У Х В А Л А іменем україни15 жовтня 2014
рокум. Київ Колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі: головуючого Луспеника
Д.Д., суддів: Гулька Б.І.,
Закропивного О.В., Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом відкритого
акціонерного товариства
«Київхімволокно» до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за касаційною скаргою
відкритого акціонерного товариства
«Київхімволокно» на рішення
Апеляційного суду м. Києва від 23 червня
2014 року,в с т а н о в и л а: У грудні 2014
року відкрите акціонерне товариство
«Київхімволокно» (далі - ВАТ
«Київхімволокно») звернулось до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
ОСОБА_3 у трудових відносинах з
позивачем не перебуває, проживає у
гуртожитку підприємства; не у повному
обсязі виконує зобов'язання щодо
сплати за проживання та користування
житлом, внаслідок чого утворилась
заборгованість по платі за
користування житлом у розмірі 10 138 грн.
11 коп., які позивач просив стягнути з
останньої. Рішенням Деснянського
районного суду м. Києва від 29 квітня 2014
року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ВАТ
«Київхімволокно» 9 238 грн. 11 коп.
заборгованості по платі за
користування житлом та 229 грн. 41 коп.
судового збору. Рішенням Апеляційного
суду м. Києва від 23 червня 2014 року
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову у задоволенні позову. У
касаційній скарзі ВАТ
«Київхімволокно», посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції. Касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав. Задовольняючи частково позов,
суд першої інстанції виходив із того,
що проживаючи у гуртожитку,
відповідачка не у повному обсязі
сплачувала за користування житлом,
внаслідок чого виникла заборгованість,
яку остання має сплатити на користь
позивача. Скасовуючи рішення суду
першої інстанції та ухвалюючи нове
рішення про відмову у задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив із того, що заборгованість
виникла відповідно до усного договору
найму та тарифів, встановлених
наказами підприємства. Правові
підстави перевірки правильності
сплачених відповідачем сум відповідно
до затверджених чинним законодавством
тарифів за користування вказаним
житлом відсутні. З таким висновком
апеляційного суду погодитись не можна,
оскільки він суперечить вимогам закону
та не ґрунтується на матеріалах
справи.Статтею 213 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим. Згідно
зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає. Судом
встановлено, що відповідно до ордеру №
208 про поселення в гуртожиток ВАТ
«Київхімволокно» ОСОБА_3 було надано
право поселення на час праці у
гуртожитку АДРЕСА_1 (а. с. 8). Відповідно
до довідки форми № 3 ВАТ
«Київхімволокно» № 309 від
08 листопада 2013 року у гуртожитку
АДРЕСА_1, зареєстровані з 2004 року
відповідач та її син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 11).Згідно з архівною
довідкою № 11/101 від 11 листопада 2013 року
ОСОБА_3 перебувала у трудових
відносинах з ВАТ «Київхімволокно» з
20 лютого 2006 року та була
звільнена відповідно до наказу № 135к
від 16 липня 2010 року за п. 1 ст. 40 КЗпП
України (а. с. 9). Після скорочення штату
ВАТ «Київхімволокно» з ОСОБА_3 було
укладено трудову угоду з 19 липня 2010
року по 30 травня 2011 року.
Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» (далі
- Закон) споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону
залежно від порядку затвердження
цін/тарифів на житлово-комунальні
послуги вони поділяються на три групи:
1) перша група -
житлово-комунальні послуги,
ціни/тарифи на які затверджують
уповноважені центральні органи
виконавчої влади, а у випадках,
передбачених законом, - національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері комунальних
послуг та національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики; 2) друга група -
житлово-комунальні послуги,
ціни/тарифи на які затверджують органи
місцевого самоврядування для надання
на відповідній території; 3) третя група
- житлово-комунальні послуги,
ціни/тарифи на які визначаються
виключно за договором (домовленістю
сторін).Як вбачається з матеріалів
справи, договору про надання
житлово-комунальних послуг між
сторонами укладено не було, проте в
силу ст. ст. 20, 21 Закону
відсутність такого договору не може
бути підставою для звільнення
відповідачки від оплати таких послуг у
повному обсязі. Апеляційний суд,
посилаючись на копії листів Головного
управління цінової політики
виконавчого органу Київської міської
ради від 16 вересня 2011 року №
09050/4-3462, від 13 лютого 2012 року № 002-431, з
яких вбачається, що розрахунки тарифів
на послуги з утримання будинку, споруд
та прибудинкових територій від
виконавця послуг, який обслуговує
будинок АДРЕСА_1 до Головного
управління цінової політики
виконавчого органу Київської міської
ради не надходили (а. с. 64, 71, 72), дійшов
висновку, що доказів про відповідність
встановлених позивачем тарифів за
користування житлом відповідно до
чинного законодавства не надано.
Відповідно до п. 4 Порядку формування
тарифів на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, який затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
«Про забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на
житлово-комунальні послуги» від 01
червня 2011року № 869, порядок тарифів на
послуги для гуртожитків, що
призначаються для проживання одиноких
громадян (житловими приміщеннями
спільно користуються кілька осіб, які
не перебувають у сімейних стосунках),
розраховується згідно з цим Порядком.
Вартість послуг з розрахунку на
ліжко-місце визначається як добуток
тарифу на норму житлової площі для
однієї особи в гуртожитку. При цьому,
суд не звернув уваги на наявні у
матеріалах справи накази ВАТ
«Київхімволокно» від 01 лютого 2011 року
№ 2/1, від 01 березня 2011 року № 5,
від 31 березня 2011 року № 7/1, згідно яких
тарифи на гарячу воду, централізоване
опалення, холодну воду, водовідведення
та електроенергію встановлено
відповідно до розпоряджень Київської
міської державної адміністрації (а. с.
16-18), та не перевірив достовірність
таких обрахунків. Крім того, у наказі
ВАТ «Київхімволокно» «Про
встановлення розмірів оплати за
проживання у гуртожитку скороченим з
підприємства працівникам» від 30 червня
2011 року № 14/1зазначено, що розмір оплати
за проживання в гуртожитку за 1
ліжко-місце складає 250 грн/місяць за
умови відсутності заборгованості та
оформлення договірних відносин з
підприємством на право проживання в
гуртожитку (а. с. 20), тобто вказані
тарифи відносяться до третьої групи
житлово-комунальні послуг
передбачених ч. 1 ст. 14 Закону.
Таким чином апеляційний суд у
порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК
України не врахував норми
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
не встановив обставин, які мають
значення для правильного вирішення
справи, відповідно до ст. 338 ЦПК України
ухвалені у справі судові рішення
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справу х в а л и л а : Касаційну скаргу
відкритого акціонерного товариства
«Київхімволокно» задовольнити
частково. Рішення Апеляційного суду м.
Києва від 23 червня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий:
Д.Д. Луспеник
Судді:
Б.І. Гулько
О.В.
Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта