Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №274/2160/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді Матюшенка І.В.

суддів: Широкової Л.В., Галацевич О.М.

при секретарі судового

засідання Ходаківській О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від 4 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про припинення права на частку у
спільному майні,

в с т а н о в и л
а :

У поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції, яким відмовлено у
задоволенні її позову про припинення
права відповідача на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1. Апелянт зазначає, що
суд дійшов помилкового висновку про
ненадання нею доказів щодо вартості
спірної квартири та порушив вимоги ст.
ст. 59-61, 143 ЦПК України.

Представник ОСОБА_2 підтримав
вимоги апеляційної скарги, відповідач
ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4
апеляційну скаргу не визнали, вважають
рішення суду законним та
обґрунтованим.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Встановлено, що сторони у справі є
власниками в 1/2 частині кожен
однокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с.13).
Шлюб між ними розірвано 29.09.2009 року
(а.с.6). Від шлюбу мають двох
неповнолітніх дітей (а.с.7, 8), які
проживають як з позивачкою - син ОСОБА_5,
так і з відповідачем - син ОСОБА_6.
Особисті стосунки між сторонами
унеможливлюють спільне володіння і
користування спірною квартирою, у
відповідача є інша квартира, яка
належить йому на праві власності.

Вище вказані обставини сторонами
визнаються.

Відповідно до ст. 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
ратифікованого Законом України від 17
липня 1997 року, кожна фізична особа має
право мирно володіти своїм майном.
Ніхто не може бути позбавлений своєї
власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права.

Припинення права на частку у
спільному майні за вимогою інших
співвласників можливе за рішенням
суду, якщо: частка є незначною і не може
бути виділена в натурі; річ є
неподільною; спільне володіння і
користування майном є неможливим; таке
припинення не завдасть істотної шкоди
інтересам співвласника та членам його
сім'ї та за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду (ст. 365 ЦК
України).

Суд першої інстанції повно та
об'єктивно з'ясував обставини справи,
вірно визначився з характером спірних
правовідносин, дав правильну оцінку
представленим сторонами доказам та
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що припинення права ОСОБА_3 на частку у
спільному майні (1/2 частину квартири
АДРЕСА_1) зі сплатою на його користь
грошової компенсації в розмірі 30329 грн.
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника-відповідача, оскільки
запропонована позивачкою сума
компенсації не відповідає дійсній
вартості спірної квартири.

Доводи апелянта про помилковість
висновку суду про ненадання нею
доказів щодо вартості спірної квартири
та порушення судом вимог ст. ст. 59-61, 143
ЦПК України є безпідставними, виходячи
з наступного.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Позивачкою-апелянтом вартість
спірної квартири визначена з
посиланням на умови договору
купівлі-продажу від 05.02.2009 року (а.с.9-10)
та рішення Бердичів- ського
міськрайонного суду від 25.10.2012 року
(а.с.12-13) у 60477 грн. Проте, зазначена
вартість не є дійсною на час розгляду
судом даної справи, оскільки ціна
квартири у договорі визначена як
договірна станом на лютий 2009 року, а у
мотивувальній частині судового
рішення, на яке посилається апелянт,
лише констатовано факт про існування
домовленості між ОСОБА_7 (продавцем) та
ОСОБА_3 (покупцем) про ціну квартири на
момент вчинення договору
купівлі-продажу.

Натомість, на підтвердження
заперечень відповідача щодо вартості
спірної квартири, його представником
надано суду інформацію від ФОП ОСОБА_8
«Бюро нерухомості» про орієнтовну
вартість однокімнатних квартир у м.
Бердичеві (а.с.73) на час розгляду справи
судом, яка є доказом відповідно до ст. 57
ЦПК України. А відтак, суд першої
інстанції обґрунтовано не взяв до
уваги докази позивачки про вартість
майна. Питання про призначення по
справі експертизи для визначення
дійсної вартості квартири позивачкою
перед судом не порушувалося.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та не
дають підстав вважати, що судом при
ухваленні рішення допущені порушення
норм матеріального чи процесуального
права.

За таких обставин, підстави для
скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 4 грудня 2013 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді