Справа № 521/2497/14-ц
№пр.2/521/3819/2014
З А О Ч Н Е Р
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси
у складі: судді - Буран О.М.
при секретарі - Янкул Г.І.,
розглянувши заяву у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1
про відшкодування шкоди, завданої в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, суд
Представник позивача звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_1 та просить
стягнути з відповідача на свою користь
суму завданої майнової шкоди у розмірі
1 000,00 гривень та суму судового збору у
розмірі 243,6 гривень.
Свої вимоги представник позивача
обґрунтовує тим, що між ПрАТ «Страхова
компанія «ВУСО» і ОСОБА_2 було укладено
договір добровільного страхування
25.06.2012 року, за яким страховик
застрахував майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з
експлуатацією наземного транспортного
засобу, а саме: автомобіля НОМЕР_1. 17
вересня 2012 року в м. Одесі сталася
дорожньо-транспортна пригода, за
участю автомобіля НОМЕР_1, що належить
ОСОБА_2 під управлінням останнього, та
автомобіля НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_3. В результаті ДТП, автомобіль
НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.
Постановою Малиновського районного
суду м.Одеси від 05.10.2012 року винним у
скоєнні адміністративного
правопорушення передбаченого ст. 124,
КУпАП визнано водія ОСОБА_4 Згідно умов
договору страхування, ПрАТ «СК «ВУСО»
сплатило страхувальнику, ОСОБА_2 суму
страхового відшкодування у розмірі 10
113, 39 грн. Цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 на момент
настання страхової події була
застрахована в ПрАТ «Українська
охоронно-страхова компанія» за
договором обов`язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/9854560. Вказаним договором
передбачено, що ліміт відповідальності
за шкоду заподіяну майну становить 50
000,00 грн., а розмір франшизи становить 1
000,00 грн. На виконання зобов'язань, ПрАТ
«Українська охоронно-страхова
компанія» сплатила на користь ПрАТ «СК
«ВУСО» страхове відшкодування в
розмірі 9001,27грн., за мінусом франшизи в
розмірі 1000,00 грн. Таким чином, з моменту
виплати страхового відшкодування у
ПрАТ "СК "ВУСО" виникло право вимоги до
Сімінєнка В,В. щодо сплати різниці між
страховим відшкодуванням з боку ПрАТ
«Українська охоронно-страхова
компанія» та розміром реальних збитків
в сумі 1000,00 грн. З метою відновлення
свого порушеного права, представник
позивача змушений звернутися з
вказаним позовом до суду.
Представник позивача у судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи за його
відсутності, у якій позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, проти
ухвалення заочного рішення по справі
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час і місце судового
засідання повідомлявся належним чином,
причин своєї неявки суду не повідомив,
клопотань щодо розгляду справи у її
відсутності або про відкладення
судового засідання не подавав.
Заперечень на позов не надходило.
Зі згоди позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Відповідно до ст. 169 ЦПК України,
якщо суд не має відомостей про причину
неявки відповідача, повідомленого
належним чином, або причину неявки буде
визнано неповажною, суд вирішує справу
на підставі наявних у справі даних чи
доказів.

Вивчивши матеріали справи та
перевіривши їх доказами, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлені наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 17 вересня 2012 року
на перехресті вул. Середній та вул.
Балківській у м. Одесі сталася
дорожньо-транспортна пригода, за
участю автомобіля НОМЕР_1, що належить
ОСОБА_2 під управлінням останнього, та
автомобіля НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_3.

Постановою Малиновського районного
суду м.Одеси від 05.10.2012 року винним у
скоєнні адміністративного
правопорушення передбаченого ст. 124
КУпАП визнано водія ОСОБА_4 та
накладено на нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у розмірі
340,00 грн. Постанова від 05.10.2012 року
відповідачем не оскаржена і набрала
законної сили.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що між ПрАТ
«Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_2
було укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту №
-01 від 25.06.2012 року, за яким
страховик застрахував майнові
інтереси страхувальника, пов'язані з
експлуатацією наземного транспортного
засобу, а саме: автомобіля НОМЕР_1.

Згідно умов договору
страхування, ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило
страхувальнику, ОСОБА_2 суму страхового
відшкодування у розмірі 10 113,39 грн.

Виплата страхового відшкодування була
здійснена ПрАТ СК «ВУСО» у
відповідності до ст. 25 ЗУ «Про
страхування» на підставі заяви
Страхувальника від 18.09.2012 року та
страхового акту № 257-02 від 31.01.2013року.
Факт зазначеної виплати
підтверджується платіжними
дорученнями № 987 та № 988 від 31.01.2013 року.

На підставі ст.993 ЦК України, ст.27
Закону України "Про страхування", до
Страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
Страхувальник або інша особа, яка
отримала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдану
шкоду.

Отже, після виплати страхового
відшкодування у ПрАТ «СК «ВУСО»
виникла право вимоги до ОСОБА_3 про
відшкодування завданої шкоди.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 на момент настання страхової
події була застрахована в ПрАТ
«Українська охоронно-страхова
компанія» за договором обов`язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/9854560.
Вказаним договором передбачено, що
ліміт відповідальності за шкоду
заподіяну майну становить 50 000,00 грн., а
розмір франшизи становить 1 000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
"Про обов`язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому законом
порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону "Про
обов`язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування.

На виконання зобов'язань, взятих
відповідно до полісу № АВ/9854560, ПрАТ
«Українська охоронно-страхова
компанія» сплатила на користь ПрАТ «СК
«ВУСО» страхове відшкодування в
розмірі 9001,27 грн., за мінусом франшизи в
розмірі 1000,00 грн.

Згідно ст. 9 ЗУ «Про страхування»,
франшиза - це сума збитків, що
страховиком не відшкодовується.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», розмір франшизи
при відшкодуванні шкоди, заподіяної
майну потерпілих, встановлюється
при укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Таким чином, з моменту виплати
страхового відшкодування у ПрАТ "СК
"ВУСО" виникло право вимоги до ОСОБА_3
щодо сплати різниці між страховим
відшкодуванням з боку ПрАТ «Українська
охоронно-страхова компанія» та
розміром реальних збитків в сумі 1000
грн. 00 коп.

Відповідно до статті 1194 ЦК України,
особа, яка застрахувала свою
цивільно-правову відповідальність, у
разі недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди
та страховим відшкодуванням.

Пунктами 1, 3 ч.2 ст. 11 ЦК України
передбачено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини; завдання
майнової (матеріальної) та моральної
шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
безпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншім об*єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

До судових витрат згідно зі ст.79 ЦПК
України відносяться судовий збір та
витрати, пов*язані з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалене
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

За таких обставин суд вважає
необхідним стягнути з відповідача на
користь позивача 243,6 гривень в рахунок
сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 212-215,
224-226 ЦПК України, ст. ст. 993, 1187, 1191, 1194 ЦК
України, ст. 9, 27 ЗУ «Про страхування»,
ст. 22,36 ЗУ"Про обов`язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, завданої в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ВУСО»
(83055, м.Донецьк, вул. Постишева, 60, п/р
0761 в ПАТ «Укрсоцбанк» МФО 300023,
) суму завданої майнової
шкоди у розмірі 1 000,00 (одна тисяча)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ВУСО»
(83055, м.Донецьк, вул. Постишева, 60, п/р
0761 в ПАТ «Укрсоцбанк» МФО 300023,
) суму судового збору у
розмірі 243(двісті сорок три) гривні 60
копійок.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. Якщо апеляційна скарга не була
подана протягом десяти днів після
отримання копії рішення відповідачем,
рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя:
Буран О.М.