№ 2-3645-14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Солом'янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого - судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду, в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
захист прав споживача,
В червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про захист
Позивач при зверненні до суду
мотивував свої вимоги тим, що 15.09.2010
року між ним та відповідачем ФОП ОСОБА_2
було укладено договір купівлі-продажу,
за умовами якого відповідач
зобов'язався в порядку та на умовах
договору доставити товар, а саме: ліжко
моделі 8А6 та двоспальний диван, а
позивач в свою чергу зобов'язується
прийняти та оплатити товар на умовах
Відповідно до укладеного
договору позивач здійснив попередню
свідчить товарний чек № 17, а відповідач
в свою чергу мав доставити товар, строк
поставки якого визначено 20.11.2010 року,
проте дата поставки могла
збільшуватись до 10 днів від цієї дати,
тобто за будь-яких підстав не пізніше
30.11.2013 року, однак відповідачем не
виконувались вимоги договору.
Позивач зазначав, що у 2011 році він
звернувся до ФОП ОСОБА_2 з вимогою
виконати умови договору або повернути
Оскільки вказаний в договорі
товар не був виготовлений, відповідач
погодився повернути сплачені кошти,
про що був складений відповідний
лист-гарантія, де кінцевою датою
повернення оплаченої суми визначено
Однак, як зазначає позивач, цих
умов відповідачем не було виконано.
Таким чином, оскільки відповідач
відмовлявся повертати сплачені
позивачем кошти або поставити товар,
позивач просив суд розірвати укладений
між ним та відповідачем договір
купівлі-продажу № 12 від 15.09.2010 року та
стягнути з відповідача на користь
907,50 грн. - інфляційні втрати, 1235,47 грн. - 3%
Заочним рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 12. 09. 2013 року
позов ОСОБА_1 до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про захист
прав споживача було задоволено
частково, розірвано договір
купівлі-продажу № 12 від 15.09.2010 року,
укладений між ОСОБА_1 та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2; стягнуто з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 суму понесених збитків
попередня оплата, 907,50 грн. - інфляційні
нарахування, 1235,47 - 3% річних; стягнуто з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
користь держави судовий збір у розмірі
229,40 грн.; в іншій частині позовних вимог
Ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 24. 12. 2013 року, рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 12. 09. 2013 року залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26. 03. 2014 року,
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 12. 09. 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 24. 12. 2013
року в частині вирішення спору щодо
стягнення неустойки скасовано, справу
в цій частині передано на новий розгляд
до суду першої інстанції; в іншій
частині рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 12. 09. 2013 року
та ухвалу Апеляційного суду м. Києва
від 24. 12. 2013 року залишено без змін.

Позивач в судове засідання не
з'явився, про час та місце судового
засідання повідомлявся належним чином.

Від представника позивача до суду
надійшла заява про розгляд справи у
відсутність позивача та його
представника, в якій також зазначено,
що представник позивача не заперечує
проти винесення по справі заочного
рішення.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, свого представника до суду не
направив, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про причини неявки суду не повідомив,
жодних заяв чи клопотань до суду не
подавав.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, об'єктивно оцінивши докази, які
містяться в справі, суд приходить до
наступного.

Судом встановлено, що 15.09.2010 року між
ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено
договір купівлі-продажу, за умовами
якого відповідач зобов'язався в
порядку та на умовах договору
доставити товар, а саме: ліжко моделі 8А6
та двоспальний диван, а позивач в свою
чергу зобов'язався прийняти та
оплатити товар на умовах договору.

Згідно п. 1 Договору продавець
прийняв на себе зобов'язання виріб
(товар), а саме ліжко модель 8А6 та
двоспальний диван, згідно замовлення
покупця, а покупець зобов'язується
оплатити та прийняти товар на умовах
договору.

Відповідно до п. 2.1 договору
покупець повинен оплатити продавцю
вартість робіт на загальну суму 33000,00
грн.

Відповідно до п. 2.2 договору
покупець на момент підписання договору
має здійснити оплату в розмірі 50% - 16500,00
грн., а решту за день до доставки товару.

Судом встановлено, що позивач
свої зобов'язання виконав належним
чином, а саме 15.09.2010 року здійснив
попередню оплату в розмірі 16500,00 грн.,
про що отримав товарний чек № 17 від
відповідача.

Відповідно до п. 3.1 договору строк
поставки товару визначено 20.11.2010 року.

Дата поставки товару може
збільшуватись до 10 днів від дати
вказаної в терміні поставки.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК
України зобов'язання мають
виконуватися належним чином та у
встановлений строк, одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Заочним рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 12. 09. 2013 року
позов ОСОБА_1 до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про захист
прав споживача було задоволено
частково, розірвано договір
купівлі-продажу № 12 від 15.09.2010 року,
укладений між ОСОБА_1 та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2; стягнуто з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 суму понесених збитків
в розмірі 18642,97 грн., з яких: 16500 -
попередня оплата, 907,50 грн. - інфляційні
нарахування, 1235,47 - 3% річних; стягнуто з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
користь держави судовий збір у розмірі
229,40 грн.; в іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 24. 12. 2013 року, рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 12. 09. 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26. 03. 2014 року,
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 12. 09. 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 24. 12. 2013
року в частині вирішення спору щодо
стягнення неустойки скасовано, справу
в цій частині передано на новий розгляд
до суду першої інстанції; в іншій
частині рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 12. 09. 2013 року
та ухвалу Апеляційного суду м. Києва
від 24. 12. 2013 року залишено без змін.

Позивач при зверненні до суду
окрім задоволених заочним рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від 12. 09. 2013 року позовних вимог, також
просив суд стягнути з відповідача на
користь позивача неустойку (пеню) в
сумі 12045 грн.

Позивач мотивував свою вимогу про
стягнення неустойки тим, що згідно умов
укладеного з відповідачем договору, за
прострочку поставки товару відповідач
повинен сплатити позивачу пеню у
розмірі 0,1% вартості непоставленого в
строк товару за кожен день прострочки,
але не більше ніж за один рік.

Зважаючи на те, що договором не
визначена вартість робіт, позивач
вважає, що йому повинна бути
відшкодована неустойка (пеня) у розмірі
0,1 % вартості непоставленого товару за
кожен день прострочки, що становить 12045
грн., на що слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що
відповідачем не були виконані умови
договору купівлі-продажу № 12 від 15. 09.
2010 року.

Статтею 546 ЦК України визначено,
що виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

За змістом ч. 1 ст. 550 ЦК України право на
неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України
«Про захист прав споживачів», у
редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин, у
разі коли виконавець не може виконати
(прострочує виконання) роботу (надання
послуги) згідно з договором, за кожний
день (кожну годину, якщо тривалість
виконання визначено у годинах)
прострочення споживачеві сплачується
пеня у розмірі трьох відсотків
вартості роботи (послуги), якщо інше не
передбачено законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП
ОСОБА_2 зобов'язався повернути позивачу
суму передоплати за непоставлений
товар, а також виплату неустойки
(компенсації) в розмірі 0,1 % від суми
замовлення за кожен день прострочення
в строк не пізніше 30 квітня 2011 року (а. с.
10).

Таким чином відповідач повинний
відповідати за порушення взятих на
себе зобов'язань.

Частиною 1 ст.549 ЦК України
визначено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України визначає,
якщо за порушення зобов'язання
встановлено неустойку, то вона
підлягає стягненню в повному розмірі,
незалежно від відшкодування збитків.

За положеннями ч. 2 ст. 551 ЦК розмір
неустойки, встановлений законом, може
бути збільшений у договорі. Також
сторони можуть домовитися про
зменшення розміру неустойки,
встановленого актом цивільного
законодавства, крім випадків,
передбачених законом.

Згідно п.3.2 Договору за прострочку
поставки товару відповідач повинен
сплатити мені пеню у розмірі 0,1%
вартості непоставленого в строк товару
за кожен день прострочки, але не більше
ніж за один рік, тобто в межа строку
позовної давності, встановленої ч.2 ст.
258 ЦК України.

Таким чином, оскільки договором не
визначена вартість робіт вбачається,
що відповідачем повинно бути сплачено
позивачу неустойка (пеня) у розмірі 0,1%
вартості непоставленого товару за
кожен день прострочки.

Суд, перевіривши розрахунок позивача,
вважає його вірним, а відтак приходить
до висновку про можливість стягнення з
відповідача на користь позивача
неустойки (пені) в сумі 12045 грн.

З урахуванням задоволення позову, у
відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК
України, суд вважає за доцільне
стягнути з відповідача в дохід держави
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись
Законом України "Про захист прав
споживачів", ст. ст. 22, 525, 526, 530, 546, 549, 550,
551, 624 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 208, 209,
212-215, 218, 224-226, 228 ЦПК України -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про захист
прав споживача - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку
(пеню) за порушення зобов'язання в сумі
12045 грн..

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на користь держави судовий збір
у розмірі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення може бути переглянуто судом,
який його постановив, за письмовою
заявою відповідача, яка має бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: