Провадження №2/748/670/14
Єдиний унікальний № 748/2331/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року

м. Чернігів

Чернігівський районний суд
Чернігівської області у складі:

Головуючого судді - Меженнікової С.П.

при секретарі Гримайло Л.І.,

з участю представника позивача -
ОСОБА_1, представників відповідача -
ОСОБА_2,ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Чернігові цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
Олишівської селищної ради
Чернігівського району Чернігівської
області про визнання права власності
на будівельні матеріали, та зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення
перешкод в користуванні нерухомим
майном,

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 звертаючись до суду з
вказаним вище позовом, посилаючись на
ч.3 ст.331 ЦК України, просить визнати за
ним право власності на будівельні
матеріали (інженерні конструкції,
конструктивні елементи), з яких
складається надбудова А1-1 та тамбур а-1
нежитлової будівлі магазину НОМЕР_1
«ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 89,5
кв.м., вартістю 90060 грн, що знаходиться
за адресою:АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що
будівельні роботи з прибудови тамбуру
та другого поверху вказаного вище
магазину ним проводились на протязі
вересня-листопада 2011 року. Внаслідок
накладення арешту на будівлю магазину
та в послідуючому його реалізації
через прилюдні торги, ввести в
експлуатацію добудовані ним
приміщення, він не встиг, а тому вони не
ввійшли до майна, яке було реалізовано
на прилюдних торгах, переможцем яких
стала ОСОБА_5 А отже, власником
будівельних матеріалів з яких
складається надбудова та прибудова до
магазину, за вказаною вище адресою, є
він, тому звернувся до суду з даним
позовом.

В попередньому судовому
засіданні відповідачем ОСОБА_5
пред»явлено зустрічний позов про
усунення перешкод в користуванні
власністю, відповідно до якого вона
просить зобов»язати ОСОБА_4 усунути
перешкоди в користуванні нежитловою
будівлею - магазином НОМЕР_1
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, власником якого вона
є, шляхом демонтажу всіх будівельних
матеріалів з яких складається
надбудова А1-1 та тамбур а-1, які
розміщені у приміщенні магазину та
звільнити приміщення магазину від всіх
демонтованих будівельних матеріалів.
При обґрунтуванні своїх позовних вимог
посилалася на ст.391 ЦК України,
вказуючи, що зазначені будівельні
матеріали, які знаходяться у її
магазині, перешкоджають проводити
ремонті роботи у приміщенні магазину,
облаштувати покрівлю свого магазину на
власний розсуд та смак. (а.с.56-57)

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання
не з»явився, надав повноваження на
представлення його інтересів своєму
представнику - ОСОБА_1.(а.с.76-77).

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав та просив задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві. Додатково пояснив, що
прибудови до магазину були здійснені
позивачем без відповідних дозволів. На
підтвердження наявності даних
приміщень, позивачем надано суду копію
висновку експерта - оцінювача ПП
«Експертна фірма «ЕКСПЕРТ-ПЛЮС» від 22
квітня 2014 року, яким встановлено, що до
магазину НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
прибудовано тамбур під літерою а-1 та
здійснено надбудову (2-й поверх) під
літерою А1-1.(а.с.18-32).

В задоволенні зустрічного позову
просив відмовити, вважаючи його
безпідставним.

Після оголошеної перерви
представник позивача в судове
засідання 04.11.2014 року не з»явився,
причину неявки не повідомив, підстав,
передбачених ст.169 ЦПК України, для
перенесення розгляду справи, не було,
тому суд продовжив розгляд справи у
відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з»явилася, надала повноваження на
представлення її інтересів своїм
представникам - ОСОБА_2, ОСОБА_3.(а.с.54-55).

Представники відповідача ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 в судовому засіданні в
задоволенні позову ОСОБА_4 просили
відмовити, посилаючись на письмові
заперечення, вказуючи на відсутність
спору, оскільки ОСОБА_5 не тільки не
заперечує, а й сама просить ОСОБА_4
забрати з її власності - магазину,
будівельні матеріали, які він
використав при будівництві прибудови
та надбудови. Жодних перешкод для
демонтування та вивезення ОСОБА_4
будівельних матеріалів з магазину,
ОСОБА_5 не чинить(а.с.52). Зустрічний
позов підтримали та просили
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в зустрічній
позовній заяві.

Відповідач Олишівська селищна рада
Чернігівського району в судове
засідання свого представник не
забезпечила, надала через канцелярію
суду заяву, в якій просить провести
розгляд справи у відсутність їх
представника. ( а.с.74).

Третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на стороні відповідача -
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернігівській області про день та час
розгляду повідомлена належним чином,
про що свідчить витяг з розносної книги
для місцевої кореспонденції, свого
представника в судове засідання не
забезпечила, про свою згоду на участь у
справі не заявила.

Вислухавши осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи та
розглядаючи справу в межах заявлених
вимог та по наданих суду доказах, суд
приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є
власником нежитлової будівлі, магазину
НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований
за адресою: АДРЕСА_1 (далі магазин), що
підтверджується інформаційною
довідкою з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, щодо об»єкта
нерухомого майна (а.с.71-72). Право
власності за ОСОБА_5 зареєстроване 17
липня 2013 року на підставі свідоцтва,
виданого 17.07.2013 року Приватним
нотаріусом ОСОБА_7

Відповідно до копії даного
Свідоцтва (а.с.60), ОСОБА_5 придбала на
прилюдних торгах вказаний вище
магазин, який мав загальну площу 99,3
кв.м. та позначений в плані під літерою
«А-1».

В даному Свідоцтві також зазначається,
що раніше магазин належав ОСОБА_4 на
підставі договору купівлі-продажу,
укладеного на товарній біржі
«Всеукраїнска Біржа Нерухомості»
15.02.2002 року та зареєстрованого в
Чернігівському районному бюро
технічної інвентаризації.

На момент розгляду справи,
користувачем земельної ділянки, на
якому збудований зазначений вище
магазин, є ОСОБА_5, що підтверджується
копією договору оренди землі №01,
укладеного 24.09.2014 року та
зареєстрованого в реєстраційній
службі Чернігівського районного
управління юстиції Чернігівської
області (а.с.96-98).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного
законодавства України дає підстави для
висновку про те, що у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, у тому
числі шляхом звернення до суду за
захистом свого майнового права,
зокрема, із позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю.

ОСОБА_5, як власник магазину,
посилаючись на зазначені вище норми
закону, звернулася до суду із
зустрічним позовом, в якому просить
колишнього власника магазину - ОСОБА_4
усунути перешкоди в користуванні її
власністю та звільнити приміщення її
магазину від будівельних матеріалів,
на які ОСОБА_4 просить визнати право
власності.

Сторонами визнано, що будівельні
роботи по будівництву тамбура а-1 та
надбудови А1-1 проводилися ОСОБА_4 у 2011
році і на момент придбання магазину
ОСОБА_5, належним чином документально
не оформлені, в експлуатацію не здані.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, дані
обставини доказуванню не підлягають.

Представником ОСОБА_5 під час судових
засідань неодноразово пропонувалося
ОСОБА_4 добровільно звільнити магазин
від його будівельних матеріалів. Проте,
представник позивача ОСОБА_4 не
погоджувався з даною пропозицією.

Суду не надано документів, які
підтверджували б надання ОСОБА_4
дозволу на проведення будівельних
робіт з будівництва надбудови та
прибудови до магазину. Згідно наданої
суду копії технічної документації на
магазин, інформація про добудовані
ОСОБА_4 приміщення в ній, відсутня
(а.с.83-86). В архівній справі
Чернігівського РБТІ, дозвіл на
здійснення ОСОБА_4 даного будівництва
також відсутній (а.с.90). До того ж, про
здійснення ОСОБА_4 без належного
дозволу надбудови та прибудови тамбуру
до магазину, зазначалося в судовому
засіданні і представником ОСОБА_4

Частиною 1 ст. 376 ЦК України, в редакції
чинній на момент будівництва тамбура
та надбудови, визначено, що житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотним
порушенням будівельних норм і правил.

Під належним дозволом слід розуміти
передбачений Законом України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
дозвільний документ (статті 35-37), що дає
право виконувати підготовчі та
будівельні роботи саме того об'єкту і
на тій земельній ділянці, яка передана
з цією метою певній особі.

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України, викладеної у
постанові від 04 грудня 2013 року у справі
№6-130 цс 13, у розумінні ч.1 ст.376 ЦК
України самочинним будівництвом є не
тільки новостворений об»єкт, а і об»єкт
нерухомості, який виник в результаті
реконструкції, капітального ремонту,
перебудови, надбудови уже існуючого
об»єкта, здійснених без одержаного
дозволу місцевих органів виконавчої
влади чи органів місцевого
самоврядування, розробленої та
затвердженої в установленому порядку
проектної документації, дозволу на
виконання будівельних робіт, наданого
органами архітектурно-будівельного
контролю, оскільки в результаті таких
дій об»єкт втрачає тотожність з тим, на
який власником (власниками) отримано
право власності.

Оскільки, ОСОБА_4, було здійснено до
своєї на той час власності - магазину,
прибудову тамбуру та надбудову другого
поверху без відповідної дозвільної
документації, тому дані об»єкти, у
розумінні ч.1 ст.376 ЦК України, є
самовільним будівництвом.

Проте, сторонами не заявляються вимоги
щодо самочинного будівництва.

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 реалізували
своє право на звернення до суду з
вказаними вище позовами, ставлячи
питання щодо будівельних матеріалів.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

У сторін, спір з приводу знаходження в
магазині, власником якого є ОСОБА_5,
будівельних матеріалів, що належать
ОСОБА_4, не виникає, тому дані обставини
доказуванню не підлягають. Доводи
ОСОБА_5, що знаходження в її магазині
матеріалів на які має право ОСОБА_4
створюють їй перешкоди у проведенні
ремонтних робіт та в облаштуванні
покрівлі магазину на власний розсуд та
смак, не спростовані ОСОБА_4 та його
представником. Знаходження в магазині
ОСОБА_8 матеріалів, які належать ОСОБА_4
свідчить про наявність в неї існуючих
перешкод у користуванні своєю
власністю. За таких обставин, позовні
вимоги ОСОБА_5 про усунення перешкод в
користуванні власністю шляхом
демонтажу з її магазину належних
ОСОБА_4 будівельних матеріалів та
звільнення приміщення її магазину від
всіх демонтованих будівельних
матеріалів, є обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_4, то
вони задоволенню не підлягають з
наступних підстав. Позивач ОСОБА_4
звертаючись з вказаним вище позовом до
суду, як на підставу своїх вимог
посилався на ч.3 ст.331 ЦК України, яка не
стосується цих правовідносин. В даній
нормі закону мається на увазі
будівельні матеріали, які були
використані в процесі створення всього
майна, тобто об»єкта будівництва в
цілому, а не його частини (прибудов,
надбудов).

Крім того, пунктом 6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 30.03.2012 року передбачено, що
право власності на самочинно збудовані
житлові будинки, будівлі, споруди, інше
нерухоме майно не набувають як особи,
які здійснили самочинне будівництво,
так і їхні спадкоємці. Це майно не є
об'єктом права власності, воно не може
бути предметом поділу та встановлення
порядку користування в судовому
порядку; на нього не може бути звернено
стягнення за виконавчими документами,
у тому числі продаж його з прилюдних
торгів. Вимоги особи, яка самочинно
збудувала нерухоме майно, або
заінтересованої особи, що не пов'язані
з правом власності на ці будівлі,
зокрема, про визнання права на
матеріали, одержані при їх знесенні,
підлягають розгляду судами на
загальних підставах.

Таким чином, в даній постанові
роз"яснено, що особа, яка самочино
збудувала нерухоме майно, може захисти
свої права шляхом звернення до суду з
позовом про визнання права на
матеріали, одержані при їх знесенні.

В судовому засіданні не встановлено
порушення прав позивача ОСОБА_4 з боку
відповідача ОСОБА_5, яка не заперечує
можливості добровільного знесення
тамбуру та прибудови позивачем ОСОБА_4
та отримання ним будматеріалів після
його знесення.

Виходячи з вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_4 про визнання права
власності на будівельні матеріали,
задоволенню не підлягають, а
зустрічний позов ОСОБА_5 про усунення
перешкод в користуванні нерухомим
майном, слід задовольнити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
понесені ОСОБА_5 судові витрати
підлягають стягненню з ОСОБА_4

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.3, 10, 11,15, 60, 61, 88, 213, 215, 218
ЦПК України, ст.ст.376,391 Цивільного
кодексу України, суд , -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
Олишівської селищної ради
Чернігівського району Чернігівської
області про визнання права власності
на будівельні матеріали, відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні
нерухомим майном, задовольнити.

Зобов»язати ОСОБА_4 усунути перешкоди
ОСОБА_5 у користуванні власністю -
нежитловою будівлею, магазином НОМЕР_1
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом демонтажу
будівельних матеріалів з яких
складається надбудова над магазином та
тамбур а-1, та звільненням з даного
магазину від всіх демонтованих
будівельних матеріалів.

Стягнути на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_4 243
грн 60 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до
Чернігівського апеляційного суду
Чернігівської області шляхом подання
апеляційної скарги до Чернігівського
районного суду Чернігівської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: С.П.
Меженнікова