Справа № 344/8867/13-ц
Провадження № 22-ц/779/348/2014
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Горблянського Я.Д.

суддів
Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.

секретаря
Петріва Д.Б.

з участю: представника
банку - Лисенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, - за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
09 грудня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

В червні 2013 року представник ПАТ
«Дельта банк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
мотивуючи тим, що через неналежне
виконання кредитних зобов'язань по
договору від 02.08.2007 року, укладеного між
ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3 утворився
борг в сумі 147409,54 грн. Відповідно до
Договору про передачу активів та
кредитних зобов'язань від 30.06.2010 року,
укладеного між позивачем, Національним
банком України та ТОВ «Укрпромбанк»,
дану заборгованість слід стягнути на
користь нового кредитора ПАТ «Дельта
Банк».

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 09.12.2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Дельта Банк» 147409 грн.54 коп.
заборгованості за кредитним договором
№208/ФКВ-07 від 02.08.2007 року та 1474 грн.10 коп.
судового збору.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, оскільки
вважає його незаконним, прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, без належного
дослідження всіх обставин справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що апелянтом від ТОВ
«Укрпромбанк» чи від ПАТ «Дельта Банк»
не отримано, та не надано суду належно
засвідченого договору про передачу
активів та кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта
Банк», що свідчить про відсутність
належних та допустимих доказів на
обґрунтування позовних вимог. Судом
окрім незавіреної ксерокопії витягу із
додатку до договору про передачу
активів та кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта
банк» не надано жодного доказу на
підтвердження позивача про набуття
права вимоги по кредитному договору.
Вказаний витяг не містить доказів
уступки прав вимоги саме за кредитним
договором 208/фкв-07 від 02.08.2007 року,
укладеного відповідачем з ТОВ
«Укрпромбанк».

При відсутності доказів переходу прав
у зобов'язанні до нового кредитора, ПАТ
«Дельта Банк» не можна вважати
належним кредитором і позивачем.

Вказує, що неможливість належного
виконання кредитних зобов'язань з вини
кредитора не може мати наслідком
цивільно-правової відповідальності
боржника.

Крім того, виходячи з вимог діючого
законодавства та правової позиції
Верховного Суду України, з дня
прийняття рішення про відкликання
банківської ліцензії й ініціювання
процедури ліквідації ТОВ
«Укрпромбанк» втратив право укладати
угоди, пов'язані з відчуженням свого
майна, у тому числі і здійснювати
відступлення права вимоги до своїх
боржників третім особам.

Зважаючи на наведені доводи, апелянт
просить оскаржуване рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позову відмовити.

Апелянт та його представник в судове
засідання не з'явилися, хоча належним
чином повідомлялися про час і місце
розгляду справи, про причини своєї
неявки суду не повідомили, тому
апеляційну скаргу слід розглянути у
їхній відсутності.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
банку, оцінивши зібрані докази, колегія
суддів приходить до висновку про
часткове задоволення апеляційної
скарги.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; як розподілити між
сторонами судові витрати; чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Даним вимогам законодавства
оскаржуване рішення повністю не
відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції посилався на те, що 02.08.2007
року між ТОВ «Український промисловий
банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний
договір № 208/ФКВ-07, згідно якого банк
надав позичальнику кредитні кошти у
розмірі 16000 доларів США з розрахунку 14,3%
річних за користування кредитом на
строк до 01.08.2022 року.

Відповідно до пп. 2.4, 2.5 договору
повернення кредиту здійснюється
щомісяця частками у розмірі не менш як
89 доларів США до 20 числа (включно)
кожного місяця, починаючи з місяця,
наступного за місяцем отримання
кредиту шляхом перерахування коштів на
позичковий рахунок позичальника та/або
шляхом внесення готівки до каси банку.

Відповідно до договору про передачу
активів та кредитних зобов'язань від 30
червня 2010 року ТОВ «Український
промисловий банк» передало, а ПАТ
«Дельта Банк» набуло право вимоги за
кредитним договором №208/ФКВ-07 (додаток
№2 Договору).

Задовольняючи позов ПАТ «Дельта Банк»
суд першої інстанції виходив з того,
що взяті на себе за умовами договору
грошові зобов'язання ОСОБА_3 належним
чином не виконував, внаслідок чого
виникла заборгованість, яка становить
147409,54 грн. і підлягає стягненню.

Однак погодитися з цим повністю
колегія суддів не може.

Так, відповідно до статей 512-514 ЦК
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі
(відступлення права вимоги). Правочин
щодо заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання. До нового кредитора
переходять у повному обсязі права
первісного кредитора у зобов'язанні.
Заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

За змістом вказаних норм закону для
заміни кредитора у зобов'язанні
необхідно укласти правочин в письмовій
формі, що і було зроблено шляхом
укладення у письмовій формі договору
від 30.06.2010 року про передачу активів та
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на
користь ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до умов згаданого договору,
зокрема п.п. 4.8.1 та 4.8.2. його сторони (ТОВ
«Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк»)
зобов'язані були повідомити письмово
боржників про передачу Укрпромбанком
відповідних прав Дельта Банку протягом
5 робочих днів з дати укладення
договору. Повідомлення повинні були
направлятися рекомендованими листами
з повідомленнями або цінними листами
за рахунок ПАТ «Дельта Банк» (а.с.22).

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України та
вимог ст.1052 ЦК України у разі
несвоєчасного виконання позичальником
обов'язків, встановлених договором,
позикодавець має право вимагати від
позичальника дострокового повернення
позики та сплати процентів, належних
йому відповідно до статті 1048 цього
Кодексу, якщо інше не встановлено
договором.

За змістом ст. 613 ЦК України кредитор
вважається таким, що прострочив, якщо
він не вчинив дій, що встановлені
договором, актами цивільного
законодавства чи випливають із суті
зобов'язання або звичаїв ділового
обороту, до вчинення яких боржник не
міг виконати свого обов'язку. Боржник
за грошовим зобов'язанням не сплачує
проценти за час прострочення
кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи лист
ПАТ «Дельта Банк» з інформацією про
заміну кредитора у зобов'язанні було
направлено ОСОБА_3 лише 30.05.2013 року
(а.с.45).

Даних про те, що позивач виконав п.п. 4.8.1
та 4.8.2. договору щодо своєчасного
повідомлення боржника, суду не надано.

Отже, є підстави для звільнення ОСОБА_3
від сплати відсотків за кредитним
договором за період з 30.06.2010 року по
30.05.2013 року. Сума боргу визначена
розрахунком ПАТ «Дельта Банк» від
09.12.2013 року і станом на 30.06.2010 року вона
складала 104412,56 грн. по тілу кредиту та
2031 грн. 41 коп.(266,66 х 7,993) за відсотками,
нарахування відсотків банк припинив з
31.05.2013 року (а.с.60).

Зважаючи на наведене, зазначена сума
підлягає стягненню з відповідача, який
після 30.05.2013 року зобов'язань по
кредитному договору не виконував.

Тому рішення суду у цій частині слід
змінити, ухваливши нове рішення про
стягнення з відповідача на користь ПАТ
«Дельта Банк» 106443,97 грн.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 09 грудня 2013 року в частині
стягнення грошових сум - змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» заборгованість за
кредитним договором №208/ФКВ-07 від 02.08.2007
року в розмірі 106443 грн. 97 коп., з яких
104412,56 грн. заборгованість по тілу
кредиту та 2031 грн.41 коп. - по відсоткам.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» 1061 грн. 44 коп. сплаченого
судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Судді:
Я.Д. Горблянський

О.Ю. Беркій

О.В. Пнівчук