче зберегти сім'ю, бажає
повернутися до м. Донецька.
Відповідачка покинула сім'ю, забравши
із собою у Донецьк сина ОСОБА_4. Але його
проживання в зоні бойових дій є вкрай
небезпечним для його життя та
здоров’я.

Позивач бажає за необхідне визначити
місце проживання сина у АДРЕСА_2, яку
він винаймає на підставі договору
оренди. Зазначає, що він сам працює за
трудовим договором на двох
підприємствах, спроможний забезпечити
сина усім необхідним, слідкувати за
станом його здоров'я, розвитком,
вихованням. Має з сином психологічний
контакт, прив'язаність. З ним
проживають його мати та теща,
допомагають у вихованні дітей. До того,
як мати забрала сина, син відвідував
дитячий садок та спортивні секції, чого
дитина наразі позбавлена, проживаючи в
зоні проведення АТО. З ним проживала до
останніх днів і 16-ти річна донька,
навчалась у КЗН СБШ № 23, але на
новорічні свята поїхала до матері.
Відповідачка не має постійної роботи
та заробітку, не має постійного житла.
Зараз проживає в зоні проведення АТО,
де не працюють школи, лікарні, та немає
будь-яких соціально - побутових умов
проживання. Вважає, що відповідачка
забрала сина тільки з метою отримувати
від нього гроші на утримання дитини та
на своє утримання, оскільки іншого
доходу немає.

Тому, посилаючись на норми ст.ст. 160, 161
СК України, просив позов задовольнити.

Позивач та його представник – адвокат
ОСОБА_6 (діє на підставі ордеру та
договору від 01.12.2014р. - а.с. № 37, 38), в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судові
засідання, які призначалися на 19.12.2014р.
та 29.12.2014р. не з’явилася повторно, про
дату та час слухання справи
повідомлялася за адресою своєї
реєстрації, як переміщеної особи з зони
АТО (а.с. № 22). Згідно повідомлень на
конвертах з судовими документами на
19.12.2014р. та 29.12.2014р., останні повернулися
до суду із відмітками пошти
„одержувача не має вдома” та ”за
закінченням терміну зберігання” (а.с.
№ 35-36, 51-52).

Представник третьої особи – органу
опіки та піклування виконавчого
комітету Жовтневого районної
у м. Дніпропетровську ради – ОСОБА_7
(діє на підставі довіреності від
08.01.2014р. - а.с. № 48), в судовому засіданні
вважала позовні вимоги обґрунтованими
та просила суд їх задовольнити, надавши
висновок виконавчого комітету
Жовтневого районної у м.
Дніпропетровську ради щодо визначення
місця проживання малолітнього ОСОБА_3
та акт обстеження житлових умов (а.с. №
45 - 47).

Таким чином, відповідно до
вимог ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України, суд
вважає за можливе розглядати справу за
відсутності відповідачка та винести по
справі заочне рішення суду, у зв’язку з
повторною неявкою відповідачки.

Суд, вислухавши позивача,
представника позивача та представника
органу опіки та піклування, вивчивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та
батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати малолітня дитина,
спір між ними може вирішуватися
органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.
Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини,
батько (-ки) або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про
охорону дитинства" кожна дитина має
право на проживання в сім'ї разом з
батьками або в сім'ї одного з них та на
піклування батьків. Батько і мати мають
рівні права та обов'язки щодо своїх
дітей. Предметом основної турботи та
основним обов'язком батьків є
забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до п. 6 Декларації прав
дитини від 20.11.1959р. малолітню дитину не
слід, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, розлучати зі
своєю матір'ю.

Згідно із Законом України “Про
боротьбу з тероризмом” від 14.04.2014р. на
сході України була розпочата
антитерористична операція — комплекс
скоординованих спеціальних заходів,
спрямованих на попередження,
запобігання та припинення
терористичної діяльності, звільнення
заручників, забезпечення безпеки
населення, знешкодження терористів,
мінімізацію наслідків терористичної
діяльності. Початок проведення
антитерористичної операції — дата
набрання чинності Указу Президента
України “Про рішення Ради
національної безпеки і оборони України
від 13.04.2014р. “Про невідкладні заходи
щодо подолання терористичної загрози і
збереження територіальної цілісності
України” від 14.04.2014р. № 405/2014р.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, 10.11.1978р.н.,
перебуває з 05.04.1998р. у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_2 (а.с. № 4).

08.12.2014р. ним подано до суду позовну
заяву про розірвання шлюбу. Заочним
рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 29.12.2014р. шлюб
розірвано, між тим рішення суду
законної сили не набрало (а.с.№
12-13).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4,
23.01.2009р. народження та доньку ОСОБА_5,
11.10.1998р. народження, що підтверджується
свідоцтвами про народження дітей (а.с.
№ 14, 15).

Згідно паспортних даних позивач
зареєстрований за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_2, а відповідачка
зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
(а.с. № 5-6, 8-9).

В серпні 2014р. сім'я ОСОБА_2 покинула
постійне місце проживання у м. Донецьку
у зв’язку з проведенням
антитерористичної операції.

Факт проведення АТО у м. Донецьку з
серпня 2014р. по сьогоднішній день суд
вважає загальновідомим, отже в силу ч. 2
ст. 61 ЦПК України він не потребують
доказуванню.

Подружжя ОСОБА_2 разом з двома дітьми,
а також матір’ю, як позивача, так і
відповідачки, виїхали до м.
Дніпропетровська.

12.08.2014р. відповідачка ОСОБА_2 взята на
облік, як особа, що переміщується з
району проведення АТО (дивись довідку
№ 19172 від 18.11.2014р. – а.с. № 22) з
визначенням місця проживання у
квартирі, орендованій чоловіком. В цій
довідці також зазначено, що за адресою:
АДРЕСА_3 проживають також і діти :
ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Позивача ОСОБА_1 також пізніше, а саме
08.12.2014р. взято на облік, як особу, що
переміщується з району проведення АТО,
що підтверджується довідкою УПСЗН
Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради від 08.12.2014р. №
НОМЕР_1 (а.с. № 23). Останній має постійне
місце проживання у м. Дніпропетровську,
за яким бажає визначити місце
проживання сина, на підтвердження чого
надав договір оренди квартири від
24.07.2014р. та акт прймання-передачі
квартири від 27.07.2014р. (а.с.№ 18-21), згідно
яких він орендує трикімнатну квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_3.

Як вбачається з акту обстеження умов
проживання від 11.12.2014р. квартира
облаштована централізованим
опаленням, водопостачанням, газовою
колонкою. Умови проживання добрі, в
квартирі чисто, в наявності всі
необхідні меблі, є сучасна побутова
техніка. Для дитини є окрема кімната
(а.с. № 47).

Як, зазначив в судовому засіданні
позивач, з ними разом в цій квартирі
проживають ще його мати та теща, які
допомагають як по господарству, так і у
вихованні дітей.

Проте, за поясненнями позивача, дружина
покинула сім'ю, забравши з собою у м.
Донецьк сина ОСОБА_4. Дружина
зустрічається з іншим чоловіком, який
проживає в зоні АТО, де постійно
ведуться обстріли, не хоче зберегти
сім'ю, бажає повернутися до м. Донецька.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач працював у м. Донецьку на
підприємстві ТОВ “Промисловий
регіон” з 02.07.2012р. на посаді директора.
Його дохід за період з 01.01.2013р. по
31.12.2013р. складав 55  944 грн. 24коп., що
підтверджується довідкою від 02.04.2014р. №
1404/02-02 (а.с. № 59), за період з 01.12.2013р. по
31.11.20114р. – 95  200 грн. (а.с. № 63). Мав
позитивну характеристику за місцем
обох робіт (а.с. № 59, 60).

Згідно довідки ТОВ “РЕМА” (також м.
Донецьк) ОСОБА_8 працював на даному
підприємстві на посаді директора,
отримав заробітну плату у період з
01.08.2013р. по 31.12.2013р. в розмірі 13  500 грн.
(а.с. № 64).

Згідно довідки Шахти ім. О.О.
Скочинського ДП “Донецька вугільна
енергетична компанія” від 01.04.2014р. № 36
(а.с. № 65) ОСОБА_8 працював на даному
підприємстві на посаді директора,
отримав заробітну плату у період з
01.01.2013р. по 31.08.2013р. в розмірі 76  296 грн. 71
коп. (а.с. № 65).

Наразі позивач працює директором ТОВ
“Група компаній “Пріоритет” з
01.09.2014р., його дохід з 01.07.2014р. по 30.11.2014р.
становить 28 259 грн., що підтверджується
довідкою від 08.12.2014р. № 2 (а.с. № 62).

Згідно висновку виконавчого комітету
Жовтневої районної у місті
Дніпропетровську ради від 18.12.2014р. №
5-38-230 (а.с. № 45, 46) зробленого згідно
ухвали Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10.12.2014р. про
відкриття провадження по справі,
ОСОБА_1 з 24.07.2014р. мешкає у м.
Дніпропетровську за адресою: АДРЕСА_4,
де винаймає житло (3-кімнатну квартиру з
усіма зручностями загальною площею 76
кв.м). ОСОБА_2 зареєструвалась з дітьми
як внутрішньо перемішена особа 12.08.2014р.
?

ОСОБА_5 з 01.09.2014р. навчалась у КЗО
“Спеціалізована багатопрофільна
школа № 23 з поглибленим вивченням
англійської мови” Дніпропетровської
міської ради (а.с. № 56). ОСОБА_3
відвідував дошкільний навчальний
заклад № 148 та тренування у МДЮСШ (група
спортивної гімнастики – а.с.№ 55).

31.10.2014р. відповідачка ОСОБА_2 забрала
сина та поїхала мешкати до м. Донецька
за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_5,
тобто в зону проведення
антитерористичної операції.

Наприкінці грудня 2014р., після
закінчення навчального процесу, до
матері в Донецьк поїхала і донька, яка
11.10.2014р. у м. Дніпропетровську отримала
паспорт у зв’язку з досягненням 16-ти
річчя.

Як видно із наданих представником
позивача витягів з мережі Інтернет
(скріншотів), на території де проживає
відповідачка (по вул. Бірюзовій у м.
Донецьку), постійну ведуться обстріли з
різних видів зброї, пошкоджені будинки
та комунікації через попадання
осколків (а.с. № 66-71).

ОСОБА_1 подав цей позов до суду,
оскільки був занепокоєний долею дітей,
у зв’язку з тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3
перебувають в зоні регулярних
артилерійських та мінометних
обстрілів. За даними інтернет-ресурсів
більшість будинків на вулиці Бірюзовій
у м. Донецьку пошкоджена внаслідок
обстрілів.

Між тим, серед позовних вимог ОСОБА_1 є
тільки вимоги про визначення місця
проживання малолітнього сина ОСОБА_4,
23.01.2009р. народження з ним у м.
Дніпропетровську, за адресою: вул.
Севастопольська, б. 1, кв. 15, оскільки
згідно з ч. 3 ст. 160 СК України донька
ОСОБА_5, 11.10.1998р., як особа, яка досягла
віку 16-ти років, вже сама визначає, с ким
з батьків вона бажає проживати.

Висновком органу опіки та піклування
виконкому Жовтневої районної у місті
Дніпропетровську ради підтверджено, що
ОСОБА_1 працює на посаді керівника ТОВ
“Промисловий регіон” та на посаді
директора ТОВ “Група компаній
“Пріоритет”, має загальний дохід
близько 14 000 грн. на місяць, за місцем
роботи характеризується позитивно,
шкідливих звичок не має, займається
спортом. Сплачує за житло, в якому
проживає та яке винайняв спеціально
для своєї сім’ї. ОСОБА_1 до від’їзду
ОСОБА_2 повністю самостійно утримував
її та дітей.

Представники органу опіки та
піклування виконкому Жовтневої
районної у місті Дніпропетровську ради
11.12.2014р. обстежили житло, яке винаймає
за договором оренди позивач, а саме:
АДРЕСА_6, де наявні належні умови для
проживання родини ОСОБА_2 з дітьми, про
що склали відповідний акт (а.с. № 47).

Враховуючи вищезазначене, орган опіки
та піклування виконкому Жовтневої
районної у місті Дніпропетровську ради
вважає за доцільне та таким, що
відповідає інтересам дитини
визначення місця проживання ОСОБА_3,
23.01.2009р. народження, з батьком – ОСОБА_1,
про що надав відповідний висновок №
5-38-230 від 18.12.2014р. (а.с. № 45-46).

З урахуванням наданих доказів,
пояснень позивача та представників
позивача та органу опіки та піклування,
висновку виконавчого комітету
Жовтневої районної у місті
Дніпропетровську ради № 5-38-230 від
18.12.2014р., суд доходить до висновку, що
позивач дійсно спроможний забезпечити
сина житлом, утримувати його,
забезпечити його навчання, духовний
розвиток. Місто Донецьк, де зараз
знаходиться малолітній ОСОБА_3, є
небезпечним для життя та здоров’я
людини, у зв’язку із проведенням там
антитерористичної операції, що
передбачає особливий режим роботи
навчальних та виховних закладів,
допускає застосування вогнепальної
зброї. Тому суд приходить до висновку
про визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_3, 23.01.2009р.
народження з його батьком ОСОБА_1 у м.
Дніпропетровську за адресою: АДРЕСА_6.

Обговорюючи питання розподілу
судових витрат, з урахуванням
задоволення позовних вимог, на
підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за
можливе стягнути з відповідачки на
користь позивача суму сплаченого при
подачі позову судового збору в розмірі
243грн.60коп., що підтверджується
платіжним дорученням (а.с. № 1).

На підставі викладеного, керуючись ч. ч.
2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону
дитинства", п. 6 Декларації прав дитини
від 20.11.1959р., ст. ст. 160, 161 СК України, ст.
ст. 8, 10, 11, 60, ч. 2 ст. 61, ст. ст. 74-76, 88, ч. 4 ст.
169, ст. ст. 212, 213, 214, 215, 224 ЦПК України, суд,
-

В
И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя
особа – Орган опіки та піклування
виконавчого комітету Жовтневої
районної у м. Дніпропетровську ради)
про визначення місця проживання
малолітньої дитини – задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3,
23.01.2009р. народження разом з батьком
ОСОБА_1, 10.11.1978р. народження, за адресою:
АДРЕСА_6.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 243 грн.60коп.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. ст. 223, 232 ЦПК
України.

Заочне рішення суду може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідачки про
перегляд заочного рішення, яка може
бути подана відповідачкою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення суду.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено позивачем в апеляційному
порядку до    апеляційного суду
Дніпропетровської області через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги    протягом десяти
днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя:

Ткаченко Н.В.