У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Нагорняк В.А., розглянувши
касаційну скаргу Луганського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго» на рішення
апеляційного суду Луганської області
від 19 листопада 2013 року у справі за
позовом Луганського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
послуги теплопостачання та гарячого
водопостачання,

встановив:

Луганське міське комунальне
підприємство «Теплокомуненерго»
звернулося до суду з позовом до
відповідачів про стягнення
заборгованості за послуги з
теплопостачання.

Позивач посилався на те, що
відповідачі користуються послугами з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання, однак сплату за надані
послуги за теплопостачання своєчасно
не здійснюють, у зв'язку з чим виникла
заборгованість по сплаті наданих
послуг за період з 01 липня 1996 року по
01 грудня 2010 року в сумі 7489 грн
80 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Луганська від 11 червня 2013 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на
користь Луганського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго» суму боргу за
надані послуги з теплопостачання та
гарячого водопостачання за період з 01
липня 1996 року по 01 грудня 2010 року в сумі
10867 грн 16 коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від
19 листопада 2013 року рішення суду
першої інстанції змінено, ухвалено
нове рішення про часткове задоволення
позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на
користь Луганського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго» суму боргу за
надані послуги з теплопостачання та
гарячого водопостачання за період з
грудня 2009 року по листопад 2010 року в
розмірі 3052 грн 97 коп.

В решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі Луганське міське
комунальне підприємство
«Теплокомуненерго», посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення апеляційного суду, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи
рішення суду першої інстанції та
частково задовольняючи позовні вимоги
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго» про
стягнення заборгованості за послуги
теплопостачання та гарячого
водопостачання, правильно встановив
характер правовідносин сторін у справі
та застосував норми матеріального
права, які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням меж
заявлених позовних вимог та конкретних
обставин справи на підставі наданих
сторонами доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками суду апеляційної інстанцій
та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного судового рішення не
дають підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Луганському міському
комунальному підприємству
«Теплокомуненерго» у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом Луганського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
послуги теплопостачання та гарячого
водопостачання.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.А. Нагорняк