КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/6233/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді
Петренка В.С.

за участю секретаря -
Гарнаженко Н.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі цивільну
справу за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у шлюбі з 10
червня 1972року, шлюб зареєстрований
Палацом одружень Виконавчого комітету
Одеської міської ради депутатів
трудящих, актовий запис №1274. Від даного
шлюбу малолітніх та неповнолітніх
дітей немає.

Позивачка у позовній заяві
просить суд шлюб розірвати посилаючись
на те, що спільне життя з відповідачем
не склалося у зв'язку з тим, що
відповідач не піклувався про нормальні
сімейні відносини, зловживав спиртними
напоями, до дому приходив у нетверезому
стані, становився агресивним, по кілька
місяців був відсутній вдома, створював
неможливі умови для сімейного
проживання.

Позивачка також вказує, що на протязі
п'ятнадцяти років вони з відповідачем
подружніх стосунків не підтримують,
спільного господарства не ведуть,
проживають окремо.

Крім того, позивачка зазначає, що спору
про поділ спільного майна подружжя
немає.

У судовому засіданні 03.11.2014року
позивачка позовні вимоги підтримала у
повному обсязі та просила суд їх
задовольнити.

У судовому засіданні 03.11.2014року
відповідач позов не визнав,
заперечував проти розірвання шлюбу.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, суд
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню, тому що родина фактично
розпалася і її відновлення неможливо,
при обставинах, зазначених позивачкою,
у позивачки відсутні які-небудь
почуття до відповідача, їх шлюбний союз
розпався, на примирення позивачка
категорично не згодна, оскільки сторін
по справі нічого не об'єднує, а також
той факт, що один з подружжя або обоє
мають право звернутися із заявою в суд
про розірвання шлюбу й це право
підлягає судовому захисту.

Одночасно, суд вважає, що подальше
спільне життя чоловіка й жінки та
збереження шлюбу суперечить інтересам
сторін, тому що сторони подружні
відносини припинили й спільного
господарства не ведуть, даний факт має
істотне значення.

Шлюб - це сімейний добровільний та
рівноправний союз жінки та чоловіка, їх
спільність, зареєстрований у
державному органі реєстрації актів
цивільного стану та спрямований на
створення сім'ї.

Добровільність шлюбу - одна з основних
його засад.

Загальна декларація прав людини у ч. 2
ст. 16 містить положення, за яким шлюб
може укладатися тільки при вільній і
повній згоді сторін, що одружуються, а
за ст. 23 Міжнародного пакту про
громадянські і політичні права, жоден
шлюб не може бути укладений без вільної
і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок,
що й подальше існування сім'ї як
добровільного союзу у разі відсутності
добровільної згоди чоловіка чи жінки
на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати
місце, а також, приймаючи бажання й
право одного з них розірвати шлюб не
може бути незаконно порушене або
одного з подружжя не можливо насильно,
без його волі змусити перебувати у
таких зареєстрованих як шлюб
відносинах.

Принцип добровільності шлюбу є чинним
не лише на стадії реєстрації шлюбу.
Добровільність шлюбу, тобто наявність
вільної згоди, - це його довічна риса.
Саме добровільністю шлюбу зумовлена
можливість його розірвання.

За ст. 51 Конституції України, шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка.

Як вбачається з пояснень позивачки та
відповідача зазначеної вільної згоди
між сторонами по справі не має.

Чинне законодавство України забороняє
примушування до шлюбу. Примушування -
значить добиватися певної поведінки
від особи за допомогою фізичного або
психічного насильства.

Закріплені у законодавстві права
дружини та чоловіка на повагу до своєї
індивідуальності є засобом захисту
психологічно слабшого у шлюбі від
психічного диктату чи навіть агресії
дружини, чоловіка або іншої особи. Воно
схиляє до толерантності, терпимості у
шлюбі, спрямовує кожного з них на
спокійне, інтелігентне залагодження
колізії індивідуальних рис характеру,
життєвих звичок.

Однією з причин припинення шлюбу є його
розірвання.

Шлюб припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду.

Оскільки шлюб ґрунтується на вільній
згоді жінки та чоловіка, розірвання
шлюбу може відбутися за їхньою
спільною заявою або за заявою когось з
них.

У ході розгляду справи, судом була
перевірена наявність відповідних
підстав для розірвання шлюбу, суд
переконався у дійсному волевиявленні
сторін по справі.

Суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, оскільки було встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечить інтересам
одного з них, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 110 СК України позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Згідно зі ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них.

У судовому засіданні встановлено, що
сім'я розпалася остаточно, і шлюб
носить формальний характер. Подальше
сумісне проживання суперечить їх
інтересам, що мають істотне значення.

Задовольняючи позов, суд враховує
також і те, що сторони не підтримують
подружніх стосунків понад п'ятнадцять
років.

Керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України, ст.ст.
110, 112, 113, 114 СК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
зареєстрований Палацом одружень
Виконавчого комітету Одеської міської
ради депутатів трудящих, актовий запис
№ 1274 від 10 червня 1972 року.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вважати
розірваним у день набрання чинності
цим рішенням.

Позивачці після розірвання шлюбу
залишити прізвище "ОСОБА_2"

Відповідачу після розірвання шлюбу
залишити прізвище "ОСОБА_3".

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення його вступної та
резолютивної частини.

Суддя
Петренко В. С.