Провадження №2/761/7097/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Гайдук С.В.

при секретарі Савенко
О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Хрещатик» про
стягнення боргу за договором
банківського вкладу,

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Хрещатик» про стягнення боргу за
договором банківського вкладу. Свої
позовні вимоги обґрунтовує тим, що
12.10.2011 року між ним та ПАТ КБ «Хрещатик»
було укладено договір № 901/2011-222 про
відкриття депозитного рахунку (вклад
«Гаманець») № НОМЕР_1 на який позивач
мав вносити кошти. За період з 12.10.2011
року по 01.08.2014 року ОСОБА_1 на вкладний
(депозитний) рахунок було внесено
грошові кошти в сумі 48 450,00 доларів США,
та з зазначеної суми коштів ОСОБА_1
отримав лише 7000 доларів США. 08.08.2014 року
та 13.08.2014 року він звернувся до банку з
заявою про повернення йому в повному
обсязі належних коштів в розмірі 41 450
доларів США. Однак, вимога позивача
була проігнорована, а вклад та проценти
не повернуто. Позивач просив стягнути з
ПАТ «КБ «Хрещатик» на його користь
заборгованість за договором
банківського вкладу в сумі 43 007 доларів
США, що за офіційним курсом НБУ на день
подачі до суду позовної заяви
становить 587 449,81 грн.

В процесі розгляду справи позивач
уточнив свої позовні вимоги та просив
суд стягнути з відповідача на його
користь заборгованість за договором
банківського вкладу № 901/2011-222 від 12.10.2011
року: 41 450 доларів США - борг по вкладу; 1
749,90 доларів США - борг по процентах; 6
560,08 грн. - 3% річних.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги разом з
уточненнями підтримав в повному обсязі
та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засідання позовні вимоги не визнав, в
своїх письмових запереченнях зазначив,
що заява позивача про повернення
коштів розглядалась банком та по факту
відсутності коштів було проведено
службове розслідування. Проведеною
ревізією Київського регіонального
відділення за період 2011-1014 років
встановлено, що за договором № 901/2011-222
від 12.10.2011 року кошти були зняті в
повному обсязі. За результатами
проведеної експертизи визначено, що
підписи на деяких документах про
зняття коштів виконані не ОСОБА_1
Перевіркою документального оформлення
операцій з приймання/видачі коштів
ОСОБА_1 за депозитними рахунками
встановлено, що у багатьох заявах на
переказ готівки підписи вкладника не
відповідають підписам у депозитному
договорі. Таким чином, невідповідність
підписів виявлена, як у документах на
видачу коштів, так і в документах на
поповнення вкладу. У позові позивач
підтверджує усі 11 операцій поповнення
вкладу на загальну суму 48 450,00 доларів
США, хоча у 5-х із них підписи платника
не відповідають зразку його підпису. У
позовній заяві ОСОБА_1 підтверджує факт
одержання ним коштів у 6-х випадках на
загальну суму 7000,00 доларів США, хоча у
заявах від 11.07.2012 року та 21.12.2012 року
підписи платника не відповідають
зразку підпису ОСОБА_1 Таким чином
позивач не підтверджує одержання ним
коштів на загальну суму 41 356,00 доларів
США, однак наявні документи свідчать,
що позивач не тільки дозволив видачу
коштів із його депозитного рахунку, але
і погодився із такими видачами,
неодноразово підписуючи заяви про
підтвердження залишку коштів на
рахунку на дату проведення операцій.
Зазначає, що позивачем порушувався
порядок розпорядження коштами на
своєму рахунку, дозволяючи від свого
імені проводити операції іншим особам
без оформлення відповідним чином
доручень про проведення таких
операцій. З цих підстав просив суд
відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1060 ЦК України договір
банківського вкладу укладається на
умовах видачі вкладу на першу вимогу
(вклад на вимогу) або на умовах
повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад). Договором може бути
передбачено внесення грошової суми на
інших умовах її повернення.

Перевіряючи матеріали справи, судом
встановлено, що 12.10.2011 року між ОСОБА_1
та ПАТ КБ «Хрещатик» було укладено
договір № 901/2011-222 про відкриття
банківського вкладу «Гаманець» (на
вимогу) в доларах США. Відповідно до
умов якого банк приймає грошові кошти
вкладника на вкладний (депозитний)
рахунок № НОМЕР_1, що відкривається
банком на його ім'я, в сумі 5 000,00 доларів
США терміном з 12.10.2011 року, та повертає
вкладнику суму вкладу та сплачує 2% за
користування коштами, на умовах та в
порядку, встановлених цим договором
(а.с.4-6).

Відповідно до п. 3.3 та п. 3.4 договору,
повернення частини вкладу
здійснюється згідно із письмовою
заявою вкладника шляхом видачі готівки
через касу банку. У випадку розірвання
договору за заявою вкладника, сума
вкладу та проценти, нараховані
відповідно до п. 3.1, за встановленою на
вклад процентною ставкою, повертаються
вкладнику шляхом видачі готівки через
каси банку.

Надходження коштів на рахунок
підтверджується банківською випискою
з особового рахунку за 12.10.2011р. - 5 000
доларів США, 23.12.2011р. - 5 000 доларів США,
28.12.2011р. - 5 000 доларів США, 04.01.2012р. - 5 000
доларів США, 23.01.2012р. - 650 доларів США,
28.03.2012р. - 2 100 доларів США, 06.06.2012р. - 500
доларів США, 13.06.2012р. - 600 доларів США,
23.08.2012р. - 300 доларів США, 14.09.2012р. - 300
доларів США, 15.08.2013р. - 24 000 доларів США
(а.с. 7-13).

Крім того, листом від 26.06.2014 року №
41/3-12/3591 відповідач підтверджує, що
згідно даних бухгалтерського обліку
вказана сума коштів у зазначені вище
дати була зарахована на вкладний
рахунок, обліковувалась на балансі
банку, а також на неї було нараховано і
виплачено проценти (а.с. 32).

Із зазначеної суми коштів позивачем
було отримано 7 000 доларів США, зокрема
25.11.2011р. - 2 000 доларів США, 20.04.2012р. - 1 000
доларів США, 07.05.02012р. - 200 доларів США,
11.07.2012р. - 2 200 доларів США, 24.09.2012р. - 100
доларів США, 21.12.2012р. - 1 500 доларів США.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач 08 серпня 2014 року звернувся до
відповідача ПАТ «КБ «Хрещатик» з
заявою про повернення йому частини
банківського вкладу в сумі 41 356 доларів
США та нараховані проценти по вкладу
(а.с.14), однак дана заява не була
розглянута і кошти не повернуті.

13 серпня 2014 року ОСОБА_1 повторно
звернувся до відповідача з вимогою
негайно повернути йому кошти в сумі 41 356
доларів США та проценти по вкладу (а.с.
15), однак така вимога банком була
проігнорована, вклад і проценти
повернуто не було.

Разом з тим, ст. 41 Конституції України
передбачено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Також, ч.ч. 1, 2, ст. 319 та ч. 2 ст. 386 ЦК
України визначено, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону. Власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 1068 ЦК
України банк зобов'язаний вчиняти для
клієнта операції, які передбачені для
рахунків даного виду законом,
банківськими правилами та звичаями
ділового обороту, якщо інше не
встановлено договором банківського
рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати
грошові кошти, що надійшли на рахунок
клієнта, в день надходження до банку
відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
встановлений договором банківського
рахунка або законом. Банк зобов'язаний
за розпорядженням клієнта видати або
перерахувати з його рахунка грошові
кошти в день надходження до банку
відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
передбачений договором банківського
рахунка або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору, вимог кодексу, актів
законодавства, а при відсутності таких
вимог - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором.

При цьому, за договором банківського
вкладу незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника, крім
вкладів, зроблених юридичними особами
на інших умовах повернення, які
встановлені договором. Умова договору
про відмову від права на одержання
вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Судом у судовому засіданні
встановлено, що відповідач не виконав
вимоги позивача щодо повернення коштів
шляхом видачі готівки з каси банку, чим
допустив порушення його прав як
вкладника.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до п. 10.11 Інструкції про
порядок відкриття, використання і
закриття рахунків у національній та
іноземних валютах, затвердженої
Постановою Правління Національного
банку України від 12 листопада 2003 року №
492 (далі - інструкція), незалежно від
того, на яких умовах укладався договір
банківського вкладу (на умовах видачі
вкладу на першу вимогу або на умовах
повернення вкладу з закінченням
установленого договором строку чи на
інших умовах повернення вкладу), банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника -
фізичної особи.

Таким чином, в судовому засіданні
достовірно встановлено, що відповідач
не виконує свої зобов'язання по №
901/2011-222 про відкриття банківського
вкладу «Гаманець» (на вимогу) в доларах
США від 12.10.2011 року, та не повертає
позивачу належні йому кошти, внаслідок
чого, станом на 09.12.2014 року, утворилась
заборгованість відповідача перед
позивачем, а саме: борг по вкладу - 41 450
доларів США, борг по процентах - 1 749,90
доларів США, 3% річних - 6 560,08 грн., яка
підлягає до стягнення з відповідача на
користь позивача.

Суд критично ставиться до твердження
відповідача про те, що позивач,
відповідно до заяв про видачу готівки
№ 11 від 11.01.2012 року, № 12 від 23.01.2012 року,
№ 20 від 24.02.2012 року та № 98 від 21.08.2013
року, в повному обсязі отримав кошти по
вкладу, оскільки таке спростовується
матеріалами справи.

Так, відповідно до висновку експерта
від 28.11.2014 року № 581/1/тдд, проведеної в
кримінальному провадженні № 0000048
від 20.06.2014 року, підпис ОСОБА_1 на заяві
на видачу готівки № 11 від 11.01.2012 року на
суму 12 000 доларів США; заяві на видачу
готівки № 12 від 23.01.2012 року на суму 5 000
доларів США; заяві на видачу готівки №
20 від 24.02.2012 року на суму 356 доларів США;
заяві на видачу готівки № 98 від 21.08.2013
року на суму 24 000 доларів США, виконано
не ОСОБА_1, а іншими особами (а.с.46-52).

Крім того, суд не приймає до уваги
твердження представника відповідача
про те, що позивач порушував порядок
розпорядження коштами на своєму
рахунку, дозволяючи від свого імені
проводити операції іншим особам без
оформлення відповідним чином доручень
про проведення таких операцій,
зважаючи на таке.

Згідно п. 10.12 Інструкції, на вкладний
(депозитний) рахунок фізичної особи
можуть зараховуватися кошти, які
надійшли на ім'я власника рахунку від
іншої особи, якщо договором
банківського вкладу не передбачено
інше. У цьому разі вважається, що
власник рахунку погодився на одержання
грошових коштів від іншої особи,
надавши їй необхідні дані про свій
вкладний (депозитний) рахунок.

Відповідно до п. 22.6 ст. 22 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні», обслуговуючий
отримувача банк у розрахунковому
документі зобов'язаний перевірити
відповідність номера рахунка
отримувача та коду юридичної особи
(відокремленого підрозділу юридичної
особи) згідно з Єдиним державним
реєстром підприємств та організацій
України / реєстраційним (обліковим)
номером платника податків /
реєстраційним номером облікової
картки платника податків - фізичної
особи (серії та номера паспорта, якщо
фізична особа відмовилася від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
має відмітку в паспорті) і зараховувати
кошти на рахунок отримувача лише в разі
їх збігу. У противному разі банк, що
обслуговує отримувача, має право
затримати суму переказу на строк до
чотирьох робочих днів. У разі
неможливості встановлення належного
отримувача банк, що обслуговує
отримувача, зобов'язаний повернути
кошти, переказані за цим документом,
банку, що обслуговує платника, із
зазначенням причини їх повернення.

У разі недотримання вищезазначеної
вимоги відповідальність за шкоду,
заподіяну суб'єктам переказу,
покладається на банк, що обслуговує
отримувача.

З урахуванням зазначеного, оцінюючи
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності суд приходить
до висновку, що вимоги позивача
обґрунтовані і доведені та підлягають
до задоволення.

Враховуючи те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, суд, на
підставі ст. 88 ЦПК України, вважає за
необхідне стягнути з відповідача
судовий збір в розмірі 3 650 грн. в дохід
держави.

Керуючись, ст.ст. 525, 526, 610, 612, 625, 1058, 1060, 1061
ЦК України, ст. 22 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні», та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64,
88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК
України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Хрещатик» про стягнення боргу за
договором банківського вкладу -
задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Хрещатик» на користь ОСОБА_1
заборгованість за Договором
банківського вкладу № 901/2011-222 від 12.10.2011
року, а саме: борг по вкладу в розмірі
41450,00 доларів США; борг по нарахованих
процентах в розмірі 1749,90 доларів США та
три проценти річних в розмірі 6560,08 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Хрещатик» на користь держави судовий
збір в розмірі 3650,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: