Справа № 461/6955/14
Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/6244/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого:
Крайник Н.П.,

Суддів: Курій Н.М.,
Мельничук О.Я.

з участю секретаря:
Данилик І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Галицького районного суду м.
Львова від 29 липня 2014 року у справі за
заявою ОСОБА_2 з участю заінтересованих
осіб: Публічного акціонерного
товариства «ПроКредит Банк»,
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк», Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк», Публічного акціонерного
товариства «Дочірний Банк Свербанку
Росії», Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк», Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит», Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
про розкриття банківської таємниці, -

встановила:

Оскаржуваною ухвалою заяву ОСОБА_2 з
участю заінтересованих осіб:
Публічного акціонерного товариства
«ПроКредит Банк», Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк»,
Публічного акціонерного товариства
«Дочірний Банк Свербанку Росії»,
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»,
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» про розкриття
банківської таємниці - залишено без
розгляду.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2 В
апеляційній скарзі зазначає, що у
зв'язку з винесенням оскаржуваної
ухвали вона не може дізнатися про суми
коштів, які було знято з рахунків її
покійного сина після його смерті та не
має змоги прийняти рішення про те, чи
звертатися в правоохоронні органи по
факту крадіжки чи самоуправства.
Стверджує, що спору щодо частки
спадкового майна немає, оскільки всі
кошти, що знаходились на рахунках
відповідачів належать до спадкового
майна. Враховуючи наведене, просить
скасувати винесену ухвалу та направити
справу в суд першої інстанції для
продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно ч.2 ст. 290 ЦПК України
якщо під час судового розгляду буде
встановлено, що заявник вимагає
розкрити інформацію, яка містить
банківську таємницю, щодо юридичної
або фізичної особи без підстав та
повноважень, визначних законом, то суд
ухвалює рішення про відмову в
задоволенні заяви.

Згідно ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо під
час розгляду справи у порядку окремого
провадження виникає спір про право,
який вирішується в порядку позовного
провадження, суд залишає заяву без
розгляду і роз'яснює заінтересованим
особам, що вони мають право подати
позов на загальних підставах.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ» №10 від 30.09.2011 року «Про судову
практику в цивільних справах про
розкриття банками інформації, яка
містить банківську таємницю, щодо
юридичних та фізичних осіб»
передбачено, що правовий режим
банківської таємниці визначається,
зокрема, статтями 1058, 1076 Цивільного
кодексу України, статтями 60-62 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність».

В пункті 2 зазначеної Постанови
передбачено, що коло суб»єктів, які
мають право вимагати безпосередньо від
банку розкриття інформації, яка
містить банківську таємницю,
визначається законом і може
змінюватись тільки на підставі закону.
При цьому, вказані суб»єкти мають право
на отримання лише обмеженої інформації
з урахуванням виконуваних ними функцій
та з питань, зазначених у відповідному
законі стосовно визначених суб»єктів.
Таким чином, при відмові банку у
наданні таким суб»єктам обмеженої
інформації, яку вони мають право
отримати за безпосереднім зверненням
до банку, а також у разі необхідності
отримання інформації, що виходить за
межі функцій суб»єктів, які мають право
вимагати безпосередньо від банку
розкриття інформації, яка містить
банківську таємницю, вони мають право
на звернення до суду, у порядку
передбаченому ЦПК України.

Статтею 62 Закону України «Про банки і
банківську діяльність» визначено, що
інформація щодо юридичних та фізичних
осіб, яка містить банківську таємницю,
розкривається банками: 1) на письмовий
запит або з письмового дозволу
власника такої інформації; 2) за
рішенням суду; 3) органам прокуратури
України, Служби безпеки України,
Міністерства внутрішніх справ України,
Антимонопольного комітету України - на
їх письмову вимогу стосовно операцій
за рахунками конкретної юридичної
особи або фізичної особи - суб»єкта
підприємницької діяльності за
конкретний проміжок часу; 4) органам
Державної податкової служби України на
їх письмову вимогу щодо наявності
банківських рахунків; 5) центральному
органу виконавчої влади із спеціальним
статусом з питань фінансового
моніторингу на його запит щодо
фінансових операцій, пов'язаних
фінансовими операціями, що стали
об»єктом фінансового моніторингу
(аналізу) згідно із законодавством щодо
запобігання та протидії легалізації
доходів, одержаних злочинним шляхом,
фінансуванню тероризму, а також
учасників зазначених операцій; 6)
органам державної виконавчої служби на
їх письмову вимогу з питань виконання
рішень судів та рішень, що підлягають
примусовому виконанню відповідно до ЗУ
«Про виконавче провадження», стосовно
стану рахунків конкретної юридичної
особи або фізичної особи, фізичної
особи - суб»єкта підприємницької
діяльності.

Таким чином, заявниця не відноситься до
кола суб»єктів, що мають право на
звернення із заявою про розкриття
банківської таємниці.

Суд прийшов до вірного висновку про
наявність спору про право, оскільки
згідно ч.3 ст. 62 ЗУ «Про банки і
банківську діяльність» довідки по
рахунках (вкладах) у разі смерті їх
власників надаються банком особам,
зазначеним власником рахунку (вкладу) в
заповідальному розпорядженні банку,
державним нотаріальним конторам або
приватним нотаріусам, іноземним
консульським установам по справах
спадщини за рахунками (вкладами)
померлих власників рахунків (вкладів).

Скаржниця з метою з»ясування вірного
розміру спадкової маси не позбавлена
права звернутись до суду з відповідною
вимогою, однак, в порядку позовного
провадження.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, судом першої
інстанції правильно і всебічно
встановлено всі обставини справи та
прийнято ухвалу з дотриманням норм
матеріального і процесуального закону,
а тому колегія суддів не вбачає підстав
для скасування ухвали суду.

Відповідно до положень ч.1 п.1 ст. 312
ЦПК України апеляційний суд відхиляє
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

З урахуванням зазначеного та
керуючись ст.ст. 303, п. 1 ч.2 307, п. 1 ч. 1 ст.
312, п.4 ч.1 ст. 314, 315,317 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду
м. Львова від 29 липня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили

Головуючий:
Крайник Н.П.

Судді:
Курій Н.М.

Мельничук О.Я.