АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Шевченко Т.М.
№ 22-ц/796/2179/2014
Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва

в складі:

головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Шпируку О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1,
яка діє на підставі довіреності від
імені та в інтересах ОСОБА_2, на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 20 листопада 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну
розміру аліментів,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 20 листопада 2013 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 просить вказане рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_2
задовольнити в повному обсязі -
зменшити розмір аліментів, що
стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
на утримання двох дітей ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з
5000 грн. на кожну дитину щомісяця до 643
грн. на кожну дитину щомісяця, але не
менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з дня подачі позову 05 червня
2013 року до досягнення дітьми
повноліття. Посилається на те, що
рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, неповним з'ясуванням обставин,
що мають значення для справи. Звертає
увагу на те, що на момент прийняття
рішення Голосіївським районним судом
м. Києва від 30 листопада 2011 року про
стягнення аліментів по 5 000 грн. на кожну
дитину ОСОБА_2 проживав у
Великобританії та мав регулярний дохід
у вигляді заробітної плати. Проте, з 2012
року ОСОБА_2 постійно проживає в
Україні за адресою АДРЕСА_1, та не
отримує доходів, оскільки з 2012 року та
по даний час не працевлаштований,
дозволу на працевлаштування в Україні
не отримував. Також позивач не отримує
дивідендів або доходів від
підприємницької діяльності. Суд не
прийняв до уваги того, що на даний час
ОСОБА_2 не має доходу у вигляді
заробітної плати, який мав, проживаючи
в Англії, та не в змозі сплачувати суму
аліментів у розмірі 5000 грн. на кожну
дитину щомісяця. Довідка про
електронні облігації, яка була надана
відповідачкою, не може бути прийнята
судом як належний та допустимий доказ,
оскільки вона не містить підпису,
печатки або принаймні посилання на
офіційний сайт фінансової установи.
При цьому, строком погашення вказаних
облігацій є 24 лютого 2010 року.

В апеляційній інстанції представник
ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та
просить її задовольнити.

В судове засідання відповідачка
ОСОБА_3 та її представник не з'явилися,
повідомлені про місце і час розгляду
справи, а тому судова колегія дійшла
висновку про можливість слухання
справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення представника
ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 01 травня 2004 року
Церквою святого Мері в Парафії Ванстед,
Лондон, Редбрідж, було зареєстровано
шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, який є
громадянином Об’єднаного Королівства
Великої Британії та Північної
Ірландії. Рішенням Голосіївського
районного суду міста Києва від 20 квітня
2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох
малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 30 листопада 2011 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду міста Києва від 14
лютого 2012 року, стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в
розмірі 5000 грн. на кожну дитину
щомісячно, починаючи з 12 травня 2011 року
і до досягнення дітьми повноліття (а. с.
36-40).

ОСОБА_2 порушив перед судом питання про
зменшення розміру аліментів, що
стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на
утримання двох малолітніх дітей
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, за рішенням
Голосіївського районного суду м. Києва
від 30 листопада 2011 року з 5000 грн. на
кожну дитину щомісяця до 643 грн. на
кожну дитину щомісяця, але не менше ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
дня подачі позову 05 червня 2013 року до
досягнення дітьми повноліття.
Посилається на погіршенням свого
матеріального стану.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд першої інстанції дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК
України розмір аліментів, визначений
за рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

Погіршення матеріального стану
платника аліментів надає йому право
звернутися з позовом про зменшення
розміру аліментів. На погіршення
матеріального стану платника
аліментів може вплинути укладання ним
іншого шлюбу, у зв'язку з чим від буде
зобов'язаний утримувати спільних
дітей, народжених у шлюбі, дружину до
досягнення дитиною трьох років.
Погіршення матеріального стану
платника аліментів може бути викликано
зміною місця роботи та зменшенням
зарплати, виходом на пенсію,
банкрутством, знищенням майна, яке
давало доходи тощо.

Заявляючи вимоги про зменшення розміру
аліментів, ОСОБА_2 зазначив, що з 2012 року
він постійно проживає в Україні за
адресою АДРЕСА_1, та не отримує доходу,
який мав, проживаючи в Англії.

Разом з тим, позивачем не було надано
суду належних та допустимих доказів на
підтвердження погіршення його
матеріального стану, у зв'язку з чим він
не має можливості сплачувати аліменти
на утримання двох малолітніх дітей на
підставі рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 30 листопада
2011 року, а також на підтвердження
розміру його доходів, які він отримує в
Англії, або на підтвердження їх
відсутності.

Відповідно до листа Виконавчої
дирекції Фонду Державного соціального
страхування України на випадок
безробіття, на який посилався позивач,
запис про рішення комісії з питань
працевлаштування Київського міського
Центру зайнятості у реєстрі рішень
щодо видачі такого дозволу ОСОБА_2
відсутній. (а. с. 5).

Відповідно до листа Головного
управління Державної міграційної
служби України в м. Києві від 03 червня
2013 року за даними обліків станом на 03
червня 2013 року документи для
оформлення посвідки на тимчасове
проживання в Україні на підставі
дозволу на працевлаштування
громадянином Великобританії ОСОБА_2 не
подавались (а. с. 6).

Разом з тим, зазначені документи не
підтверджують погіршення
матеріального стану позивача, який є
громадянином Великобританії, а також
того, що він не має можливості
сплачувати аліменти у визначеному
судом розмірі.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи проти позову, відповідачка
ОСОБА_3 надала суду копію договору
купівлі продажу частини квартири від 12
грудня 2012 року, відповідно до якого
ОСОБА_2 продав ОСОБА_9 Ѕ частину
квартири АДРЕСА_2, яка належала йому на
підставі рішення Апеляційного суду
міста Києва від 19 квітня 2012 року за 799
300,00 грн., що за курсом Національного
банку України станом на дату укладення
договору становить 100 000,00 доларів США
(а. с. 41-42).

Вказані обставини позивачем
спростовані не були.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов законного та обґрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_2 у зв'язку з його
недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим. Судом було
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
дана вірна оцінка зібраним доказам по
справі, тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення судом
апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на
підставі довіреності від імені та в
інтересах ОСОБА_2, відхилити, а рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 20 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді