Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 листопада 2014 року Центральний
районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Гуденко О.А.,

при секретарі - Аслановій Е.Е.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідачів - ОСОБА_3,

представника Служби у справах дітей
Адміністрації Центрального району
Миколаївської міської ради - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах неповнолітніх
ОСОБА_9 та ОСОБА_10, третя особа по
справі - Служба у справах дітей
Адміністрації Центрального району
Миколаївської міської ради про
виселення, -

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2013 року позивач звернувся
до Центрального районного суду
м. Миколаєва з позовом до
відповідача ОСОБА_11, в якому просить
виселити його та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
житловому будинку (предмет іпотеки),
розташованому за адресою: АДРЕСА_1

Справа знаходилась в провадженні судді
Прохорова П.А. 28 лютого 2014 року справа
передана судді Гуденко О.А., у зв'язку з
неможливістю розгляду справи
попереднім складом суду.

Заочним рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 30
квітня 2014 року було
виселено ОСОБА_2 та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
житловому будинку, розташованому за
адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою Центрального районного суду м.
Миколаєва від 04 вересня 2014 року
вищезазначене рішення було скасовано
та справу призначено до судового
розгляду.

В судовому засіданні 02 жовтня 2014 року
до участі у справі в якості
співвідповідачів були залучені -
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які
зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1 та Служба
у справах дітей Адміністрації
Центрального району Миколаївської
міської ради - в якості третьої особи по
справі.

В судовому засіданні представник
позивача вимог позову підтримав в
повному обсязі, проси позов
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні вимоги
позову не визнав, просив відмовити в
його задоволенні.

Представник відповідачів в судовому
засіданні вимоги позову не визнав,
просив в задоволенні позову відмовити
керуючись положеннями Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого в якості
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» від 03 червня 2014 року.

Представник Служби у справах дітей
Адміністрації Центрального району
Миколаївської міської
ради в судовому засіданні заперечувала
проти задоволення позову в частині
вимог щодо виселення неповнолітніх
дітей.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши матеріали справи,
судом встановлені наступні факти і
відповідні ним правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 29
березня 2007 року між ПАТ КБ
«Приватбанк», та відповідачем було
укладено кредитний договір, відповідно
до якого останній отримав кредит в
розмірі 43 563,00 доларів США із сплатою
12.00% річних.

З метою забезпечення виконання
відповідачем умов за кредитним
договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
відповідачем 29 березня 2007 року було
укладено іпотечний договір, згідно
якого відповідач надав Банку в іпотеку
нерухоме майно, а саме цілий житловий
будинок з усіма господарськими та
побутовими будівлями та спорудами, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
складається з житлового будинку,
позначеного на плані літ. А, житловою
площею 53,0 кв.м., загальною площею 59,0
кв.м., який належить на праві власності
ОСОБА_2 на підставі Договору
купівлі-продажу, посвідченого ПН ММНО
ОСОБА_12 від 29.03.2007 року за реєстраційним
№1901.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 13 грудня 2012 року, яке
набрало законної сили 25 грудня 2012 року,
було звернуто стягнення на предмет
іпотеки, а саме на будинок та земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ
КБ «Приватбанк» з укладанням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, з
отриманням кадастрового номеру
земельної ділянки з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форми
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«Приватбанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки, в рахунок чого задовольнити
вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» за
кредитним договором № NKCNGK04040073 від 29
березня 2007 року.

16 вересня 2013 року позивачем на адресу
відповідача направлялася вимога,
відповідно до якої позивач вимагав в
тридцятиденний термін з дня отримання
цієї вимоги відповідача та всіх
зареєстрованих осіб, згідно положень
ст.40 ЗУ «Про іпотеку», добровільно
звільнити нерухоме майно, а саме
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1,
разом із усіма незареєстрованими у
предметі іпотеки членами сім'ї та
іншими мешканцями, яка була отримана
відповідачем 01.10.2013 року,
про що свідчить підпис в
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення.

Відповідно до Довідки форми № 3,
виданої ТОВ «ЛІС-Центр С», на
теперішній час в житловому будинку за
адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано 7 осіб -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (основний
домоволоділець, зареєстрований з 05.06.2007
року), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (син,
зареєстрований з 09.10.2007 року), ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4 (син, зареєстрований з
10.02.2012 року), ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5
(дружина, зареєстрована з 13.06.2008 року),
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6 (племінниця,
зареєстрована з 29.11.2013 року), ОСОБА_10
ІНФОРМАЦІЯ_7 (племінник, зареєстрований
з 29.11.2013 року), ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8
(сестра, зареєстрована з 29.11.2013 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗК «Про іпотеку»,
після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове
приміщення, шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору, всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічне положення містить ч. 3 ст. 109
ЖК України, а саме, виселення із
займаного жилого приміщення
допускається з підстав, установлених
законом. Виселення проводиться
добровільно або в судовому порядку.
Громадянам, яких виселяють з жилих
приміщень при зверненні стягнення на
жилі приміщення, що були придбані ними
за рахунок кредиту (позики) банку чи
іншої особи, повернення якого
забезпечене іпотекою відповідного
жилого приміщення виселяються без
надання іншого приміщення. Звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.
Після прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги, якщо сторонами не
погоджено більший строк. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Суд не може взяти до уваги вимогу
представника відповідачів про
застосування положень ЗУ «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого в якості
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» від 03 червня 2014 року, який
набрав чинності з 07 червня 2014 року,
оскільки звернення стягнення на
предмет іпотеки за рішенням суду, яке
набрало законної сили 25 грудня 2012 року,
відбулося до прийняття цього Закону, а
тому він не підлягає застосування до
вказаних правовідносин.

Відповідно до ст. 58 Конституції
України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

З урахуванням законності підстав
позову, суд прийшов до висновку про
необхідність задоволення позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» про виселення
відповідачів з іпотечного житлового
приміщення.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що неповнолітні ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 не мали майнових прав на спірне
домоволодіння, яке на підставі
Договору купівлі-продажу, посвідченого
ПН ММНО ОСОБА_12 від 29.03.2007 року за
реєстраційним № 1901 належало ОСОБА_2,
оскільки вони були зареєстровані у
спірному домоволодінні після
укладення іпотечного договору.

Отже, позиція Служби у справах дітей
про врахування прав та інтересів
малолітніх дітей у такому випадку, не є
достатньої підставою для відмови у
позові.

Таким чином, суд прийшов до висновку
про необхідність задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
відповідачів на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 48 грн. 72 коп. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.14, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах неповнолітніх
ОСОБА_9 та ОСОБА_10, третя особа по справі
- Служба у справах дітей Адміністрації
Центрального району Миколаївської
міської ради про виселення -
задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 разом з неповнолітніми ОСОБА_13 і
ОСОБА_10 з житлового будинку, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» судовий збір у
розмірі 48 грн. 72 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва
Гуденко О.А.