АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Волошиної В.М.

при секретарі: Орленко Т.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
29 жовтня 2013 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся у суд з
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, з вини
відповідача сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої йому завдано
матеріальної шкоди в розмірі 2 500
грн., а також 10 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 29 жовтня 2013 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, незастосування
норм матеріального права, які
підлягали застосуванню, просить,
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Колегія суддів,заслухавши ОСОБА_1, який
підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_2,
який просив у задоволенні апеляційної
скарги відмовити, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що підлягає задоволенню частково, з
огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 25 жовтня 2012р. ОСОБА_2,
керуючи автомобілем ЗАЗ Daewooд.н.з.
НОМЕР_1 по Броварському проспекту в м.
Києві, порушивши пп.16.11, 2.1 (дод.1), 10.1
Правил дорожнього руху, здійснив
зіткнення з автомобілем Daewoo Lanos д.н.з.
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, що
призвело до пошкодження належного
позивачу транспортного засобу. /а.с.6/

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 15 листопада 2012р.
ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.124
КпАП України й накладено
адміністративне стягнення. /а.с.6/

Відповідно до рахунку-фактури №1046 від
29 жовтня 2012р., вартість послуги з
ремонту лакофарбного покриття
автомобіля DaewooLanos д.н.з. НОМЕР_2
становить 2 500 грн. /а.с.7-8/

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2
застрахував цивільно-правову
відповідальність за шкоду, заподіяну
автомобілем ЗАЗDaewoo д.н.з. НОМЕР_1 у ПрАТ
«Страхова компанія «Лафорт» з нульовою
франшизою та страховою сумою за шкоду,
заподіяну майну - 50 000грн. /а.с.45/

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про стягнення матеріальної
шкоди, районний суд, з урахуванням
положень Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», виходив з того, що вимога про
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди має бути заявлена не до ОСОБА_2,
а до страховика автомобіля, який завдав
шкоду - ПрАТ «Страхова компанія
«Лафорт».

Такі висновки суду узгоджуються з
матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до п.16 постанови №4 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року відповідно
до статті 21 Закону №1961-ІV на території
України забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних
засобів…зобов'язані застрахувати
ризик своєї цивільної
відповідальності, яка може настати
внаслідок завдання шкоди життю,
здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті ДТП безпосередньо
до особи, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки, суд має
право виключно в порядку,
передбаченому статтею 33 ЦПК України,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Статтею 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяною життю,
здоров'ю та (або) майну потерпілих
унаслідок ДТП та захисту майнових
інтересів страхувальників.

Тобто, відповідно до суті такого
страхування Закон має на меті захист не
лише прав потерпілих на відшкодування
шкоди, але й захист інтересів
страхувальника - заподіювача шкоди.

У частині 22.1 ст.22 вказаного Закону
зазначено, що при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті ДТП життю,
здоров'ю та (або) майну третьої особи.

Зі змісту положень Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та ст.1194 ЦК України питання
про відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування; у разі
відсутності такої згоди за її заявою до
субсидіарної відповідальності
залучається страховик.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

За правилами ст.33 ЦПК України заміна
відповідача на належного або залучення
особи в якості співвідповідача
відбувається виключно за клопотанням
позивача.

Позивач звернувся з позовом про
відшкодування шкоди до ОСОБА_2 як до
особи, з вини якої сталася ДТП і яка є
власником автомобіля, яким було
завдано шкоду. Пред'являти вимоги до
страховика про стягнення страхової
виплати це право позивача. Будь-яких
вимог до ПрАТ «Страхова компанія
«Лафорт» позивачем не пред'явлено,
однак такої можливості він не
позбавлений.

За таких обставин, суд першої
інстанції ухвалив законне й
обґрунтоване рішення про відмову у
позові в частині вимог про
відшкодування матеріальної шкоди.

Між тим, з висновками суду першої
інстанції про відсутність правових
підстав до покладення обов'язку по
відшкодуванню відповідачем ОСОБА_1
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-трансопртної пригоди,
погодитися неможливо.

Встановлено, що ОСОБА_2 застрахував
свою цивільно-правову
відповідальність за шкоду, заподіяну
життю і здоров'ю третіх осіб та їх майну
у ПрАТ «Лафорт»./а.с.45/

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана неправомірними діями,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Отже, лише матеріальна шкода, заподіяна
забезпеченим транспортним засобом
підлягає відшкодуванню страховиком, а
обов'язок по відшкодуванню моральної
/немайнової/ шкоди лежить на особі, з
вини якої відбулася
дорожньо-транспортна пригода.

Враховуючи викладені обставини,
рішення суду першої інстанції в
частині вирішення вимог про
відшкодування моральної шкоди, як
постановлене з неправильним
застосуванням норм матеріального
права, підлягає скасуванню, а по справі
в цій частині необхідно ухвалити нове
рішення.

Визначаючи розмір моральної шкоди,
який підлягає стягненню на користь
ОСОБА_1, колегія суддів враховує
обставини справи, характер та
тривалість моральних страждань,
заподіяних внаслідок неправомірних
дій відповідача.

Положеннями п.3, 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди від 31
березня 1995р. під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає
залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів приходить до висновку про
часткове задоволення в цій частині
позову, й визначає розмір моральної
шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1, в сумі 500 грн.

Відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК
України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
підлягають стягненню понесені ним
судові витрати, пов'язані з оплатою
судового збору, в сумі 229 грн. 41 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 29 жовтня 2013 року в частині
вирішення вимог про відшкодування
моральної шкоди скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення,
яким позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду, в сумі 500 грн. та
витрати по справі, пов'язані з оплатою
судового збору, в сумі 229 грн. 41 коп.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно,
проте може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів з
моменту проголошення шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/11647/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2040/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Басалаєва А.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.