У Х В А Л А

27 січня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О., суддів:
Горелкіної Н.А.,Завгородньої І.М.,
Євтушенко О.І.,Ситнік О.М.,розглянувши
заяву ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 жовтня 2013 року у справі за
позовом Волинської прокуратури з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері в інтересах держави
в особі Володимир-Волинської районної
державної адміністрації Волинської
області до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9,
ОСОБА_8, ОСОБА_10, треті особи: служба
автомобільних доріг у Волинській
області, Устилузька міська рада
Волинської області, управління
державної міграційної служби України у
Волинській області, орган опіки та
піклування Володимир-Волинської
державної адміністрації Волинської
області, про примусове виселення та
зняття з реєстрації місця проживання;
за зустрічним позовом ОСОБА_6 інтересах
неповнолітньої ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8,
ОСОБА_10 до Володимир-Волинської
районної державної адміністрації
Волинської області, служби
автомобільних доріг у Волинській
області, треті особи: управління
державної міграційної служби України у
Волинській області, орган опіки і
піклування виконавчого комітету
Устилузької міської ради Волинської
області, про зобов'язання надати
постійне благоустроєне жиле
приміщення,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року прокурор Волинської
прокуратури з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері звернувся
до суду в інтересах держави в особі
Володимир-Волинської районної
державної адміністрації Волинської
області (далі - Володимир-Волинська РДА)
з позовом, у якому зазначав, що
постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02 серпня 2011
року примусово відчужено у державну
власність Володимир-Волинській РДА
земельну ділянку по вул. Левінцова у
м. Устилузі
Володимир-Волинського району
Волинської області та збудований на
ній житловий будинок з мотивів
суспільної необхідності, а ОСОБА_8 та
ОСОБА_6 зобов'язано звільнити зазначену
земельну ділянку та житловий будинок,
що належить їм на праві власності. При
цьому кожному співвласнику виплачено
по 203 856 грн. 50 коп. компенсації. Проте,
постанову адміністративного суду ними
не виконано, житловий будинок не
звільнено.

Враховуючи викладене, прокурор просив
виселити відповідачів із займаного
житлового будинку АДРЕСА_1 у
примусовому порядку та зняти їх з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

У лютому 2013 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9,
ОСОБА_8, ОСОБА_10 звернулися до суду із
зустрічним позовом до
Володимир-Волинської РДА Волинської
області та служби автомобільних доріг
у Волинській області, посилаючись на
те, що у результаті примусового
відчуження земельної ділянки та
житлового будинку вони втратили житло,
просили одночасно з виселенням з
будинку АДРЕСА_1 надати їм інше
постійне благоустроєне житло.

Рішенням Володимир-Волинського
міського суду Волинської області від 10
квітня 2013 року позов прокурора
задоволено. Виселено ОСОБА_6 з
неповнолітньою донькою ОСОБА_7, а також
ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10 з будинку
АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення та зобов'язано Управління
Державної міграційної служби України у
Волинській області в особі
Володимир-Волинського районного
відділу зняти їх з реєстрації місця
проживання за даною адресою. У
задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_6, яка діяла в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_7, ОСОБА_9,
ОСОБА_8, ОСОБА_10 відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Волинської
області від 11 червня 2013 року рішення
районного суду скасовано. У
задоволенні позову Волинської
прокуратури з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері
відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_6 в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_7,
ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10 задоволено.
Зобов'язано Службу автомобільних доріг
у Волинській області надати ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10 інше
благоустроєне житлове приміщення за
встановленими нормами.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 жовтня 2013 року
рішення апеляційного суду Волинської
області від 11 червня 2013 року скасовано,
рішення Володимир-Волинського
міського суду Волинської області від 10
квітня 2013 року залишено в силі.

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 звернулися до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з заявою про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 жовтня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме: ст. 171 ЖК України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявники наводять:

- постанову Верховного Суду України від
15 травня 2013 року, ухвалену за
результатами розгляду у справі за
позовом про надання квартири у зв'язку
зі знесенням жилого будинку.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах та встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до п. 9 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» судовими рішеннями, на які
заявник посилається на підтвердження
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 355 ЦПК України,
можуть бути рішення:

- Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ;

- Вищого адміністративного суду
України;

- Вищого господарського суду України;

- Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України, ухвалені як
судом касаційної інстанції;

- апеляційних судів загальної
юрисдикції, як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про судоустрій
України» щодо забезпечення
касаційного розгляду цивільних справ»
від 22 лютого 2007 року N 697-V ( 697-16 ).

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Постанова судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України 15
травня 2013 року ухвалена Верховним
Судом України не як судом касаційної
інстанції, а за наслідками розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, тому
вона не може бути підставою перегляду у
порядку, передбаченому главою 3 розділу
V ЦПК.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за заявою ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 жовтня 2013 року
слід відмовити.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:У допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом Волинської прокуратури з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері в інтересах держави
в особі Володимир-Волин

Головуючий: П.О.
Гвоздик Судді: Н.А. Горелкіна
О.І. Євтушенко І.М. Завгородня О.М.
Ситнік