АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа №211/2317/13ц
Головуючий в І інстанції
№22ц/774/148/к/14
Доповідач - Соколан Н.О.
У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Соколан Н.О.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

при секретарі - Бевзі М. О.

за участю: представника позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника позивача ОСОБА_2 на
рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 16 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, Публічного акціонерного
товариства «Банк Форум», третя особа -
приватний нотаріус Криворізького
районного нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання договору поруки та
іпотечного договору такими, що вчинені
під впливом насильства і визнання їх
недійсними,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із позовом до Публічного
акціонерного товариства «Банк Форум»
(надалі - ПАТ «Банк Форум» ), ОСОБА_4 і
просила визнати договір поруки № 0011-П,
укладений між сторонами 28.01.2008 року,
іпотечний договір № 0011-1, укладений
28.01.2008 року між нею та ПАТ «Банк Форум»
такими, що вчинені під впливом
насильства і визнати їх недійсними.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 16 жовтня 2013
року в задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, Публічного акціонерного
товариства «Банк Форум», про визнання
договору поруки та іпотечного договору
такими, що вчинені під впливом
насильства і визнання їх недійсними
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_2 просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення
про задоволення позовних вимог,
оскільки вважає, що суд першої
інстанції неповно дослідив усі
обставини, які мають значення для
вирішення справи; не прийняв до уваги
реальне ставлення позивача до погроз
відповідача ОСОБА_4; суд невірно оцінив
показання свідків; не надано оцінки , що
відповідач ОСОБА_4. був знайомий
працівникам банку; не взято до уваги
положення ч. 2 ст.261 ЦК України щодо
перебігу строку позовної давності, де
зазначено, що він починається від дня
припинення насильства.

В запереченнях на апеляційну скаргу
приватний нотаріус ОСОБА_5 просить
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, заперечень на неї, колегія
судців вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

При вирішенні спору, судом першої
інстанції встановлено, що 28.01.2008 року
між АКБ «Форум» та відповідачем ОСОБА_4
було укладено кредитний договір №
0011/08/05-СL, згідно умов якого останньому
було надано кредит в розмірі 45 000
доларів США строком до 27.01.2016 року.

Для належного виконання умов
кредитного договору, 28.01.2008 року з
позивачем ОСОБА_3 були укладені
іпотечний договір та договір поруки,
предметом якого є домоволодіння
АДРЕСА_1

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не доведено, що договори поруки та
іпотеки укладені позивачем під впливом
погроз та насильницьких дій позивача
ОСОБА_4, тому не мав підстав для
визнання цих правочинів недійсними.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України,
правочин - це дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою
недійсності правочину є додержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою ст.. 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено
вимоги, додержання яких є необхідним
для чинності правочину, частиною
третьою цієї статті передбачено, що
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до ст.231 ЦК України,
правочин, вчинений особою проти її
справжньої волі внаслідок
застосування до неї фізичного чи
психічного тиску з боку другої сторони
або з боку іншої особи, визнається
судом недійсним.

Згідно п.21 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від 06
листопада 2009 року, при вирішенні спорів
про визнання недійсним правочину,
вчиненого особою під впливом
насильства (ст.231ЦК), судам необхідно
враховувати, що насильство має
виражатися в незаконних, однак не
обов'язково злочинних діях.
Насильницькі дії можуть вчинятись як
стороною правочину, так і іншою особою -
як щодо іншої сторони правочину, так і
щодо членів її сім'ї, родичів тощо або
їх майна. Факт насильства не
обов'язково має бути встановлений
вироком суду, постановленим у
кримінальній справі. Тобто мається на
увазі насильство не лише фізичне, а й
психічний тиск (погрози, залякування,
які породжують страх і який є мотивом
вчинення, тощо), а саме заподіяння
учасникові правочину фізичних або
душевних страждань з метою укласти
правочин. Тиск необхідно оцінювати з
точки зору особистості конкретної
людини з урахуванням виду правочину.

Правочин, вчинений під впливом
насильства, може визнаватися недійсним
внаслідок відсутності волі самої особи
на вчинення правочину, а волевиявлення,
яке має місце, відображає волю не
самого учасника правочину, а волю
будь-якої іншої особи, яка здійснює
вплив на учасника правочину.

Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦК
України.

На думку колегія суддів, позивачем не
надано суду доказів щодо застосування
з боку ОСОБА_4 до неї фізичного чи
психічного тиску.

Посилання на показання свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 як на докази
підтвердження факту застосування до
позивача погроз та насильницьких дій з
боку відповідача ОСОБА_4 при написані
розписок позивач, не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки в суді
першої інстанції свідки підтвердили
факт укладення договорів іпотеки та
поруки під впливом погроз та
насильницьких дій з боку відповідача
лише зі слів самої ОСОБА_3, ніхто із них
не був очевидцем таких подій.

Оцінивши показання свідків, допитаних
в суді першої інстанції з іншими
доказами у справі, суд першої інтонації
прийшов до вірного висновку, що доводи
позивача про підписання договорів
іпотеки та поруки від 28.01.2008 року проти
її справжньої волі внаслідок
застосування до неї фізичного та
психологічного тиску з боку
відповідача ОСОБА_4 не підтверджено
належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги позивача, що
працівниками АКБ «Форум» при укладенні
правочину не було проведено
попередньої перевірки є
необґрунтованими, оскільки ця
обставина не є підставою для
скасування правочину.

Посилання апеляційної скарги на те, що
позивачем не було пропущено
процесуальний строк для звернення до
суду колегією суддів теж не може
слугувати підставою для скасування
рішення, оскільки суд першої інстанції
відмовив в задоволенні позову з
підстав його недоведеності, а не через
пропуск процесуального строку.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства. Підстав
для його зміни чи скасування колегія
суддів не вбачає, оскільки позивачем не
доведено, що правочин вчинено під
впливом насильства.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 16 жовтня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: