10.11.2014 Справа № 756/8631/14-ц
унікальний № 756/8631/14-ц
провадження №2/756/3692/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року Оболонський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Маринченко М.М.,

при секретарі Приголовкіну В.Д., Князік
І.Д., Івченко В.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів
на дітей та зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про стягнення додаткових
витрат на дітей,

встановив:

14 червня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення
розміру аліментів.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що згідно рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 15 листопада
2011 року на нього покладено обов'язок
сплачувати аліменти на користь
відповідачки на утримання
неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
розмірі ? частини усіх видів його
заробітку (доходу) щомісячно від дня
набрання рішенням суду законної сили і
до досягнення повноліття ОСОБА_3, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дітей відповідного віку.

Позивач вважає, що визначений розмір
аліментів підлягає зменшенню, оскільки
14 лютого 2011 року позивач одружився з
ОСОБА_5, яка має дитину-інваліда ОСОБА_4,
2006 року народження, а ІНФОРМАЦІЯ_4 року
у нього з ОСОБА_5 народився син ОСОБА_6
Дружина позивача перебуває у відпустці
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 19 жовтня 2012 року по
ІНФОРМАЦІЯ_9 року. Таким чином, позивач
зазначає, що змінилося його сімейне
становище, і на його утриманні тепер
знаходяться дружина, її син ОСОБА_4 та
їх з дружиною спільний син ОСОБА_6

Крім того, позивач вказує, що його з
відповідачкою діти ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
повній мірі забезпечені матеріально та
мають засоби для повноцінного
проживання та виховання, оскільки на
підставі мирової угоди, визнаної
ухвалою Ірпінського міського суду
Київської області від 28 серпня 2010 року
при поділі спільного майна,
відповідачка має право розпоряджатися
в інтересах дітей до їхнього
повноліття грошовими коштами,
розміщеними на депозитних рахунках, у
сумі 20000 грн. на кожну дитину.
Розпорядження цими коштами
здійснюється за погодженням з
позивачем, проте відповідачка жодного
разу не зверталася до позивача з
приводу використання цих коштів.
Згідно тієї ж мирової угоди позивач та
відповідач відступили на користь своїх
доньок по 90% майнових прав кожний на
квартири АДРЕСА_3, які можуть бути
джерелом доходів відповідачки для
утримання дітей. Також при поділі майна
відповідачка отримала у власність
квартиру в м. Києві та автомобіль.

Враховуючи наведене позивач
просив зменшити розмір аліментів та
стягувати з нього на утримання дітей 1/6
частину його заробітку (доходу)
щомісячно від дня набрання рішенням
суду законної сили і до досягнення
повноліття ОСОБА_3, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку.

В подальшому позивач уточнив
позовні вимоги (а.с. 138), просив зменшити
розмір аліментів та стягнути з нього на
користь ОСОБА_2 на утримання дітей
аліменти у розмірі 1/3 частини його
заробітку (доходу) щомісячно від дня
набрання рішенням суду законної сили і
до досягнення повноліття ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дітей відповідного віку.

Після досягнення повноліття
ОСОБА_3 позивач просить стягнути з
нього на користь ОСОБА_2 на утримання
ОСОБА_7 аліменти у розмірі 1/4 частини
його заробітку (доходу) щомісячно до
досягнення ОСОБА_7 повноліття, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_7 року, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позов підтримали,
посилаючись на обставини, викладені в
позові. Додатково зазначили, що дружина
позивача працювала бухгалтером в ТОВ
«Теплопостачсервіс» та отримувала
заробітну плату близько 4500 грн., зараз
перебуває у декретній відпустці по
догляду за їх спільною з позивачем
дитиною до досягнення дитиною трьох
років. Витрати на дитину складають
близько 2000-2500 грн. на місяць.

Відповідач та її представник в
судовому засіданні проти задоволення
первісного позову заперечували,
посилаючись на те, що судом, при
ухваленні рішення від 15 листопада 2011
року про зменшення розміру аліментів,
врахована та обставина, що позивачем
укладено шлюб з ОСОБА_5, яка має
дитину-інваліда. Позивач не
зобов'язаний утримувати
дитину-інваліда своєї дружини,
оскільки дитина позивачем не
усиновлена і жодного відношення до
нього не має. Народження у позивача
дитини не є підставою для зменшення
розміру аліментів, оскільки відповідно
до законодавства позивач зі своєю
дружиною отримують державну допомогу
при народженні дитини; матеріальний
стан позивача не змінився; наявність у
позивача будинку у сел. Гостомель та
кількох автомобілів, утримання яких
вимагає значних коштів, свідчить про
достатній рівень доходів позивача, в
тому числі й неофіційних. Щодо майна,
яке отримала відповідач у власність за
умовами мирової угоди, зазначили, що
вказане майно потребує утримання і
доходів не приносить. Крім того,
відповідач зверталася до позивача за
письмовим погодженням на використання
коштів, які знаходяться на депозитних
рахунках, проте отримала відмову.

Крім того, відповідач звернулась до
суду із зустрічною позовною заявою (а.с.
27) до ОСОБА_1 про стягнення додаткових
витрат на дітей.

Зустрічні позовні вимоги
обґрунтовуються тим, що діти ОСОБА_3 та
ОСОБА_7 часто хворіють, мають проблеми
зі здоров'ям, у зв'язку з чим потребують
додаткових витрат на проведення
обстежень, лікування, збалансоване
харчування та оздоровлення у
санаторіях. Позивач купує для дітей
медичні засоби, які виписуються
лікарями, придбала дочці ОСОБА_7
окуляри. Позивач за зустрічним позовом
працює фахівцем операційного обліку СК
«ІНГО» та отримує заробітну плату
близько 3800 грн. на місяць. У зв'язку зі
значними витратами коштів на медичне
обслуговування доньки ОСОБА_7 позивач
за зустрічним позовом застрахувала її
за програмою добровільного
страхування дітей «ЛЮКС» на період з
01.05.2014 року по 30.04.2015 року. Крім того,
позивач за зустрічним позовом вказує,
що займається фізичним розвитком дітей
та розвитком їх здібностей, зокрема
обидві доньки відвідують гурток
хореографії підліткового клубу
«Поєдинок» на самооплатній основі. Все
це потребує значних витрат, у зв'язку з
чим позивач за зустрічним позовом
просить стягнути з ОСОБА_1 додаткові
витрати на утримання доньок ОСОБА_3 та
ОСОБА_7 в розмірі 2000 грн. щомісячно до
досягнення старшою дитиною повноліття.

В судовому засідання позивач за
зустрічним позовом додатково пояснила,
що до відповідача з приводу
відшкодування фактично понесених
додаткових витрат не зверталася,
оскільки до 2014 року аліментів
вистачало на утримання дітей, а
починаючи з 2014 року зросли ціни.

Відповідач за зустрічним позовом
заперечував проти його задоволення,
посилаючись на те, що сплачених ним
аліментів повністю вистачає на
утримання дітей.

Суд, заслухавши пояснення сторін
та їх представників, дослідивши
матеріали справи, прийшов до висновку,
що первісний позов підлягає частковому
задоволенню, а зустрічний позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Як роз'яснено у пункті 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №3 від
15.05.2006 року «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів» у
новому розмірі аліменти сплачуються з
дня набрання рішенням законної сили.

Судом встановлено, що рішенням
Оболонського районного суду м. Києва
від 15 листопада 2011 року
(справа №2-5512/2011) зменшено розмір
аліментів, та стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
розмірі 1/2 частини усіх видів його
заробітку (доходу) щомісячно, від дня
набрання рішенням суду законної сили і
до досягнення повноліття ОСОБА_3, але не
менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалюючи вказане рішення суд виходив
з того, що ОСОБА_1 припинив
підприємницьку діяльність, працює на
посаді директора ТОВ
«Теплопостачсервіс», має стабільний
дохід, його посадовий оклад становить
6000 грн. і його заробіток після
відрахування податків складає 4916 грн. 40
коп. в місяць.

Також суд врахував зміну сімейного
стану позивача, зокрема реєстрацію
шлюбу з ОСОБА_5, яка має дитину інваліда.

Судом встановлено, що матеріальний та
сімейний стан позивача після ухвалення
рішення суду змінився.

Зокрема, згідно довідок про доходи
позивача (а.с. 140-143), він працює на посаді
директора ТОВ «Теплопостачсервіс»,
його посадовий оклад з січня 2012 року
зменшився з 6000 грн. до 5200 грн., з
заробітної плати позивача
відраховуються аліменти за вказаним
рішенням суду у розмірі від 2150,60 грн. до
2182,84 грн. на місяць і в такому ж розмірі
позивачу після відрахування аліментів
виплачується заробітна плата.

Відповідно до свідоцтва про народження
серія НОМЕР_2, виданого 11 вересня 2012
року виконавчим комітетом
Гостомельської селищної ради м. Ірпеня
Київської області, у позивача
народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до довідки від 11 червня 2014
року № 1039 КП «Управління ЖКГ
Гостомельської селищної ради
«Гостомель» позивач з дружиною ОСОБА_5,
сином дружини та їхнім спільним сином
ОСОБА_6 проживають в АДРЕСА_1.

Згідно наказу ТОВ «Теплопостачсервіс»
№ 13-к від 18 жовтня 2012 року ОСОБА_5 надано
відпустку для догляду за дитиною до
досягнення дитиною трьохрічного віку з
19 жовтня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_9 року.

Враховуючи вищевказані обставини, суд
вважає на можливе зменшити розмір
аліментів, які стягуються за рішенням
Оболонського районного суду м. Києва
№2-5512/2011 від 15 листопада 2011 року з
ОСОБА_1, та стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини усіх
видів заробітку (доходу) ОСОБА_1
щомісячно, від дня набрання рішенням
суду законної сили і до досягнення
повноліття ОСОБА_3, але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Підстави для задоволення позовних
вимог про визначення аліментів, які
підлягають стягненню з позивача на
утримання дочки ОСОБА_7 після
досягнення повноліття старшою дитиною
ОСОБА_3, у розмірі 1/4 частини його
заробітку (доходу) щомісячно до
досягнення ОСОБА_7 повноліття, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_7 року, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку, відсутні оскільки
відповідно до ч. 2, 3 ст.183 Сімейного
кодексу України якщо стягуються
аліменти на двох і більше дітей, суд
визначає єдину частку від заробітку
(доходу) матері, батька на їх утримання,
яка буде стягуватися до досягнення
найстаршою дитиною повноліття. Якщо
після досягнення повноліття
найстаршою дитиною ніхто з батьків не
звернувся до суду з позовом про
визначення розміру аліментів на інших
дітей, аліменти стягуються за
вирахуванням тієї рівної частки, що
припадала на дитину, яка досягла
повноліття.

Суд вважає, що та обставина, що позивачу
та його дружині виплачується державна
допомога у зв'язку з народження дитини,
не є підставою для відмови у первісному
позові, оскільки вказана допомога має
тимчасовий характер, а аліменти
стягуються до досягнення дітьми
повноліття.

Посилання відповідача на те, що
матеріальне становище позивача не
змінилося, оскільки він має неофіційні
доходи, не підтверджені будь-якими
доказами. При цьому з відповіді
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції на запит суду
вбачається, що позивач має одне джерело
отримання доходів - робота в ТОВ
«Теплопостачсервіс» і дані про доходи
позивача у вказаному товаристві,
надані ДПІ, відповідають даним довідок
про доходи позивача.

Наявність у власності позивача
приватного будинку та автомобілів
свідчить про необхідність несення
позивачем витрат на їх утримання, проте
доказів, що позивач отримує від
вказаного майна додаткові доходи, суду
не надано.

Зустрічний позов ОСОБА_2 про стягнення
додаткових витрат на дітей задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

З наданих позивачем за зустрічним
позовом виписок з медичних карт, листів
огляду пацієнта, висновків
спеціалістів вбачається, що ОСОБА_3
рекомендовано спостереження у
гастроентеролога, хірурга та
кардіолога, ОСОБА_7 рекомендовано
спостереження у кардіолога,
гастроентеролога, окуліста. Діти
періодично проходять огляди у вказаних
лікарів. З фіскальних чеків з аптек
вбачається, що позивач за зустрічним
позовом періодично купує для лікування
дітей медикаменти вартістю від 14 до 80
грн., а також придбавала окуляри
вартістю 384 грн.

Позивачем надано довідку №25-35-47 від 21
серпня 2014 року, видану Оболонським
районним в м. Києві центром соціальних
служб для сім'ї, дітей та молоді, про те,
що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 відвідували гурток
«Хореографії» підліткового клубу
«Поєдинок» з вересня 2012 року по травень
2014 року, оплату занять у розмірі 150 грн.
з кожної дитини здійснювала мама.

Оцінивши надані позивачем за
зустрічним позовом на підтвердження
позовних вимог докази, суд вважає, що
позивачем не доведено ту обставину, що
додаткові витрати на дітей, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дітей чи їх
хворобами) фактично становили і
становитимуть у майбутньому 2000 грн. на
двох дітей.

Вимоги про стягнення з відповідача
фактично понесених та документально
підтверджених витрат позивачем не
заявлено.

Понесені позивачем витрати на
утримання дітей, що полягають у
придбанні продуктів харчування та
одягу, на які позивач посилається у
своєму позові та на підтвердження яких
позивач надав фіскальні чеки, не
відносяться до додаткових витрат в
розумінні ст. 185 СК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення зустрічного позову про
стягнення додаткових витрат.

На підставі ст.ст. 180-183, 185, 192 Сімейного
кодексу України, пункту 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №3 від
15.05.2006 року «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 212-215, 218 ЦПК
України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які
стягуються за рішенням Оболонського
районного суду м. Києва № 2-5512/2011 від 15
листопада 2011 року з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку
(доходу) ОСОБА_1 щомісячно, від дня
набрання рішенням суду законної сили і
до досягнення повноліття ОСОБА_3, але не
менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6,
зареєстрованого в АДРЕСА_1, працюючого
на посаді директора Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Теплопостачсервіс» (03191, м.Київ, вул.
Академіка Вільямса, б.9,
кор.1/літераА/№124), на користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрованої в АДРЕСА_2,
аліменти на утримання дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку
(доходу) ОСОБА_1 щомісячно, від дня
набрання рішенням суду законної сили і
до досягнення повноліття ОСОБА_3, але не
менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Відмовити в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
додаткових витрат на дітей у розмірі 2000
грн. щомісячно до досягнення старшою
дитиною повноліття.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано до Апеляційного суду м.
Києва через Оболонський районний суд м.
Києва протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
М.М. Маринченко