Справа № 1519/4812/2012
Провадження №2/521/3128/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року Малиновський районний суд м. Одеси

в складі: головуючого судді - Роїка Д.Я.,

при секретарях - Гречко І.О., Чайковської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк», третьої особи: ОСОБА_2, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Національного Банку України, про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк», третьої особи: ОСОБА_2, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Національного Банку України, про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним.

При цьому, позивач посилається на те, що на початку лютого 2012 року вона дізналася про те, що між ОСОБА_2 та ВАТ «Державний ощадний банк» в особі філії «Одеське міське відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» був укладений договір про іпотечний кредит №1376 від 18.07.2007 року. Вказаний іпотечний кредит було надано ОСОБА_2 на придбання квартири, розташованій за адресою: АДРЕСА_1,

З метою забезпечення виконання за договором про іпотечний кредит №1376 від 18.07.2007 року, між ОСОБА_2 та ВАТ «Державний ощадний банк» в особі філії «Одеське міське відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» був укладений іпотечний договір від 18.07.2007 року , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, на підставі якого на вказану квартиру було накладено заборона відчуження нерухомого майна.

Позивач вказує, що згоди на укладення договору про іпотечний кредит №1376 від 18.07.2007 року, згоди на укладення іпотечного договору від 18.07.2007 року, накладення заборони відчуження нерухомого майна, вона не давала, жодних документів не підписувала.

Крім того, укладення філією «Одеське міське відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» договору про іпотечний кредит за № 1376 від 18.07.2007 року без згоди позивача, як одного із подружжя, порушує її права.

На момент укладання Договору про іпотечний кредит за № 1376мвід 18 липня 2008 оку у Відкритого акціонерного товариства «державний ощадний банк України» була відсутня індивідуальна ліцензія національного банку України, яка передбачена пунктом «г» пункту 4 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993р за № 15-93, яка б дозволяла ОСОБА_2 використовувати іноземну валюту як засіб платежу при виконанні своїх зобов'язань за кредитним договором.

На підставі наведеного, ОСОБА_1 просить суд:

-- визнати недійсним договір про іпотечний кредит за №1376 від 18.07.2007 року,укладений між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2;

-- визнати недійсним іпотечний договір від 18.07.2007 року, укладений між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 1495;

-- виключити з державного реєстру іпотек запис № 1495 від 18.07.2007 року про державну реєстрацію іпотечного договору від 18.07.2007 року, укладений між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу ОСОБА_3;

-- виключити з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис № 220 від 18.07.2007 року про державну реєстрацію заборони відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, за іпотечним договором від 18.07.2007 року, який був укладений між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2, та був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову, оскільки, як вбачається з матеріалів кредитної справи, яка приєднано до матеріалів цивільної справи, ОСОБА_1 17.01.2008 року надала заяву на ім'я заступника управління філіалу «Одеське міське відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк», про те, що ОСОБА_1 виниклу прострочку за кредитом за грудень 2007 року зобов'язується сплатити на протязі трьох місяців.

3-я особа: ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляд справи був належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив.

3-я особа: приватний нотаріус ОСОБА_3 до судового засідання не з'явилася, про час та дату розгляд справи була належним чином повідомлена, причину неявки суду не повідомила.

3-я особа: представник Національного Банку України до судового засідання не з'явився, надав до суду письмові заперечення до позову та заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, представника відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази таписьмові матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 18.07.2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Державний ощадний банк» в особі філії «Одеське міське відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» був укладений договір про іпотечний кредит №1376. Вказаний іпотечний кредит було надано ОСОБА_2 на придбання квартири, розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

Між ОСОБА_2 та ВАТ «Державний ощадний банк» в особі філії «Одеське міське відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» був укладений іпотечний договір від 18.07.2007 року, з метою забезпечення виконання за договором про іпотечний кредит №1376 від 18.07.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, на підставі якого на вказану квартиру було накладено заборона відчуження нерухомого майна.

Статтями 572 та 575 ЦК України визначено, що іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

04.11.1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб в виконкому Деленської сільської ради Арцизького району Одеської області, актовий запис № 22. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1.

Згідно копії заяви ОСОБА_1 від 17.07.2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (запис в реєстрі №1492), ОСОБА_1 надала свою згоду своєму чоловіку ОСОБА_2 на придбання на умовах за його власним розсудом, нерухомого майна - однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за спільні кошти, та на укладення та підписання відповідного договору купівлі-продажу.

Згідно копії заяви ОСОБА_1 від 17.07.2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (запис в реєстрі №1493), ОСОБА_1 надала свою згоду своєму чоловіку ОСОБА_2 на передачу в іпотеку на строк і на умовах за його власним розсудом нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та на укладення та підписання відповідного договору іпотеки та додаткових умов до нього.

Згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Міністерства доходів і зборів України про суми виплачених доходів № 12766 від 05.09.2013 року, інформації про доходи фізичної особи - ОСОБА_2 за період з 01.01.2011 року по 31.03.2012 року в ЦБД ДРФО немає.

Відповідно до довідки про доходи від 09.02.2012 року, ОСОБА_1 працює в дорожній лікарні ДП «Одеська залізниця» на посаді мед. сестри стаціонару 2 к, та за період з серпня 2011 року по лютий 2012 року отримала доход у розмірі 6797,16 грн.

Отже, твердження позивача про те, що вона не надавала своєї згоди на укладення договору про іпотечний кредит №1376 від 18.07.2007 року, згоди на укладення іпотечного договору від 18.07.2007 року, накладення заборони відчуження нерухомого майна, вона не давала, жодних документів не підписувала, спростовуються наданими суду доказами.

Ст. 47 закону України «Про банки та банківську діяльність» визначені банківські операції, які здійснюються банком на підставі банківської ліцензії і зокрема, операції з валютними цінностями.

На виконання ст. 44 закону України «Про національний банк України » та ст. 5 декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 № 15-93(далі-Декрет) постановою Правління Національного банку України від 17 липня 2001р. №275 затверджено Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання операцій , що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 серпня 2001р. за № 730/5921, яке зокрема встановлює порядок і умови видачі банкам банківських операцій та письмових дозволів на здійснення інших операцій.

Так, пунктом 2.3. Положення визначено, що за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу національного банку банки мають право здійснювати, зокрема, операції щодо залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України. Тобто банк, за умови наявності письмового дозволу має право здійснювати розміщення іноземної валюти на валютному ринку України (надавати кредити в іноземній валюті).Пунктом 8.12 Правил використання готівкової іноземної валюти на території України, затверджених Постановою правління національного банку України № 200 від 30.05.2007р прямо вказано, що «фінансові установи, які одержали генеральну ліцензію національного банку України на здійснення валютних операцій ….можуть використовувати готівкову іноземну валюту для проведення валютних операцій відповідно до отриманих генеральних ліцензій національного банку на здійснення валютних опеацій.»

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що договір іпотеки був укладений у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому відсутні правові підстави для визнання його недійсним.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 84, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 6, 18 ЗУ «Про іпотеку», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк», третьої особи: ОСОБА_2, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Національного Банку України, про визнання договору про іпотечний кредит №1376 від 18.07.2007 року, який був укладений між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк» та ОСОБА_2 та договору іпотеки від 18.07.2007 року який був укладений між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк» та ОСОБА_2 недійсним - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: