Провадження № 2-к/591/2/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року Зарічний районний суд
м. Суми в складі:
головуючого: судді
Міліціанова Р.В.,

при секретарі: Бузовій Т.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Суми справу за
клопотанням ОСОБА_1 про надання дозволу
на примусове виконання рішення
іноземного суду, -

ВСТАНОВИВ:

До Зарічного районного суду надійшло
клопотання ОСОБА_1 та доручення
мирового судді судової дільниці
Глушковського району Курської області
Російської Федерації про визнання та
виконання на території України
судового наказу від 01.03.2002 р., дублікат
якого видано по справі № 2/106-2002, згідно
якого з ОСОБА_3 стягнуто на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини
заробітку або іншого доходу щомісячно,
починаючи з 19.02.2002 р. і до повноліття
дитини.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про дату, час та місце його
проведення повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.5 ст.395 ЦПК України,
неявка без поважних причин у судове
засідання будь-якої із сторін або їх
представників, стосовно яких суду
відомо про своєчасне вручення їм
повістки про виклик до суду, не є
перешкодою для розгляду клопотання,
якщо будь-якою з сторін не було
порушено питання про перенесення його
розгляду.

Тому, суд вирішив провести судове
засідання за відсутності належним
чином повідомлених учасників процесу
без фіксування темними засобами (ч.2
ст.197 ЦПК України).

ОСОБА_1 надала суду письмову заяву, в
якій просить допустити виконання
судового рішення, починаючи з дати
реєстрації боржника на території
України - 23.03.2013р.

ОСОБА_3 в письмовій заяві проти
задоволення клопотання щодо виконання
судового наказу від 01.03.2002 р. починаючи
з 23.03.2013 р. не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що клопотання підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 390 ЦПК України,
рішення іноземного суду (суду
іноземної держави; інших компетентних
органів іноземних держав, до
компетенції яких належить розгляд
цивільних чи господарських справ;
іноземних чи міжнародних арбітражів)
визнаються та виконуються в Україні,
якщо їх визнання та виконання
передбачено міжнародним договором,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або за
принципом взаємності.

Конвенція про правову допомогу і
правові відносини у цивільних,
сімейних та кримінальних справах,
укладена державами-членами
Співдружності Незалежних Держав у м.
Мінську 22 січня 1993 р. (далі - Мінська
Конвенція). Крім України учасницями
цієї Конвенції є республіки
Азербайджан, Білорусь, Вірменія,
Казахстан, Молдова, Таджикистан,
Туркменистан, Узбекистан, Грузія,
Киргизька Республіка та Російська
Федерація. Конвенцію ратифіковано
Верховною Радою України із
застереженням, що Україна бере на себе
зобов'язання визнавати й виконувати
рішення, постановлені на територіях
держав-учасниць Конвенції за винятком
визнання і виконання виконавчих
написів та нотаріальних актів щодо
грошових зобов'язань.

Таким чином, судове рішення, ухвалене
компетентним судом Російської
Федерації, може виконуватись на
території України.

Боржник ОСОБА_3 проживає та
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується копією його паспорта,
тобто, в силу ч.2 ст.392 ЦПК України,
розгляд клопотання підсудний
Зарічному районному суду м. Суми.

Батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
народилася у пос. Глушаково
Глушаковськоггоо району Курської
області Російської Федерації є ОСОБА_3
та ОСОБА_1, що підтверджується копією
свідоцтва про народження від 14.04.2011 р.

01.03.2002 р. мировим суддею судової
дільниці Глушковського району
Курської області Російської Федерації
видано судовий наказу згідно якого з
ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини
заробітку або іншого доходу щомісячно,
починаючи з 19.02.2002 р. і до повноліття
дитини.

Даний судовий наказ набрав законної
сили, не виконувався на території
Російської Федерації, винесений в
момент перебування боржника на
території Російської Федерації, що
підтверджено наданими мировим суддею
судової дільниці Глушковського району
Курської області Російської Федерації
довідками (а.с.4-6) та довідкою № 59359 від
06.12.2013 р. відділу судових приставів
Глушковського району Курської області
Російської Федерації (а.с.7).

25.01.2013 р. на підставі ухвали мирового
судді судової дільниці Глушковського
району Курської області Російської
Федерації (а.с.13), яка набрала законної
сили, видано дублікат судового наказу
від 01.03.2002 р.

З тексту вказаної ухвали судом
встановлено, що ОСОБА_3 був належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи щодо видачі дублікату
судового наказу.

З наданої копії свідоцтва про шлюб від
10.10.2013 р. судом встановлено, що заявниця
змінила прізвище з «ОСОБА_1» на
«ОСОБА_1».

Крім того, на запит суду мировим суддею
судової дільниці Глушковського району
Курської області Російської Федерації
надано відповідь, з якої вбачається, що
ОСОБА_3 судовий наказ від 01.03.2002 р.
направлявся, він подав заяву про згоду
сплачувати аліменти, заяву про
перегляд він не подавав, наказ
оскаржити не намагався.

Надана боржником ухвала від 21.08.2012 р.
(а.с.28) свідчить про скасування іншого
судового наказу, який не є предметом
даного судового розгляду.

Виданий мировим суддею судової
дільниці Глушковського району
Курської області Російської Федерації
судовий наказ від 01.03.2002 р., дублікат
якого видано по справі №2/106-2002, згідно
якого з ОСОБА_3 стягнуто на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини
заробітку або іншого доходу щомісячно,
починаючи з 19.02.2002 р. і до повноліття
дитини.

Враховуючи вищезазначені обставини
судом встановлено, що надані
запитуючою стороною документи
повністю відповідають вимогам ст.53
Мінської Конвенції.

Згідно зі ст.32 Мінської Конвенції
відносини батьків та дітей
визначаються законодавством
Договірної сторони, на території якої
постійно проживають діти.

В силу ст.81 Сімейного кодексу
Російської Федерації, аліменти на
дитину стягуються щомісячно в розмірі ?
заробітку або іншого доходу на одну
дитину. Стягнення аліментів в твердій
грошовій сумі є право, а не обов'язком
суду (ст.83 Сімейного кодексу Російської
Федерації).

Судовий наказ від 01.03.2002 р. не
суперечить положенням законодавства
України і зокрема положенням Сімейного
Кодексу України. Суд критично оцінює
надані боржником докази неможливості
сплати аліментів, обґрунтування
стягнення лише в твердій грошовій сумі,
оскільки дані обставини можуть стати
підставою для зменшення розміру
аліментів чи зміни порядку їх сплати,
однак не позбавляє ОСОБА_3 обов'язку
виконувати чинне судове рішення, яке
ним не оскаржено та скасовано.

Положеннями ст.184 СК України визначено
порядок призначення аліментів в
твердій грошовій сумі, дана норма не
носить імперативного характеру та не
виключає можливості призначати
аліменти в частці від заробітку (ст.183
СК України).

Також, виконання судового наказу
протягом 2002-2007 р.р. не перешкоджає
допуску судового рішення до виконання,
оскільки рішення іноземного суду про
стягнення періодичних платежів може
бути пред'явлено до примусового
виконання протягом усього строку
проведення стягнення з погашенням
заборгованості за останні три роки,
тобто не охоплюватиме період виконання
(ст.391 ЦК України).

На підставі ст.ст.3, 4, 10, 11 ЦПК України,
межі пред'явлених вимог визначає
позивач (заявник), тому ОСОБА_1 має право
самостійно визначати дату з якої слід
здійснювати стягнення згідно судового
наказу.

В зв'язку з цим, суд вважає за необхідне
задовольнити клопотання та допустити,
починаючи з 23.03.2013 р., до примусового
виконання на території України судовий
наказ від 01.03.2002 р. компетентного суду
Російської Федерації про стягнення
аліментів з ОСОБА_3

Керуючись ст.ст.390-395 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове
виконання на території України
судового наказу мирового судді судової
дільниці Глушковського району
Курської області Російської Федерації
від 01.03.2002 р. (дублікат) по справі
№2/106-2002.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН
НОМЕР_1, уродженця с. Кіндратівка
Сумського району Сумської області,
громадянина України, зареєстрованого
за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянки Російської
Федерації, уродженки с. Веселе,
Глушковського району Курської області
Російської Федерації, зареєстрованої
за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на
утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі ? частини заробітку або іншого
доходу щомісячно починаючи з 23 березня
2013 року і до повноліття дитини.

Ухвала може бути оскаржена до Судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської області
через Зарічний районний суд м. Суми,
шляхом подачі в п'ятиденний строк з дня
отримання її копії апеляційної скарги.

Суддя
Р.В. Міліціанов