Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0608/2-894/12
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Товянської О.В.

суддів:
Гансецької І.А., Микитюк О.Ю.

при
секретарі: Гуковій О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства
«Західінкомбанк», третя особа -
товариство з обмеженою
відповідальністю «Олвіта - Буд» про
розірвання договору про участь у фонді
фінансування будівництва, стягнення
грошових коштів за договором,
відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства
«Західінкомбанк» на заочне рішення
Житомирського районного суду
Житомирської області від 09 вересня 2013
року,-

встановила:

В квітні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом, після уточнень вимог,
просила розірвати договір №256-4-Ж «Про
участь у фонді фінансування
будівництва» від 20.12.2007 р., стягнути
274450грн. і 63157грн. понесених
збитків,відшкодувати 3,5млн.грн.
моральної шкоди. Зазначала, що 20.12.2007р.
між нею та ПАТ «Західінкомбанк» було
укладено договір про участь у фонді
фінансування будівництва, відповідно
до якого вона зобов'язувалась
виконувати правила ФФБ, передати
відповідачу кошти на довірче
управління з метою отримання у
власність об'єкта інвестування
квартири АДРЕСА_1. Виконуючи умови
договору, 20.10.2008р. вона внесла на
розрахунковий рахунок ФФБ 201596грн.,
отримала свідоцтво про участь у ФФБ,
датою введення об'єкта в експлуатацію є
4 квартал 2008р. - 1 квартал 2009р. У
визначений договором строк відповідач
не ввів в експлуатацію будинок і не
передав об'єкт інвестування.

Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області від 17 липня 2012р.,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Житомирської
області від 10 жовтня 2012р., у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено за
безпідставністю.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 квітня 2013р.
судові рішення в частині відмови у
відшкодуванні моральної шкоди
залишено без змін, а в решті позовних
вимог рішення скасовані, а справу в цій
частині повернуто до суду першої
інстанції на новий судовий розгляд.

Заочним рішенням Житомирського
районного суду Житомирської області
від 09 вересня 2013 року позов задоволено
частково, договір №256-4-Ж від 20.12.2007р.
«Про участь у фонді фінансування
будівництва» між ПАТ КБ
«Західінкомбанк» і ОСОБА_1 розірвано,
стягнуто з ПАТ КБ «Західінкомбанк» на
користь ОСОБА_1 337607грн. коштів,
направлених на будівництво об'єкту
інвестування і понесених збитків,
3483,37грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Західінкомбанк» просить заочне
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити, посилаючись на
неповне з'ясування обставин справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що Банк
не може бути належним відповідачем по
справі, оскільки лише здійснював
управління грошовим коштами, а тому
суд, задовольняючи позов, не врахував
положення ст.ст.9,13 Закону ФФБ, яким
регулюються спірні правовідносини.
Крім того, розрахунок збитків
позивачем взагалі не надано, судом
розрахунок не перевірявся, а лише взято
до уваги суму, яка зазначена в позовній
заяві. Без жодного обґрунтування судом
було стягнуто з Банку суму, яка значно
більша суми, що була внесена
позивачкою.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що між
ТОВ КБ "Західінкомбанк" (на даний час
ПАТ "Західінкомбанк") і ОСОБА_1 укладено
договір №256-4-Ж від 20.12.2007р "Про участь у
фонді фінансування будівництва", за
яким позивач повністю сплатила
вартість об'єкту інвестування -
двокімнатної квартири загальною
площею 49,9 кв.м. в с. Оліївка, а саме
201596грн. (а.с.5-12,21-35). Запланована дата
введення об'єкта будівництва в
експлуатацію - 4 квартал 2008р. - 1 квартал
2009р.

За договором ТОВ КБ "Західінкомбанк",
від імені якого на підставі Договору
доручення №3/3 від 21.12.2006р. діяло ТОВ
"Олвіта-Буд", виступило як управитель,
позивач - як довіритель.

За правилами ч.4 ст.18 Закону України "Про
фінасово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю" у
разі порушення забудовником строків
спорудження об'єкта будівництва або у
разі неналежного виконання
управителем своїх обов'язків,
передбачених ч.1 цієї статті,
довіритель має право вимагати від
управителя дострокового розірвання
договору та виплати йому коштів.
Управитель зобов'язаний виплатити
довірителю кошти у сумі, що
визначається відповідно до ст.20 Закону
при відмові довірителя від участі у ФФБ
і не може бути меншою за суму, внесену
довірителем до ФФБ. Довіритель не
сплачує управителю винагороду за
виплату йому коштів у разі, якщо
довіритель відмовляється від участі у
ФФБ з підстав, визначених цією
частиною.

П.1 договору №256-4-Ж від 20.12.2007р. "Про
участь у фонді фінансування
будівництва" передбачено, що за цим
договором довіритель дає згоду на
участь у ФФБ, бере на себе зобов'язання
виконувати правила ФФБ, передає кошти
управителю в довірче управління з
метою отримання у власність об'єкта
інвестування, а управитель приймає
кошти на рахунок ФФБ у довірче
управління з подальшим використанням
коштів ФФБ у порядку, визначеному
правилами ФФБ.

Відповідно до п.п.2.20,3.1.17 вищевказаного
договору довіритель має право
відмовитися від участі у ФФБ шляхом
розірвання договору між довірителем і
управителем та стягнення з останнього
на користь довірителя внесених коштів
за даним договором. Управитель
зобов'язаний повернути кошти
Довірителю за його письмовою заявою на
умовах Правил ФФБ та цього Договору.

Оскільки до даного часу відповідач не
виконав взяті на себе зобов'язання, суд
обґрунтовано визнав про наявність
підстав для розірвання договору та
стягнення з ПАТ "Західінкомбанк" на
користь позивачки коштів, внесених на
виконання умов договору №256-4-Ж від
20.12.2007р "Про участь у фонді фінансування
будівництва".

Доводи апелянта про порушення судом
норм процесуального права, а саме, не
залучення до участі у справі в якості
співвідповідача ТОВ "Олвіта-Буд" є
безпідставними, оскільки обов'язок
щодо повернення вкладних коштів є
обов'язком управителя, а не
забудовника.

Є безпідставними посилання
апелянта на те, що судом неправомірно
не застосовано вимоги ст. 20 Закону
України "Про фінансово-кредитні
механізми і управління майном при
будівництві житла та операціях з
нерухомістю", п. 5.48 Правил фонду
фінансування будівництва за програмою
ТОВ "Олвіта-Буд", оскільки судом не
ухвалювалося рішення про виплату
коштів довірителю за рахунок іншого
майна ФФБ або власного майна
управителя та не визначено спосіб і
умови повернення вищевказаних коштів.

За положенням ст.4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.16 ЦК України особа має
право звернутись до суду за захистом
свого особистого немайнового права або
майнового права та інтересу у
визначені цією статтею способи. Суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Виходячи із загальних засад цивільного
законодавства та судочинства, права
особи на захист у суді порушених або
невизнаних прав, меж здійснення особою
цивільних прав і виконання цивільних
обов'язків (ст.ст.3,6,12- 15,20 ЦК, ст.ст.3-5 ЦПК)
можна дійти висновку про те, що
позивачка мала право обрати такий
спосіб захисту, як звернення до суду із
даним позовом.

Таке правове обгрунтування зазначено в
ухвалі Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 квітня 2013р.,
якою скасовані попередні рішення
Житомирського райсуду від 17 липня 2012р.
і ухвала апеляційного суду
Житомирської області від 10 жовтня 2012р.
по даній справі (а.с.139-141).

Вимогами норм процесуального права
передбачено, що висновки і мотиви, з
яких скасовані рішення, є обов'язковими
для суду першої чи апеляційної
інстанції при новому розгляді справи.
Розширеному тлумаченню зазначена
норма процесуального закону не
підлягає (ч.4 ст.338 ЦПК України).

Суд дав відповіді на всі доводи Банку,
не порушивши вимоги ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо справедливого судового
розгляду.

Керуючись ст.ст.
209,218,303,304,307,308,313-315,319,324,325 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Західінкомбанк» відхилити.

Рішення Житомирського районного суду
Житомирської області від 09 вересня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий : Судді :