Справа № 347/2289/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2014
м. Косів

Косівський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Бельмеги М.В.

секретаря Лаюк Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Косів
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
призначення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
призначення аліментів.

Позивачка - ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явилася. Подала заяву про розгляд
справи за її відсутності. Просить позов
задовольнити.

Із позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що
сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 15 лютого 2012 року. Від цього
шлюбу у сторін народилися: ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спільне життя з відповідачем не
склалося тому, що сторони не зійшлися
характерами, постійно сваряться.
Шлюбні стосунки між ними фактично
припинено з початку 2013 року.

Також відповідач не надає добровільно
своїм дітям матеріальної допомоги,
незважаючи на те, що позивачка
неодноразово зверталася до
відповідача з такими вимогами. Однак
останній ухиляється від надання
допомоги.

Просить розірвати шлюб, залишити на її
утриманні та вихованні неповнолітніх
дітей і стягувати аліменти на
утримання ОСОБА_4 у розмірі 500 грн.
щомісячно, ОСОБА_3 500 грн. щомісячно, до
досягнення дітьми повноліття.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився повторно, хоча про час і
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, причини своєї неявки
суду не повідомив, заяви про розгляд
справи за її відсутності не подавав. За
таких обставин суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає,
що позов підлягає до задоволення, із
таких підстав.

Суд встановив те, що сторони
зареєстрували шлюб 15 лютого 2012 року у
Виконкомі Яворівської сільської ради
Косівського району, про що в Книзі
реєстрації шлюбів зроблено
відповідний актовий запис за № 2 (а.с. 11).
У вказаному щлюбі народилися діти:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7) і ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

Відповідно до акту обстеження
матеріально-побутових умов сім'ї № 100
від 05 вересня 2014 року виданого
Яворівською сільською радою (а.с. 10)
вбачається, що позивачка ніде не
працює, проживає сама без чоловіка в
своїй кімнаті, біля батьків. Виховує
дітей дошкільного віку.

Причиною розпаду сім'ї стало те, що шлюб
носить формальний характер.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 та ч.
4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен
з подружжя має право припинити шлюбні
відносини. Примушування до припинення
шлюбних відносин, примушування до їх
збереження, в тому числі примушування
до статевого зв'язку за допомогою
фізичного або психічного насильства, є
порушенням права дружини, чоловіка на
свободу та особисту недоторканність і
може мати наслідки, встановлені
законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного
кодексу України шлюб припиняється
внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 1
ст. 110 Сімейного кодексу України позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного
кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у пункті 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" № 11 від 21.12.2007 р., вбачається,
що проголошена Конституцією України
охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей

З урахуванням наведеного суд вважає, що
сім'я ОСОБА_2 і ОСОБА_1 розпалася, а тому
шлюб слід розірвати і залишити
позивачці на проживанні та вихованні
неповнолітніх дітей.

У відповідності до вимог ст. 180
Сімейного Кодексу України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1
ст. 182 СК України при визначенні розміру
аліментів суд враховує, стан здоров'я
та матеріальне становище дитини, стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів.

Статтею 183 СК України передбачено, що
частка від заробітку (доходу) матері
батька дитини, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України,
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу, згідно з якою якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Згідно з ч. 3 ст. 184 СК України якщо
розмір аліментів, визначений судом у
твердій грошовій сумі, менше
мінімального розміру, передбаченого
частиною другою статті 182 цього
Кодексу, то дитині призначається
відповідно до закону державна допомога
в розмірі різниці між визначеним
розміром аліментів і 30 відсотками
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року
вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен враховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення. Розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж
зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до положень ст. 141 СК України
мати і батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебувають вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.
Таким чином, виходячи із зазначеного
принципу рівності обов'язків обох
батьків щодо дітей, кожен із них
зобов'язаний забезпечувати утримання
дітям не менше відповідного
прожиткового мінімуму, що діє на час
вирішення спору, при відсутності
домовленості між батьками про розмір
сплати аліментів.

