Справа № 667/9634/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року

Комсомольський районний суд м. Херсона
у складі:

головуючого - судді Черниш О.Л.

при секретарі Верескун Є.В

за участю представника позивача
ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, ОСОБА_3,
представника відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_7, законним представником якого є
ОСОБА_3, ОСОБА_8 про визнання осіб
такими, що втратили право користування
житловим будинком та виселення,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із
названим позовом, у якому просить
визнати ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 такими, що втратили право
користування житловим будинком
АДРЕСА_1, виселити вказаних осіб із
вищезазначеного будинку без надання
іншого житлового приміщення.

На обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив такі обставини:

Позивач є власником житлового
будинку АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу житлового будинку від
04.02.2010 року, і його право власності
зареєстровано в Державному реєстрі
права власності на нерухоме майно.

За вказаною адресою
зареєстровані і фактично проживають
відповідачі, що підтверджується
довідкою №2937 від 05.11.2012 року та копією
будинкової книги.

На усні зауваження позивача щодо
звільнення та зняття з реєстрації
відповідачі не відреагували.

Право власності відповідачів
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на вказаний житловий
будинок було припинено у 22.01.2007 року
шляхом відчуження.

Як на правову підставу своїх
вимог, позивач послався на ст.41
Конституції України, ст.ст.156, 148, 159
Житлового Кодексу України, статті 16, 319,
321, 346, 379, 382, 405 ЦК України.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позов, просив суд
його задовільнити за підставами,
викладеними у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, позов
не визнали, просили у позові відмовити.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_8 у
судове засідання не з»явилися, надали
заяву про розгляд справи без їх участі,
в якій вказали, що позов не визнають,
просять у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив, що позивач на підставі
договору купівлі-продажу від 04 лютого
2010 року, укладеного між ним та ОСОБА_9, є
власником житлового будинку АДРЕСА_1,
але у будинку, як і попередній власник,
ніколи не проживав.

Відповідачі проживають у
вищезазначеному будинку постійно,
нікуди з будинку не виїжджали, що не
оспорюється сторонами і
підтверджується довідкою виконавчого
комітету Комишанської селищної ради
№4583 від 02.01.2014 року( а.с.30).

Відповідачі у судовому засіданні
пояснили, що їх будинком заволоділи
шляхом шахрайства, а тому ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 є потерпілими у кримінальній
справі №2120/13534/12, яка розглядається
Суворовським районним судом м. Херсона
(а.с.28), і виселення їх з будинку до
розгляду кримінальної справи є
передчасним.

На час укладання договору
купівлі-продажу ОСОБА_6 йому достеменно
було відомо, що відповідачі
зареєстровані у будинку і фактично в
ньому проживають.

У зазначеному договорі сторони не
узгодили питань щодо осіб, які були
зареєстровані і проживали у будинку
(відповідачі у справі), що є істотною
умовою договору.

З урахуванням того, що позивачу
було відомо про проживання та
реєстрацію відповідачів у будинку, і
питання щодо цих осіб у договорі
купівлі-продажу не погоджувалися, суд
вважає, що ОСОБА_6 фактично погодився на
придбання будинку за умови проживання
у ньому відповідачів.

Згідно п.6 договору
купівлі-продажу продавець стверджував,
що житловий будинок на момент
укладення договору в спорі і під
забороною (арештом) не перебуває, тоді,
як будинок був спірним, судом накладено
арешт, проте до оформлення арешту
власник поспішив продати будинок
ОСОБА_6

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, а згідно ст.4,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законом.

Законних підстав для визнання
відповідачів таким, що втратили право
користування житловим будинком
АДРЕСА_1, позивачем не зазначено, а
судом таких підстав не встановлено.

Придбання позивачем у власність
будинку не є підставою для позбавлення
його мешканців права на користування
цим будинком.

Норми законів, на які послався
позивач, не дають підстав для
позбавлення позивачів права
користування житловим будинком, в
якому вони проживають.

Відповідно до ч.4 ст.9 Житлового
Кодексу України ніхто не може бути
виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Таких підстав позивачем не
зазначено, а судом не встановлено.

Оцінивши в сукупності всі докази
у справі, суд прийшов до висновку, що
позов необґрунтований і задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст.10.11,60,179,209,212 ЦПК
України, ст.ст.405,406 ЦК України, ч.4 ст.9 ЖК
України, суд, -

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_7, законним представником
якого є ОСОБА_3, ОСОБА_8 про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житловим будинком та
виселення, - відмовити.

Рішення протягом 10-ти днів з дня
його проголошення може бути оскаржене
до апеляційного суду Херсонської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через Комсомольський районний
суд м. Херсона. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

З повним текстом рішення сторони
можуть ознайомитися, починаючи з 03
лютого 2014 року.

Суддя
О.Л. Черниш