Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/5194/14 Головуючий у 1 інстанції: Котляр А.М.
Суддя-доповідач: Осоцький І.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.,

Суддів Панкеєва О.В.,

Мануйлова Ю.С.,

При секретарі: Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, який діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації по Хортицькому району Запорізької міської ради, про виселення та зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, який діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення та зняття з реєстрації.

В обґрунтування позову зазначивши, що 03.12.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір. Для забезпечення зобов'язання, 03.12.2007 року між АКБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором, іпотекодержатель звернув стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису №205 від 07.02.2013 року. На момент укладення договору іпотеки, в квартирі був зареєстрований лише ОСОБА_3, але після укладення договору в квартирі зареєструвались дружина відповідача ОСОБА_5 та дитина ОСОБА_4.

12.06.2013 року ПАТ «Дельта Банк» направив вимогу про виселення із квартири та зняття з реєстрації, але відповідачі добровільно квартиру не звільняють.

У зв'язку з вищезазначеним позивач просив суд виселити відповідачів із квартири АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстрації.

Рішенням рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_5 ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість рішення, неповноту і не всебічність з'ясованих обставин, просить його скасувати в частині задоволення позову та ухвалити нове про відмову в задоволені позову у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов Банку у цій справі суд обгрунтовно керувався ст. 109 ЖК України, ст. 40 Закону України "Про іпотеку", ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" та виходив з того, що Банк має право на примусове виселення із іпотечного житла осіб, які фактично мешкають в ньому, на який вже було звернуто стягнення раніше за виконавчим написом № 205, виданим 07.02.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8

Судом встановлено, що 03.12.2007р. між АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір. Для забезпечення зобов'язання, 03.12.2007 року між АКБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, де предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_2. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором, іпотекодержатель звернув стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису № 205 від 07.02.2013 року, на підставі якого постановою державного виконавця Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ 03.06.2013 року відкрито виконавче провадження / а.с.5-19 /.

На момент укладення договору іпотеки, в квартирі був зареєстрований лише ОСОБА_3, але після укладення договору в квартирі зареєструвалась дружина іпотекодавця- ОСОБА_5 та їх неповнолітній син ОСОБА_4, 2004 року народження / а.с.20, 81 /.

12.06.2013 року ПАТ «Дельта Банк» направив вимогу про виселення із квартири та зняття з реєстрації, тобто здійснив виконання умов п.6.5 договору іпотеки про повідомлення про це сторони іпотечного договору у письмовій формі, але іпотекодатель та члени його сім"ї у добровільному порядку у місячний термін квартиру, яке є предметом іпотеки не звільнили / а.с.21-24 /.

Згідно із ст. 40 Закону України "Про іпотеку" , ч.3 ст.109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей.

Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги.

Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК України, ст. ст. 39, 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення його мешканців.

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Неможливо погодитися із викладеним апелянтом на свій розсуд в апеляційній скарзі тлумаченням положень Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Зазначений Закон набрав чинності лише з 07.06.2014 року та не був чинним станом на час ухвалення оскаржуємого рішення судом першої інстанції (05.08.2013 року), тобто не мав зворотньої сили, а оскільки звернення стягнення на іпотечне майно було здійснено у позасудовому порядку, то цей закон і не підлягав застосуванню судом першої інстанції при вирішенні цієї справи в силу вимог ст. 2 ч. 3 ЦПК України (провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи).

Неповнолітній син відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не були власником вищезазначеного іпотечного майна на час укладення договору іпотеки. За п.2.4.6. договору іпотеки іпотекодавець зобов"язався не давати дозвіл на реєстрацію в житловом приміщенні фізичних осіб без згоди іпотекодержателя.

Також норми ст. 40 Закону України "Про іпотеку" не містить обмежень щодо виселення будь-яких осіб, у тому числі дітей, в порядку звернення стягнення на іпотечне житлове приміщення, у тому числі і дітей, забезпечення житлових прав яких покладено на нормами Сімейного Кодексу виключно на батьків останніх.

За таких обставин справи, колегія суддів вважає, що рішення суду в межах його оскарження відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не мається.

Інши доводи апеляційної скарги висновку суду у цій справі не спростовують і не свідчать про неправильне застосування судом норм діючого законодавства.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: