Справа № 573/2063/14-ц
Номер провадження 2/573/509/14
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
(вступна і резолютивна частина)
13 листопада 2014 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської
головуючої судді
за участю представника позивача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Білопіллі
заочно цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про виселення
з будинку, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
про виселення з будинку, задовольнити.
Виселити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 з житлового будинку
АДРЕСА_1, без надання іншого жилого
Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
через Білопільський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана відповідачем до
Білопільського районного суду
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
через Білопільський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 209 ЦПК України
виготовлення повного тексту рішення
суду відкладається на строк не більше
як п»ять днів із дня закінчення
розгляду справи.

Суддя

Справа № 573/2063/14-ц

Провадження № 2/573/509/14

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст рішення )

13 листопада 2014 року
м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської
області у складі:

головуючої судді
Черкашиної М. С.,

при секретарі
Терещенко О. В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Білопіллі
заочно цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про виселення
з будинку,

в с т а н о в и в:

02 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3
та ОСОБА_4 про виселення з будинку без
надання іншого жилого приміщення. Свої
вимоги мотивував тим, що 28 лютого 2003
року батько позивача ОСОБА_5 та
відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
уклали договір піднайму житлового
будинку АДРЕСА_1 строком на один рік.
Після спливу строку дії договору
відповідачі не виселилися та
проживають до цього часу. Після смерті
батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3,
позивач вступив у спадкові права і є
власником будинку АДРЕСА_1, згідно
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно. Після
оформлення спадщини позивач
неодноразово пропонував відповідачам
звільнити будинок, але у добровільному
порядку вони знятись з реєстраційного
обліку та виселитись з будинку
відмовились. Як власник вказаного вище
будинку, договору про оренду житлового
будинку та інших договірних
зобов'язань з відповідачами не укладав.
Відповідачі стверджують, що вони
проживають в зазначеному будинку
більше 10 років, а отже набули на нього
право власності, але жодних
правовстановлюючих документів,
підтверджуючих право власності вони не
мають, не набули також і інших прав на
володіння, користування або
розпорядження будинком. У зв'язку з цим
позивач не може повноцінно реалізувати
своє право власності на житловий
будинок. Посилаючись на вказані вище
обставини, ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом, яким просив винести рішення
про виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з
будинку АДРЕСА_1, без надання іншого
жилого приміщення.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю ОСОБА_1 позовні
вимоги ОСОБА_2 підтримала повністю,
просила винести рішення, яким виселити
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з будинку АДРЕСА_1, без
надання іншого жилого приміщення.
Також зазначила, що проти заочного
розгляду справи не заперечує.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове
засідання повторно не з'явились, хоча
належним чином були сповіщені про час,
день та місце розгляду справи, про
причини неявки не повідомили,
заперечень проти позовних вимог до
суду не надали (а. с.22-23, 27-28).

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Заслухавши представника позивача
ОСОБА_1, яка не заперечує проти заочного
вирішення справи, повно, всебічно і
об'єктивно дослідивши матеріали справи
та оцінивши їх в сукупності з точки
зору належності, допустимості і
взаємозв'язку, суд приходить до
наступних висновків.

Згідно із вимогами ч. 1 статті 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь - які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
доведенню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення
по справі і щодо яких у сторін і інших
осіб, які беруть у справі, виникає спір.

На підставі статті 214 ЦПК під час
ухвалення рішення суд вирішує, чи мали
місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

Отже, суд розглядає справу за наявними
у справі доказами, які надані
сторонами.

Зокрема, судом встановлено, що згідно
договору піднайму від 28 лютого 2003 року,
посвідченого секретарем Вирівської
сільської ради Білопільського району
Сумської області, зареєстрованого в
реєстрі за № 89, квартироздадчик ОСОБА_5,
який здає в піднайм жилий будинок
АДРЕСА_1 квартиноймачам: ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, які зобов'язуються проживати у
зазначеному будинку строком один рік.
Договір вступає в силу з моменту
прописки квартинаймачів (а. с. 7).

У відповідності до свідоцтва про
смерть НОМЕР_1 батько позивача - ОСОБА_5
помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 6).

Рішенням Білопільського районного
суду Сумської області від 15 серпня 2013
року за позивачем ОСОБА_2 визнано право
власності в порядку спадкування на
житловий будинок з господарськими
спорудами, розташований за адресою :
АДРЕСА_1 (а. с. 8).

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно № серії
ЕАК № 735536 від 05 жовтня 2013 року,
власником нерухомого майна, а саме
житлового будинку АДРЕСА_1, загальною
площею 47 кв. м., є ОСОБА_2 на підставі
рішення Білопільського районного суду
(а. с. 9).

У відповідності до технічного паспорту
на житловий будинок АДРЕСА_1 власником
зазначеного будинку є ОСОБА_2 (а. с.11-14).

З довідки, виданої виконкомом
Вирівської сільської ради
Білопільського району Сумської
області № 279 від 06 серпня 2014 року
вбачається, що в домогосподарстві за
адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.
с. 10).

З наявної у матеріалах справи копії
рішення 16 сесії 5 скликання Вирівської
сільської ради Білопільського району
Сумської області від 24 січня 2008 року
вбачається, що сільська рада
перейменувала вулицю Жовтневу на
вулицю імені Григорія Кулака (а. с. 30).

Як зазначено у довідці, виданої
депутатом Вирівської сільської ради
ОСОБА_7, станом на 10 листопада 2014 року по
АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_3, 1955 року
народження та ОСОБА_4, 1949 року
народження та ОСОБА_8, 1980 року
народження (а. с. 31).

У відповідності до довідки, виданої
Вирівською сільською радою № 459 від 10
листопада 2014 року, в жилому будинку,
який знаходиться в АДРЕСА_1 були
зареєстровані у 2003 році ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на підставі договору від 28
лютого 2003 року, який на той час і був
правовою підставою для реєстрації (а. с.
29).

На час виникнення спірних
правовідносин діяли норми Конституції
України, Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, ЦК
України, ЖК України.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 року відповідно до закону
№475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7
та 11 до Конвенції», закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд учиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК
України).

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені,
зокрема, нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК
України, визначений перелік способів
захисту не є вичерпним.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України,
якою передбачено право власника
використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України, за
договором найму (оренди) житла одна
сторона - власник житла
(наймодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(наймачеві) житло для проживання у
ньому на певний строк за плату.

Частиною 1 ст. 821 ЦК України,
передбачено, що договір найму житла
укладається на строк,
встановлений договором. Якщо у
договорі строк не встановлений,
договір вважається укладеним на п'ять
років.

Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком
договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої
права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ч.1 ст. 168 ЖК України,
укладений на визначений строк
договір найму жилого приміщення
в будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, припиняється після
закінчення цього строку, і його може
бути продовжено лише за угодою між
наймачем і наймодавцем.

Судом встановлено, що договір найму
вищезгаданого приміщення був
укладений між батьком позивача ОСОБА_5
та ОСОБА_4, ОСОБА_3 строком на один рік -
з 28 лютого 2003 року , строк його дії
закінчився 27 лютого 2004 року, угоду про
продовження дії договору найму
сторонами не укладали.

Відповідно до ст. 169 ЖК України, у разі
припинення договору найму жилого
приміщення в будинку (квартирі), що
належить громадянинові на праві
приватної власності, наймач і особи,
які проживають разом з ним, зобов'язані
звільнити жиле приміщення, а в
разі відмовлення - підлягають
виселенню в судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення.

За правилами ст. 98, 99 ЖК тимчасові
жильці самостійного права на займане
жиле приміщення не набувають незалежно
від тривалості проживання і
підлягають виселенню без надання
іншого жилого приміщення.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню,
оскільки ґрунтуються на вимогах
закону, і відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
підлягають примусовому виселенню з
будинку, який знаходиться в с. Вири по
вул. Григорія Кулака (Жовтнева), 70
Білопільського району, Сумської
області, без надання іншого жилого
приміщення.

В силу приписів статті 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
підставами зняття з реєстрації місця
проживання є остаточне рішення суду,
яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою.

На підставі викладеного, керуючись ст.
41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319,
321, 391 ЦК України, ст.ст. 9, 168, 169 ЖК
України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 169, 179, 208, 209,
212-215, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
про виселення з будинку, задовольнити.

Виселити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 з житлового будинку
АДРЕСА_1, без надання іншого жилого
приміщення.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
через Білопільський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана відповідачем до
Білопільського районного суду
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
через Білопільський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Повний текст рішення суду виготовлено
і підписано 17 листопада 2014 року о 10:00
год.

Суддя