Справа № 335/1799/14-ц
2/335/870/2014 РІШЕННЯ
Орджонікідзевський районний суд
м.Запоріжжя у складі: головуючого судді
Калюжної В.В., при секретарі: Марусій
І.В., розглянувши у залі суду у
м.Запоріжжі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи
Хортицький Відділ державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції, ОСОБА_3
про визнання права власності та зняття
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про визнання права власності
та скасування арешту на майно, в якому
зазначив наступне. 06.03.2009 року між
позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був
укладений договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1. Вказаний договір був
посвідчений приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_4, зареєстрований в
реєстрі за № 764. Після укладення
договору позивач зробив ремонт у
квартирі та почав в ній мешкати разом з
дружиною. Вподальшому позивачу стало
випадково відомо, що 14.05.2012 року на
вказану квартиру накладено арешт, як
на таку, що належить ОСОБА_2 На
теперішній час ОСОБА_2 засуджений
Комунарським районним судом
м.Запоріжжя до позбавлення волі з
конфіскацією майна. Позивач зазначає,
що є власником зазначеного майна, однак
це право не визнається іншими особами,
тому просить суд визнати за ним право
власності на вказану квартиру та
скасувати арешт, накладений слідчим в
рамках кримінальної справи.
У судове засідання позивач та його
представник не з’явились, позивач
надав заяву про розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги підтримує.
Відповідач ОСОБА_2 надав суду письмову
заяву, відповідно до якої заперечень
Представники третіх осіб до судового
засідання не з’явились. Від
представника третьої особи ОСОБА_3
надійшла заява про розгляд справи за
його відсутності, проти задоволення
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі, якщо відповідно до положень
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального засобу не
У зв’язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК
України, суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутності сторін
на підставі наявних у справі доказів,
без фіксації судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі з
У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК
України, суд розглядає справи на
принципах змагальності і
диспозитивності, у межах заявлених
позовних вимог на підставі доказів,
Судом встановлено, що 06.03.2009 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір
купівлі – продажу квартири, за умовами
якого ОСОБА_1 прийняв у власність
квартиру № 46, яка знаходиться у будинку
№ 27 по вул. Панфіловців у м.Запоріжжі.
Зазначений договір посвідчений
нотаріально приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу Запорізької області 06.03.2009 року,
зареєстровано в реєстрі за № 764.
Відповідно до ч.3, 4 ст. 334 ЦК України в
редакції, що діяла на час укладення
договору купівлі-продажу, право
власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.
Якщо договір про відчуження майна
підлягає державній реєстрації, право
власності у набувача виникає з
моменту такої реєстрації.

Відповідно до ст. 657 ЦК України в
редакції, яка діяла на час укладення
договору, договір купівлі-продажу
земельної ділянки, єдиного майнового
комплексу, житлового будинку (квартири)
або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Вказаний договір зареєстрований в
Державному реєстрі правочинів 06.03.2009
року за № 3358806.

Відповідно до п.8 Договору право
власності на відчужувану квартиру
згідно зі ст. 334 ЦК України у Покупця
виникає з моменту державної реєстрації
договору у встановленому законом
порядку.

Таким чином, ОСОБА_1 набув право
власності на вказану квартиру з
моменту державної реєстрації договору
купівлі-продажу, з 06.03.2009 року.

Посилання позивача на ст. 392 ЦК України
є недоречним, оскільки відповідно до
вказаної статті власник майна має
право пред’явити позов про визнання
його права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності. Потреба в такому способі
захисту права власності виникає тоді,
коли наявність суб’єктивного права
власника не підтверджена відповідними
доказами, підлягає сумніву, не
визнається іншими особами або ними
оспорюється.

У даному випадку право власності
Позивача на зазначену квартиру
підтверджується нотаріально
посвідченим договором купівлі-продажу
квартири, тому відсутня необхідність в
його підтвердженні. На підставі
викладеного суд приходить до висновку,
що позовні вимоги про визнання права
власності на квартиру не підлягають
задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги про знання
арешту з квартири, суд виходить з
наступного.

Судом встановлено, що 14.05.2012 року
слідчим у рамках кримінальної справи
було накладено арешт на квартиру
АДРЕСА_2, як на таку, що належить ОСОБА_2

Вироком Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 18.06.2013 року ОСОБА_2
визнано винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 187 КК
України та засуджено до покарання у
вигляді позбавлення волі строком на 9
років з повною конфіскацією всього
належного йому на праві власності
майна. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 4746
грн.95 коп. та моральну шкоду у розмірі 20
000 гривень. Арешт, накладений на майно
ОСОБА_2, в т.ч. квартиру за адресою:
м.Запоріжжя, вул. Панфіловців, 2746 –
залишений до виконання вироку в
частині відшкодування матеріальної та
моральної шкоди та в частині
конфіскації майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Наявність в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об’єктів нерухомого майна
запису про заборону відчуження
належного позивачу майна, перешкоджає
йому реалізувати свої права, як
власника квартири.

Так, 20.01.2014 року ОСОБА_1 звернувся з
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень для проведення державної
реєстрації права власності на
квартиру за адресою: м.Запоріжжя, вул.
Панфіловців, б. 27 кв. 46, однак рішенням
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно від 24.01.2014 року № 10255754
відмовлено у державній реєстрації прав
та їх обтяжень у зв’язку з наявністю в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об’єктів нерухомого майна інформації
про арешт нерухомого майна за
попереднім правонабувачем № 12496492, що
не дає змоги державному реєстратору
провести державну реєстрацію об’єкта
нерухомого майна.

Враховуючи, що Позивач набув право
власності на вказану квартиру на
законних підставах, до накладення
арешту в рамках кримінальної справи,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги про скасування арешту є
законними, обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про
визнання права власності та скасування
арешту підлягають частковому
задоволенню

Керуючись ст. 10,11, 60, 213-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити
частково.

Зняти арешт з квартири № 46 по вул.
Панфіловців, б. 27 у м. Запоріжжі,
накладений постановою слідчого від
14.05.2012 року, зареєстрований в Єдиному
реєстрі заборон відчуження об’єктів
нерухомого майна за № 12496492.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний
строк з дня отримання копії рішення
апеляційної скарги.

Суддя:
В.В.
Калюжна