Справа № 758/2660/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С.
,

при секретарі - Кравцовій Ю.
В.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 про забезпечення позову по
цивільній справі № 758/2660/14-ц за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «ЕРДЕ БАНК», ОСОБА_3,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АУЗ ФАКТОРИНГ» про
визнання недійсними договорів
відступлення права вимоги, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду із заявою про
забезпечення позову мотивуючи свої
вимоги тим, що в провадженні суду
перебуває цивільна справа за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «ЕРДЕ БАНК», ОСОБА_3,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АУЗ ФАКТОРИНГ» про
визнання недійсними договорів
відступлення права вимоги.

Зазначає, що предметом розгляду даної
справи є, зокрема визнання недійсним
договору про відступлення прав за
іпотечним договором від 19 лютого 2014
року, укладеного між ТОВ «АУЗ
ФАКТОРИНГ» та ОСОБА_3, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрованого в реєстрі за № 1360.

Посилається на те, що як стало відомо
позивачу, 15.12.2014 року ОСОБА_3, за
відсутності будь-яких попереджень, без
надіслання законному власнику
квартири - ОСОБА_1 передбаченої
Іпотечним договором та Законом України
«Про іпотеку» вимоги (повідомлення) про
порушення основного зобов'язання та
наміру реалізації своїх прав як
іпотекодержателя, було зареєстровано
право власності на вищезазначену
квартиру АДРЕСА_1. І підставою
реєстрації права власності став, в
першу чергу, Договір про відступлення
права вимоги, законність та дійсність
якого є предметом судового розгляду по
справі № 758/2660/14-ц.

Звертає увагу суду на те, що також у
зв'язку з реєстрацією ОСОБА_3 права
власності на квартиру, останній почав
вчиняти дії щодо реалізації своїх прав
відносно квартири, в тому числі щодо
проникнення до неї та поселення в ній.
Також позивачу стало відомо, що ОСОБА_3
звернувся до голови ТСББ «Комфорт», що
обслуговує будинок, у якому
знаходиться квартира, для реєстрації
свого місця проживання в квартирі,
зняття з реєстрації в квартирі
позивача та отримання довідки (Форми 3)
про осіб, які зареєстровані в Квартирі,
що на думку заявника свідчить про
вчинення ОСОБА_3 дій щодо позбавлення
позивача будь-яких прав на квартиру на
підставі Договору про відступлення
права вимоги, законність та дійсність
якого є предметом судового розгляду по
справі № 758/2660/14-ц та підготовки
останнього до подальшого відчуження
квартири третім особам, оскільки
довідка (Форма 3) є одним з необхідних
документів для нотаріального
посвідчення договору щодо відчуження
нерухомого майна.

На підставі вищевикладеного, а також
керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України
звертається з даною заявою до суду і
просить вжити заходи забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
квартиру АДРЕСА_1 та заборони ОСОБА_3
вчиняти будь-які дії відносно
зазначеної квартири, в тому числі, але
не виключно дії щодо вселення у
зазначену квартиру.

Дослідивши матеріали заяви, суд
приходить до висновку, що вона (заява)
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні
суду дійсно перебуває цивільна справа
за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «ЕРДЕ БАНК»,
ОСОБА_3, Товариства з обмеженою
відповідальністю «АУЗ ФАКТОРИНГ» про
визнання недійсними договорів
відступлення права вимоги.

Предметом спору між сторонами в
зазначеній справі, зокрема є: визнання
недійсним договору про відступлення
права вимоги від 19 лютого 2014 року,
укладеного між ТОВ «АУЗ ФАКТОРИНГ» та
ОСОБА_3 щодо відступлення права вимоги
за кредитним договором № 61-КЛ від 30.11.2010
року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ
«ЕРДЕ БАНК» та визнання недійсним
договору про відступлення прав за
іпотечним договором, укладеного між
ТОВ «АУЗ ФАКТОРИНГ» та ОСОБА_3,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, зареєстрованого в
реєстрі за № 1360, щодо відступлення
права вимоги за іпотечним договором,
укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «ЕРДЕ
БАНК», посвідченим приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрованим в реєстрі за № 108 (а.с.
145-152).

З викладеного вбачається, що позивачем
на даний час оспорюється правомірність
укладених між ТОВ «АУЗ ФАКТОРИНГ» та
ОСОБА_3 договорів про відступлення
права вимоги до нього, по укладених в
свій час між ним та ПАТ «ЕРДЕ БАНК»
кредитному Договору № 61-КЛ від 30.11.2010
року та іпотечному договору від 02.02.2011
року.

Згідно наданого до суду позивачем
вищезазначеного Іпотечного договору
від 02.02.2011 року, його предметом є
однокімнатна квартира АДРЕСА_1, яка
належить Іпотекодавцю на праві
власності на підставі Свідоцтва про
право власності на квартиру від 02.04.2001
року Головного управління житлового
забезпечення Київської міської
державної адміністрації,
реєстраційний № КВ № 56163 (а.с. 13-18).

В той же час судом встановлено, що 05.12.2014
року 16:29:23 державним реєстратором
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві ОСОБА_6 за
ОСОБА_3 було зареєстровано право
власності на квартиру, об'єкт
нерухомості, за адресою: АДРЕСА_1.
Підставою виникнення права власності
став вищезазначений іпотечний договір
від 02.02.2011 року та Договір відступлення
прав за іпотечним договором, серія та
номер: 1360 (серія, номер бланка ВТР 693707),
виданий 19.02.2014 року, видавник: приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
правомірність укладення якого
оспорюється позивачем в цивільній
справі № 758/2660/14-ц.

Зі змісту статей 3, 4 ЦПК України
вбачається, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Стаття 151 ЦПК України визначає, що суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити передбачені цим
Кодексом заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Зі змісту зазначених норм чинного
цивільно-процесуального закону
вбачається, що законодавцем з метою
захисту прав осіб, які беруть участь у
справі та забезпечення реального
виконання можливого рішення суду,
передбачено таку процесуальну дію, як
вжиття заходів забезпечення позову,
яка допускається на будь-якій стадії
розгляду справи.

При системному аналізі ст. 151 ЦПК
України з іншими його нормами можна
зробити висновок, що надане
законодавцем право особам, які беруть
участь у справі на заявлення заяви про
забезпечення позову на будь-якій
стадії розгляду справи, викликане
зокрема тим, що під час розгляду справи
можуть виникати певні обставини, які
можуть свідчити про утруднення чи
неможливість виконання можливого
рішення суду, у випадку їх не
попередження та не усунення.

Статтею 152 ЦПК України визначено види
забезпечення позову, які можуть бути
застосовані судом під час розгляду
справи.

Так згідно ч. 1 зазначеної статті, позов
забезпечується: накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; 2) забороною вчиняти
певні дії; 3) встановленням обов'язку
вчинити певні дії; 4) забороною іншим
особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання; 5) зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту; 6)
зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку; 7) передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЦПК України,
у разі необхідності судом можуть бути
застосовані інші види забезпечення
позову. Суд може застосувати кілька
видів забезпечення позову. Види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Верховний Суд України в своїй
Постанові Пленуму «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
№ 9 від 22.12.2006 року, зазначив, що
вирішуючи питання щодо
застосування певного виду
забезпечення позову, суди повинні
виходити з того, що наведений у ч. 1 ст.
152 ЦПК перелік видів такого
забезпечення не є вичерпним, тому за
наявності відповідного клопотання
можуть бути застосовані й інші його
види, але з урахуванням обмежень,
установлених ч. 4 зазначеної статті.
Недопустимо забезпечувати позов
шляхом зупинення виконання судових
рішень, що набрали законної сили.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати
особа, яка звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Суд оцінивши надані докази, а також
врахувавши встановлені в судовому
засіданні обставин в їх сукупності,
приходить до висновку про доведеність
заявником того, що між сторонами дійсно
виник спір, а також того, що на даний час
виникли обставини, які дають підстави
стверджувати, що існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду.

Крім того, суд вважає, що виходячи із
встановлених в судовому засіданні
обставин, обрані заявником види
забезпечення позову у вигляді
накладення арешту на квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, яка є предметом
Іпотечного договору від 02.02.2014 року по
якому відступлено права вимоги згідно
спірного Договору про відступлення
прав, укладеного між ТОВ «АУЗ
ФАКТОРИНГ» та ОСОБА_3, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрованого в реєстрі за № 1360, та
заборони відповідачу - ОСОБА_3 вчиняти
будь-які дії відносно зазначеної
квартири, в тому числі, але не виключно
дії щодо вселення у зазначену квартиру,
відповідають заявленим позовним
вимогам, їх застосування не порушує
прав та законних інтересів інших осіб і
вони (заходи забезпечення)
гарантуватимуть захист інтересів
позивача та сприятимуть виконанню
можливого рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, заява
заявника про забезпечення позову
підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006
року, керуючись ст.ст. 3, 4, 151, 152 ЦПК
України,-

У Х В А Л И В :

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про
забезпечення позову по цивільній
справі № 758/2660/14-ц за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«ЕРДЕ БАНК», ОСОБА_3, Товариства з
обмеженою відповідальністю «АУЗ
ФАКТОРИНГ» про визнання недійсними
договорів відступлення права вимоги -
задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову по
цивільній справі № 758/2660/14-ц за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «ЕРДЕ БАНК», ОСОБА_3,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АУЗ ФАКТОРИНГ» про
визнання недійсними договорів
відступлення права вимоги, шляхом
накладення арешту та заборони вчиняти
певні дії.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності ОСОБА_3,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків: НОМЕР_1.

Заборонити ОСОБА_3, реєстраційний номер
облікової картки платника податків:
НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії відносно
квартири АДРЕСА_1, в тому числі, але не
виключно дії щодо вселення у зазначену
квартиру.

Ухвала про забезпечення позову набирає
законної сили з моменту її
проголошення та підлягає негайному
виконанню в порядку, встановленому для
виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення
позову не зупиняє її виконання, а також
не перешкоджає подальшому розгляду
справи

Строк пред'явлення ухвали до виконання
один рік.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали.

СуддяВ. С. Декаленко