Відповідно до ч.ч. 7-8 ст. 7 СК України
дитині має бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, установлених
Конституцією України, Конвенцією про
права дитини, іншими міжнародними
договорами України. Регулювання
сімейних відносин має здійснюватись з
максимально можливим урахуванням
інтересів дитини, непрацездатних
членів сім'ї.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права
дитини від 20.11.1989 р. в усіх діях щодо
дітей, незалежно від того, здійснюються
вони державними чи приватними
установами, що займаються питаннями
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти
на дитину присуджуються за рішенням
суду від дня пред'явлення позову. Тому
аліменти слід присудити з 17 вересня 2014
року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» для
дітей віком до шести років установлено
прожитковий мінімум на одну особу в
розрахунку на місяць у розмірі 1032
гривні.

Враховуючи наведене і те, що батьки
мають рівні обов'язки щодо своїх дітей,
суд приходить до висновку, що із
відповідача слід стягувати аліменти в
твердій грошовій сумі в розмірі по 500
грн. на кожну дитину щомісячно до
досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до абзацу 1 п. 10 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про застосування
судами законодавства про судові
витрати у цивільних справах» № 10 від 17
жовтня 2014 року подані до суду позовні
заяви чи заяви, а також зустрічні
позовні заяви можуть містити кілька
самостійних позовних вимог, кожна з
яких є об'єктом справляння судового
збору.

Відповідно до абзацу 1 п. 13 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про застосування
судами законодавства про судові
витрати у цивільних справах» № 10 від 17
жовтня 2014 року якщо в позовній заяві
об'єднано дві або більше самостійних
вимог немайнового характеру, пов'язані
між собою, судовий збір сплачується
окремо з кожної із таких вимог (або
загальною сумою).

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України і
абзацу 3 п. 35 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про застосування судами
законодавства про судові витрати у
цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014
року якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог, якщо його
також не звільнено від сплати цих
витрат (частина друга статті 88 ЦПК).

Враховуючи те, що відповідно до п. 3 ч. 1
ст. 5 Закону України «Про судовий збір»
від сплати судового збору звільняються
позивачі - за подання позовів про
стягнення аліментів, а відповідача не
звільнено від сплати цих витрат, суд
стягує з відповідача, в дохід держави,
судовий збір за вимогу щодо стягнення
аліментів у розмірі 243,60 грн.

На підставі наведеного, ч. 1 ст. 51
Конституції України, ст.ст. 56, 104, 109-112, 180,
182-184 Сімейного Кодексу України, п. 10
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», абзацу 3 п. 17
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
абзацу 1 п. 10, абзацу 1 п. 13, абзацу 3 п. 35
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про застосування судами
законодавства про судові витрати у
цивільних справах», п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» та
керуючись ст.ст. 88, 213-215, 224-226 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1, яка народилася
ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстровано 15
лютого 2012 року у Виконкомі Яворівської
сільської ради Косівського району про
що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено
відповідний актовий запис за № 2,
розірвати.

Неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
залишити на проживанні та вихованні із
матір'ю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, і.н.
НОМЕР_1, жителя с. Яворів Косівського
району Івано-Франківської області в
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, і.н.
НОМЕР_2, жительки с. Яворів Косівського
району Івано-Франківської області, з 17
вересня 2014 року, щомісячно, аліменти в
твердій грошовій сумі, на утримання
неповнолітніх дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 гривень до
досягнення ОСОБА_3 повноліття, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 500 гривень до
досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, і.н.
НОМЕР_1, жителя с. Яворів Косівського
району Івано-Франківської області,
судовий збір у розмірі 243,60 (двісті
сорок три гривні 60 копійок) грн., в дохід
держави, із зарахуванням його до
спеціального фонду Державного бюджету
України (отримувач коштів УДКСУ у
Косівському районі Івано-Франківської
області, Код отримувача (код за ЄДРПОУ)
38026046, Банк отримувача ГУДКСУ в
Івано-Франківській області, Код банку
отримувача (МФО) 836014, Рахунок
отримувача 0266, Код класифікації
доходів бюджету 22030001, Код ЄДРПОУ суду
02891606).

Заяву про перегляд заочного рішення,
відповідач може подати до Косівського
районного суду Івано-Франківської
області протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду, може
бути подано до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Косівський районний суд
Івано-Франківської області протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
для осіб, які брали участь у справі, але
не були присутні в судовому засіданні
під час проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
М.В. Бельмега