Номер провадження 2/754/418/14
РІШЕННЯ

Іменем України

03.02.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва у складі:

Головуючого судді Галась
І.А.

при секретарі Фацул
М.

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Деснянського РУГУ МВС України в м.
Києві, Головного управління МВС
України в м. Києві, Міністерства
внутрішніх справ України, Державної
казначейської служби України про
відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом до Деснянського РУГУ МВС
України в м. Києві, Головного
управління МВС України в м. Києві,
Міністерства внутрішніх справ України,
Державної казначейської служби
України про відшкодування моральної
шкоди в розмірі 1000000 гривень. В
подальшому позивачем були уточнені
вимоги позову - зменшено розмір вимог
до 1 гривні. (а.с.55) Свої вимоги позивач
обґрунтував тим, що 23 травня 2013 року о
10-30 годин в приміщенні ГОМ по вулиці
Милославська, 23-Д в місті Києві на
робочому місці слідчого ОСОБА_2,
внаслідок його неадекватних дій, які
виразились у спілкування з позивачем з
використанням ненормативної лексики
під час надання інформації щодо ходу
розслідування кримінальної справи №
53-4158 порушеної за ознаками злочину
передбаченого ч 1 ст. 358 КК України у
позивача різко погіршився стан
здоров'я, у зв'язку з чим була викликана
невідкладна медична допомога. Після
огляду лікарями швидкої допомоги у
позивача було констатовано високий
тиск та проблеми з ритмом серця. 24
травня 2013 року, 27 травня 2013 року та 31
травня 2013 року позивач звертався до
медичних установ зі скаргами на
головний та сердечний біль, високий
тиск та отримував відповідну медичну
допомогу. Посилаючись на те, що
протягом останніх двох років позивач
не мав проблем зі здоров'ям і саме
спілкуванням зі слідчим ОСОБА_2
призвело до погіршення стану його
здоров'я позивач просив позов
задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач
вимоги позову підтримав в повному
обсязі, просив їх задовольнити.
Додатково пояснив, що Головне
управління МВС України в місті Києві та
Міністерство Внутрішніх справ України
є органами, які повинні здійснювати
контроль та нагляд за роботою
Деснянського РУГУ МВС України в м.
Києві.

Представник Деснянського РУГУ
МВС України в м. Києві проти
задоволення позову заперечувала в
повному обсязі, посилаючись на його
безпідставність та недоведеність
тверджень позивача, а саме: взагалі
наявності завданої позивачу моральної
шкоди та обставин, які як зазначає
позивач трапились 23 травня 2013 року в
приміщенні ТВМ -2 за адресою: місто Київ,
вул.. Милославська, 23-Д. На
підтвердження свої доводів
представник надала суду копію журналу
реєстрації надання медичної допомоги
особам, які утримуються в черговій
частині, відповідно до якого запис про
надання медичної допомоги ОСОБА_1
відсутній. (а.с.33-37)

Представник Головного управління
МВС України в м. Києві проти
задоволення позову заперечувала в
повному обсязі, посилаючись на його
безпідставність та необґрунтованість,
додатково пояснивши що не вважає
Головне управління МВС України в місті
Києві належним відповідачем в даній
справі. В судове засідання 31 січня 2014
року представник не з'явився, про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
повідомляв.

Представник Міністерства
внутрішніх справ України проти
задоволення позову заперечував в
повному обсязі, посилаючись на його
безпідставність та необґрунтованість,
додатково пояснивши, що позивачем не
було надано доказів розмов зі слідчим
ОСОБА_2, а також того що останній вчинив
по відношенню до позивача неправомірні
дії.

Представник Державної
казначейської служби України в судові
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
повідомляв.

Судом встановлено, що 23 травня 2013
року невідомим абонентом та
працівником міліції Потапчук був
здійснений виклик бригади швидкої
медичної допомоги. За результатами
виїзду бригади швидкої медичної
допомоги № 571 за адресою : місто Київ,
вул.. Милославська, 23-Д медична допомога
була надана ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про
що відповідно до Наказу МОЗ України №
199 від 17.11.2010 року був залишений
корінець з записом. (а.с.71,85)

24 травня 2013 року, 28 травня 2013 та 31
травня 2013 року позивач звертався до
медичних установ зі скаргами на
головний та сердечний біль, високий
тиск та отримував відповідну медичну
допомогу. (а.с.9-12)

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№ 4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.
Під немайновою шкодою, заподіяною
юридичній особі, слід розуміти втрати
немайнового характеру, що настали у
зв'язку з приниженням її ділової
репутації, посяганням на фірмове
найменування, товарний знак, виробничу
марку, розголошенням комерційної
таємниці, а також вчиненням дій,
спрямованих на зниження престижу чи
підрив довіри до її діяльності......
Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою
чи за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не вважає обгрунтованим посилання
представника Деснянського РУГУ МВС
України в місті Києві на відсутність
подій викладений позивачем в позовній
заяві з посиланням на журнал
реєстрації надання медичної допомоги
особам, які утримуються в черговій
частині, відповідно до якого запис про
надання медичної допомоги ОСОБА_1
відсутній, оскільки ОСОБА_1 в ТВМ -2
Деснянського РУГУ МВС України в місті
Києві не утримувався, крім того, дане
твердження суперечить іншим
матеріалам справи.

Зважаючи на пояснення позивача,
представників відповідача, враховуючи
надані суду матеріали, суд позбавлений
можливості встановити причинно -
наслідковий зв'язок між діями
працівника (працівників) Деснянського
РУГУ МВС України в місті Києві та
погіршенням самопочуття позивача
ОСОБА_1 23 травня 2013 року.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст.10, 12, 56, 60, 61, 88, 179, 212, 214 ЦПК України,
ст.ст. 23, 1167 ЦК України, Постановою
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Деснянського РУГУ МВС України в м.
Києві, Головного управління МВС
України в м. Києві, Міністерства
внутрішніх справ України, Державної
казначейської служби України про
відшкодування моральної шкоди
залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: