Справа № 199/2049/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

28 вересня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду
м.Дніпропетровська цивільну справу за
об'єднаними в одне провадження позовом
ОСОБА_1 до територіальної громади в
особі Дніпропетровської міської ради,
третя особа: ОСОБА_2 про встановлення
факту належності 1/12 частини
домоволодіння на праві власності
спадкодавцю та визнання права
власності в порядку спадкування за
законом та позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, третя особа: Четверта
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про визнання права власності
на частину домоволодіння в порядку
спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до Територіальної громади в
особі Дніпропетровської міської ради
про встановлення факту належності 1/12
частини домоволодіння на праві
власності спадкодавцю та визнання
права власності в порядку спадкування
за законом. У підтвердження своїх
позовних вимог зазначає, що вона
зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 11
листопада 1988 року, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Заповіт за свого
життя останній не залишив. Після його
смерті залишилось спадкове майно - 1/12
частина домоволодіння АДРЕСА_1. Вона є
спадкоємцем першої черги, оскільки на
момент смерті чоловіка проживала у
вказаному домоволодінні, а також в
установлений законом строк звернулась
до державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, однак
державним нотаріусом їй було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину у зв'язку з
відсутність правовстановлюючих
документів на спадкове майно.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 також звернулись
до суду із позовною заявою до ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа:
Четверта Дніпропетровська державна
нотаріальна контора про визнання права
власності на домоволодіння в порядку
спадкування за законом, зазначивши, що
12 квітня 1952 року ОСОБА_9 була надана
земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1, на
якому він та його дружина ОСОБА_10
побудували жилий будинок жиле площею
28,71 кв.м, загальною площею 36,80 кв.м.
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_9 помер. Після
його смерті відкрилася спадщина у
вигляді жилого будинку (А-1) жилою площе
28,71 кв.м, загальною площею 36,80 кв. м.,
право власності на який рішенням
народного суду
Амур-Нижньодніпровського району м.
Дніпропетровська від 8 вересня 1955 року
було визнано: на 1/2 частину
домоволодіння - за дружиною ОСОБА_10; на
1/12 частину - за дружиною ОСОБА_10 в
порядку спадкування; на 1/12 частину - за
ОСОБА_12 (дочкою ОСОБА_9 від першого
шлюбу) в порядку спадкування за
законом; на 1/12 частину - за ОСОБА_13
(сином ОСОБА_9 від першого шлюбу) в
порядку спадкування за законом; на 1/12
частину - за ОСОБА_14 (сином ОСОБА_9 і
ОСОБА_10) в порядку спадкування за
законом; на 1/12 частину - за ОСОБА_15
(сином ОСОБА_9 і ОСОБА_10 в порядку
спадкування за законом); на 1/12 частину -
за ОСОБА_8 (син ОСОБА_10 від першого
шлюбу, який знаходився у ОСОБА_9 на
утриманні) в порядку спадкування за
законом. ОСОБА_14 - є чоловіком ОСОБА_2 та
батьком ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ОСОБА_13 та ОСОБА_12 ніколи в цьому
домоволодінні не проживали. ОСОБА_12
помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, у нього
залишалася спадкоємиця - жінка ОСОБА_6
ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, у нього
залишилася спадкоємиця - дочка ОСОБА_7.

ОСОБА_14 усе життя проживав разом з
матір'ю, тому вони з ним разом, а потім
він самостійно, після смерті ОСОБА_9 за
період з 1955 по 1991 рік побудували к дому
прибудови та господарчі будівлі, а
саме: прибудова А2-1, А3-1. Прибудова А3-1 до
будинку та гараж Д (1987 рік побудови).
Рішенням виконкому Амур-
Нижньодніпровської райради м.
Дніпропетровська від 13 листопада 1987
року № 713/13 ця прибудова та гараж
узаконені за ОСОБА_10, ОСОБА_14 та ОСОБА_12
Сарай Б було оформлено за померлою
ОСОБА_10 та ОСОБА_14, сарай Е, сарай З над
И, гараж И ( 1988 рік побудови) - за ОСОБА_14

У зв'язку з тим ,що ці прибудови були
здійснені, змінилися частки у праві
власності на домоволодіння. 29.02.2000 року
Дніпропетровським МБТІ було складено
Акт ідеальних часток, згідно якого
частки розподілилися за фактичним
користуванням таким чином: за ОСОБА_10 -
50/100 часток, за ОСОБА_14 - 36/100 часток, за
ОСОБА_15 - 8100 часток, за ОСОБА_13 -1/100
частка, за ОСОБА_12 - 1/100 частка, за ОСОБА_8
- 4/100 частки домовлодління. Але
затвердити через суд цей Акт ідеальних
часток не було можливості, тому, що к
тому часу вже не було ОСОБА_10, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року. При житті 1
листопада 1990 року вона склала заповіт,
згідно якого усе належне їй майно вона
заповіла ОСОБА_14

У зв'язку з тим, що ОСОБА_14 проживав
разом з ОСОБА_10, був зареєстрований у
АДРЕСА_1, він фактично вступив в
управління спадковим майном, прийняв
спадщину. Однак в оформленні спадщини
нотаріус йому відмовив у зв'язку з
тим,що змінилися ідеальні частки у
домоволодінні. ОСОБА_14 помер
ІНФОРМАЦІЯ_7 року. Після його смерті
спадкоємцями першої черги по закону є
дружина та діти. У зв'язку з цим просили
суд визнати за ними право власності на
8/12 частини будинку А-1 (кв.1) по АДРЕСА_1:
приміщення 2-4, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, приміщення 1-1,
площею 13,0 кв.м. у прибудові А2-1, 2/3
частини прибудови А3-1, площею 8,8 кв.м.,
приміщенні 1-7, 1-6, 2/3 гаражу Д, сарай Б,
сарай Е, гараж И, сарай З над И, навіс К,
літній душ Ж, вбиральня В, огорожі,
змощення.

Позивачі за об'єднаними позовами свої
позовні вимоги підтримали, надали суду
пояснення аналогічні викладеним у
позові. Проти задоволення позовів один
одного не заперечували.

Представник територіальної громади в
особі Дніпропетровської міської ради в
судовому засіданні проти позову
заперечувала, оскільки відсутній спір.

ОСОБА_2 проти позову не заперечувала.

Представник Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори до судового
засідання не з'явився, про час та дату
слухання справи повідомлений належним
чином, надав заяву про розгляд справи
за його відсутності та винесення
рішення на розсуд суду.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши докази в їх
сукупності, суд приходить до
наступного.

Судом встановлено, що на підставі
рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
08 вересня 1955 року право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 визнано за
наступними власниками: 7/12 частина - за
ОСОБА_10, 1/12 частина - за ОСОБА_14, , 1/12
частина - за ОСОБА_15, 1/12 частина - за
ОСОБА_13, 1/12 частина - за ОСОБА_12, 1/12
частина - за ОСОБА_8. Згідно довідки КП
ДМБТІ від 13.11.2013 року № 13192 право
власності вказаних осіб зареєстровано
в установленому порядку.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, після
смерті якого відкрилась спадщина у
вигляді 1/12 частини домоволодіння
АДРЕСА_1. Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем
першої черги за законом після смерті
чоловіка. ОСОБА_1 фактично прийняла
спадщину, вступивши в управління
спадковим майном, так як проживала та
проживає у даному домоволодінні, що
відповідає нормам ст. 549 ЦК України в
редакції 1963 року. Однак не може
прийняти спадщину у зв'язку з
відсутністю у неї правовстановлюючих
документів на спірне нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
може пред'явити позов про визнання його
права власності у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає,
що оскільки іншим порядком, крім
судового, неможливо захистити спадкові
права позивача, позовні вимоги ОСОБА_1
щодо визнання права власності на 1/12
частину домоволодіння АДРЕСА_1 є
законними та обгрунтованими. В іншій
частині позовні вимоги задоволенню не
підлягають, оскільки встановлювати
факт належності майна спадкодавцю є
зайвим, так як його право власності
підтверджене відповідними
правовстановлюючими документами.

Також, судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла ОСОБА_10, якій
на праві власності належало 7/12 частити
домоволодіння АДРЕСА_1. За свого життя
вона склала заповіт від 01 листопада 1990
року, відповідно до якого все своє
майно заповіла ОСОБА_14, який проживав з
померлою та фактично вступив в
управління майном, а тому відповідно до
ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року)
вважається таким, що прийняв спадщину.
Дані обставини підтверджені домовою
книгою. Отже, ОСОБА_14 після смерті
ОСОБА_10 стало належати 8/12 ( 1/12 - його
частина та 7/12 - успадкована частина)
частин домоволодіння.

У 1987 році ОСОБА_10, ОСОБА_14 та ОСОБА_12
була здійснена прибудова А3-1 до будинку
та гараж Д, які рішенням виконкому
Амур-Нижньодніпровської райради м.
Дніпропетровська від 13 листопада 1987
року № 713/13 були узаконені за ОСОБА_10,
ОСОБА_14 та ОСОБА_12

Рішенням виконавчого комітету
Амур-Нижньодніпровської райради м.
Дніпропетровська від 25 квітня 2000 року
№ 121/16 було оформлено право власності
на сарай Б, 1983 року побудови, за ОСОБА_10
та ОСОБА_14 Тим же рішенням було
оформлено право власності на сарай Е,
сарай З над И, гараж Ж за ОСОБА_14.

Відповідно до ст. 357 ЦК України
співвласник житлового будинку може
зробити у встановленому законом
порядку за свій рахунок добудову
(прибудову) без згоди інших
співвласників,якщо це не порушує їхніх
прав. Така добудова є власністю
співвласника, який її зробив, і не
змінює розміру часток співвласників у
праві спільної часткової власності.

ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року.
Спадкоємцями за законом першої черги
після його смерті є ОСОБА_2 - його
дружина, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - його діти, які
проживали з померлим та фактично
вступили в управління майном, а тому
відповідно до ст. 549 ЦК України (в
редакції 1963 року) вважаються такими, що
прийняли спадщину. Дані обставини
підтверджені домовою книгою.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ч.1 ст.1278 ЦК України, частки
кожного спадкоємця у спадщині рівними,
якщо спадкодавець у заповіті сам не
розподілив спадщину між ними.

Отже, суд вважає за необхідне визнати
за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за кожним
право власності на 2/9 частин (8/12:3=2/9)
будинку АДРЕСА_1, в які також входять
споруди та добудови, особисто
побудовані спадкодавцем. В іншій
частині позовні вимоги задоволенню не
підлягають, оскільки поділ
домоволодіння в натурі між всіма
співвласниками не проводився, а лише в
добровільному порядку сторонами
визначений порядок користування
спільною частковою власністю

Судові витрати сторін
взаємозаліковуються, оскільки їх
вимоги задоволені частково.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 212-218 ЦПК
України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
територіальної громади в особі
Дніпропетровської міської ради, третя
особа: ОСОБА_2 про встановлення факту
належності 1/12 частини домоволодіння на
праві власності спадкодавцю та
визнання права власності в порядку
спадкування за законом та позовні
вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа:
Четверта Дніпропетровська державна
нотаріальна контора про визнання права
власності на домоволодіння в порядку
спадкування за законом - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
1/12 частину домоволодіння АДРЕСА_1, яке
в цілому складається з житлового
будинку А1-Ж, загальною площею 56,4 кв.м. з
прибудовою А1-1, прибудовою А2-1, навісу
К над В, навісу Л, літнього душу Ж,
вбиралень В та Г у порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_8, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за
кожним право власності на 2/9 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, яке в цілому
складається з будинку А1-Ж, загальною
площею 56,4 кв.м., з прибудовою А1-1,
прибудовою А2-1, навісу К над В, навісу Л,
літнього душу Ж, вбиралень В та Г , а
також за кожним право власності на 2/9
частини прибудови А3-1, 2/9 частини
гаражу Д, 1/3 частин літньої кухні Б, 1/3
частини сараю Е, 1/3 частину сараю З над
И, 1/3 частину гаражу И у порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_14, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Амур-Нижньодніпровський
районний суд м. Дніпропетровська
шляхом подачі у десятиденний строк з
дня його проголошення апеляційної
скарги.

Суддя:
В.В. Руденко