Провадження № 2/521/665/14
28 січня 2014 року, Малиновський
районний суд м. Одеси, в складі:
головуючого - судді Коблової О.Д.
при секретарі - Москальовій Ю.П,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання договору дарування удаваним,
визнання добросовісним набувачем та
визнання права власності на будинок,
У листопаді 2013 року ОСОБА_1
звернулася до суду із позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просила
визнати договір дарування ? частини
жилого будинку, житловою площею ? від 38,1
кв.м., з відповідною частиною
господарських і побутових будівель та
споруд, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, укладений 27 травня 2009 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
зареєстрований в реєстрі за №577
удаваним, а саме - договором
купівлі-продажу; визнати ОСОБА_1
добросовісним набувачем ? частини
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1
за договором купівлі-продажу від 27.05.2009
року; визнати за ОСОБА_1 право власності
на ? частину житлового будинку за
Позивач у судове засідання не
з'явилася. Але від неї до суду надійшла
заява, згідно до якої вона позовні
вимоги підтримує в повному обсязі та
просить суд їх задовольнити. На заочний
розгляд справи згодна.
Відповідачі у судове засідання не
з'явилися, про час і місце судового
засідання повідомлялися належним
чином, причин своєї неявки суду не
повідомили, клопотань щодо розгляду
справи у їх відсутність або про
відкладення судового засідання не
подавали. Заперечень на позов не
надходило. Враховуючи, що в матеріалах
справи достатньо доказів для
встановлення фактичних відносин
сторін, суд, зі згоди представника
позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК
України, вважає можливим постановити
рішення при заочному розгляді справи.

У зв'язку з неявкою всіх осіб, які
беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197
ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи,
прийшов до висновку, що заявлений
ОСОБА_1 позов до ОСОБА_3, ОСОБА_2 підлягає
задоволенню у повному обсязі, виходячи
з наступного.

Судом встановлено, що 27 травня 2009
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, було
укладено договір дарування,
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, зареєстрований в
реєстрі за № 577.

За Договором, ОСОБА_2 подарував, а
ОСОБА_1 прийняла в дар ? частину жилого
будинку, житловою площею ? від 38,1 кв.м., з
відповідною частиною господарських і
побутових будівель та споруд, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п.3 Договору
дарування, відчужувана частина жилого
будинку належала Дарувальнику на
праві приватної власності та була
отримана ним на підставі договору
дарування, посвідченого П'ятою
одеською державною нотаріальною
конторою, 02.04.2009 року за реєстровим №
3-784, зареєстрованого в реєстрі права
власності на нерухоме майно за №26649272,
номер запису 18289 в книзі 4 доп-15. Витяг
про реєстрацію права власності виданий
Комунальним підприємством «Одеське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості»
03.04.2009 року за №22369781.

Таким чином, у ОСОБА_2 було
достатньо правових підстав для
реалізації права власності та
відчуження будинку.

Крім того, судом встановлено, що
27.05.2009 року, ОСОБА_2 було складено
розписку, відповідно до якої він -
ОСОБА_2 продав ? частину будинку по
АДРЕСА_1 ОСОБА_1 за 20 000,00 доларів США.
Гроші отримав, претензій не має.

Зважаючи на характер
правовідносин, що виникли між ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 при укладенні договору
дарування від 27 травня 2009 року, суд
приходить до висновку, що даний
правочин вчинено сторонами з метою
приховати договір купівлі-продажу
будинку, а тому договір дарування,
укладений 27 травня 2009 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_1, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрований в реєстрі за № 577 є
удаваним, а саме договором
купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 235 Цивільного
кодексу України, удаваним є правочин,
який вчинено сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили. Якщо буде встановлено, що
правочин був вчинений сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили, відносини сторін
регулюються правилами щодо правочину,
який сторони наспраді вчинили.

Таким чином, ОСОБА_1 придбала у
власність ? частину житлового будинку
АДРЕСА_1 за відплатним договором.

Відповідно до ст. 388 ЦК України,
якщо майно за відплатним договором
придбане в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно:
було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння;
було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння;
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Випадками, коли майно поза волею
власника вибуло з володіння можуть
бути зокрема випадки укладання угод за
якими власник був недієздатною особою,
особою яка уклала угоду під впливом
обману, насильства, тяжкої хвороби,
тощо.

Судом встановлено, що у
провадженні Малиновського районного
суду м. Одеси знаходиться справа
№1519/2-245/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_4, в якому вона просить
визнати удаваним, серед іншого, договір
дарування, укладений 27.05.2009 року між
ОСОБА_2 і ОСОБА_1, а саме визнати його
договором купівлі-продажу, визнати
недійсним договір дарування, укладений
27.05.2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право
спільної сумісної власності на ?
частину будинку АДРЕСА_1, застосувати
до сторін двохсторонню реституцію,
витребувавши з чужого незаконного
володіння ОСОБА_1 ? частину вказаного
будинку, та стягнувши з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 20 000,00 доларів США.

Таким чином, враховуючи наявність
вимоги ОСОБА_3 про витребування від
ОСОБА_1 ? частини будинку АДРЕСА_1, та
враховуючи, що ОСОБА_1 набула право
власності на вказаний будинок за
відплатним договором, підтвердженням
укладення якого є розписка від 27.05.2009
року про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1
грошової суми в розмірі 20 000,00 доларів
США, та враховуючи, що у ОСОБА_2 були всі
правові підстави для відчуження
будинку, що вбачалося із
правовстановлюючих документів, на
підставі яких він розпорядився,
належною йому на праві приватної
власності, ? частиною будинку АДРЕСА_1,
суд вважає, що вимога ОСОБА_1 про
визнання її добросовісним набувачем та
визнання права власності на ? частину
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1
за договором купівлі-продажу від 27.05.2009
року є цілком обгрунтованою та
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 60, 64, 74, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, ст. ст. 328,330,388 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору
дарування удаваним, визнання
добросовісним набувачем та визнання
права власності на будинок -
задовольнити в повному обсязі.

Визнати договір дарування ?
частини жилого будинку, житловою
площею ? від 38,1 кв.м., з відповідною
частиною господарських і побутових
будівель та споруд, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, укладений 27 травня 2009
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
зареєстрований в реєстрі за №577
удаваним, а саме - договором
купівлі-продажу.

Визнати ОСОБА_1 добросовісним
набувачем ? частини жилого будинку
житловою площею ? від 38,1 кв.м., з
відповідною частиною господарських і
побутових будівель та споруд, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за
договором купівлі-продажу від 27.05.2009
року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на ? частину жилого будинку за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10-ти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
О.Д. Коблова