Номер провадження: 22-ц/785/7535/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Кварталової А.М., Троїцької Л.Л.,

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 07 липня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6
про застосування наслідків
недійсності правочину та
відшкодування матеріальних збитків,
завданих внаслідок правочину,-

В С Т А Н О В
И Л А:

У січні 2014 року представник ОСОБА_4
звернувся до Овідіопольського
районного суду Одеської області з
позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_6 про застосування наслідків
недійсності правочину та
відшкодування матеріальних збитків,
завданих внаслідок правочину,
мотивуючи це тим, що 18 листопада 2008 року
між ОСОБА_7, який діяв від імені ОСОБА_6,
та ОСОБА_4 був укладений договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,100 га за адресою: АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 за реєстраційним номером
1803.

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 27 травня 2013
року визнано недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
18 листопада 2008 року.

Вироком суду встановлена вина ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_2, спільні дії яких
призвели до укладення незаконного
правочину. Отже вони мають нести
солідарну відповідальність перед
ОСОБА_4 щодо відшкодування його збитків
у подвійному розмірі. Як встановлено
вони отримали від ОСОБА_4 грошову суму в
еквіваленті 35000,00 доларів США за
продану по підробленим документам
земельну ділянку. Зазначені кошти є
прямим збитком ОСОБА_4 Таким чином
відшкодуванню в солідарному порядку
підлягає грошова сума в еквіваленті
70000,00 доларів США.

Вина ОСОБА_6 в підробці документів та
шахрайстві не встановлена, однак він
являється продавцем за договором
купівлі-продажу, тобто його дії були
спільними з іншими відповідачами, а
відтак він повинен відшкодувати в
солідарному порядку з іншими
відповідачами ОСОБА_4 грошові кошти в
еквіваленті 35 000 доларів США.

Відповідно до відомостей
Національного Банку України офіційний
курс гривні до долара США станом на
дату подачі позову (9 січня 2014 року)
становить 799,300 гривні за 100 доларів США.
Отже, еквівалент 35 000 доларів США
складає 279 755 гривень, а еквівалент 70 000
доларів США складає 559 510 гривень.

На підставі викладеного, просив
стягнути в солідарному порядку з
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 збитки в подвійному розмірі в
еквіваленті 70 000 доларів США, які
підлягають сплаті у гривнях за
офіційним курсом НБ України на дату
виконання рішення суду, та стягнути з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 збитки в
еквіваленті 35 000 доларів США, які
підлягають сплаті у гривнях за
офіційним курсом НБ України на дату
виконання рішення суду.

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 07 липня 2014
року позов ОСОБА_4 задоволено частково.
Стягнуто в солідарному порядку з
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 збитки в подвійному розмірі в
еквіваленті 70000 (сімдесят тисяч)
доларів США, які підлягають сплаті у
гривнях за офіційним курсом
Національного Банку України на дату
виконання рішення суду. В задоволенні
іншої частини позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до
апеляційного суду Одеської області з
апеляційною скаргою, в якій просять
скасувати рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від 07
липня 2014 року та ухвалити нове, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовити у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції при ухваленні рішення норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для
справи;

2) недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими;

3) невідповідність висновків
суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також
розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про
його відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення
чи підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано
закон, який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
Законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з`ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
або заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Рішення суду першої інстанції
зазначеним вимогам, у повній мірі, не
відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення заявлених вимог та
стягуючи солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 збитки в
подвійному розмірі в еквіваленті 70000
(сімдесят тисяч) доларів США, які
підлягають сплаті у гривнях за
офіційним курсом Національного Банку
України на дату виконання рішення суду,
суд першої інстанції виходив з того, що
вироком суду у кримінальній справі,
який вступив в законну силу,
встановлена вина ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_2, спільні дії яких були
спрямовані на незаконне заволодіння
майном територіальної громади
(Таїровської с/р) шляхом продажу не
приналежної ОСОБА_6 земельної ділянки
ОСОБА_4, який сплатив їм грошову суму в
еквіваленті 35000,00 доларів США за
продану по підробленим документам
земельну ділянку, що є прямим збитком
ОСОБА_4, який не мав умислу незаконно
заволодіти майном територіальної
громади і не створює перешкод щодо
передання земельної ділянки належному
власнику. Оскільки вироком встановлені
спільні винні дії ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_2 в укладенні правочину, що
порушує публічний порядок (частина
перша статті 228 ЦК України) та вчиненим
із застосуванням обману покупця
(частина перша статті 230 ЦК України), то
на користь позивача відшкодуванню
підлягають збитки в еквіваленті 35 000
доларів США у подвійному розмірі тобто
в еквіваленті 70000,00 доларів США.
Вироком суду також встановлено, що
ОСОБА_2 запропонувала ОСОБА_6 оформити
ділянку, при цьому не повідомляючи
останнього що документи будуть
підробленими, у зв'язку з чим позовні
вимоги в частині стягнення з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_4 збитків в подвійному
розмірі в еквіваленті 35 000 (тридцять
п'ять тисяч) доларів США не підлягають
задоволенню.

Рішення суду оскаржується ОСОБА_2,
ОСОБА_3 в частині задоволення вимог
ОСОБА_4 про стягнення збитків, завданих
злочином, в іншій частині рішення суду
не оскаржується.

Позивачем ОСОБА_4 рішення суду в
частині відмови у задоволенні вимог
про стягнення з ОСОБА_6 збитків,
завданих злочином, не оскаржено.

З матеріалів справи вбачається, що

18 листопада 2008 року між ОСОБА_7, який
діяв від імені ОСОБА_6, та ОСОБА_4 був
укладений договір купівлі-продажу
земельної ділянки площею 0,100 га за
адресою: АДРЕСА_1, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
за реєстраційним номером 1803.

В 2011 році прокурор Овідіопольського
району Одеської області діючи в
інтересах Таїровської селищної ради
Овідіопольського району Одеської
області звернувся з позовом до ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6, третя
особа приватний нотаріус Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу зазначеної земельної
ділянки, посилаючись на обставини,
встановлені вироком Овідіопольського
районного суду Одеської області в
кримінальній справі №1-89/11 відносно
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 Вирок суду
набрав законної сили 3 липня 2012 року.

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 27 травня 2013
року позов прокурора Овідіопольського
району задоволено частково, визнано
недійсним договір купівлі-продажу
земельної ділянки від 18 листопада 2008
року, за яким ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6
за довіреністю продав, а ОСОБА_4 купив
земельну ділянку площею 0,1 га. за
адресою: АДРЕСА_1 за 237060 грн. та
відмовлено прокурору у задоволенні
вимоги про повернення земельної
ділянки до земель запасу, оскільки
обраний прокурором спосіб правового
захисту не відповідає встановленим ст..
16 ЦК України способам захисту. Суд
першої інстанції при постановленні
рішення виходив з того, що продавець
ОСОБА_6 у встановленому порядку не
набув право власності на земельну
ділянку, яка відчужувалася його
представником за довіреністю покупцю
ОСОБА_4, на підставі підробленого
державного акту на земельну ділянку, що
встановлено вироком Овідіопольського
районного суду Одеської області від 13
березня 2012 року. Отже, ОСОБА_6 при
укладенні договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 18.11.2008 року, не
мав необхідного обсягу цивільної
дієздатності, що є підставою для
визнання договору недійсним.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області 16 грудня 2013 року прийнято
відмову представника ОСОБА_4 ОСОБА_9
від апеляційної скарги на рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 27 травня 2013 року
по справі за позовом прокурора
Овідіопольського району Одеської
області в інтересах Таїровської
селищної ради Овідіопольського району
Одеської області до ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
земельної ділянки та закрито
апеляційне провадження у даній справі.

Вироком Овідіопольського районного
суду Одеської області від 13 березня 2012
року у кримінальній справі № 1-89/11
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 визнані винними
у скоєнні злочинів за ст. ст. 190, ч.3 , 190
ч.1, 358 ч. 2, 358 ч. 3 КК України та
встановлено, що спільними діями
вказаних осіб були підроблені
правовстановлюючі документи на
земельну ділянку площею 0,1 га. за
адресою: АДРЕСА_1, після чого 18.11.2008 року
ОСОБА_7, який діяв за довіреністю від
імені ОСОБА_6 укладено договір
купівлі-продажу даної земельної
ділянки з ОСОБА_4, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
за реєстраційним номером 1803. За
вказаним договором покупець передав
ОСОБА_7 35000 доларів США, які той одразу ж
передав ОСОБА_5, а остання розділила між
собою, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Вирок суду
набрав законної сили 3 липня 2012 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Позивачем заявлені вимоги про
стягнення з відповідачів у
солідарному порядку майнових збитків,
завданих злочином у вигляді грошових
коштів сплачених за договором
купівлі-продажу земельної ділянки за
підробленими відповідачами
документами за 35000 доларів США.
Оскільки діями відповідачів вчинено
обман покупця, що встановлено вироком
суду, який вступив в законну силу, а сам
договір купівлі-продажу земельної
ділянки судовим рішенням, яке вступило
в законну силу, визнано недійсним, то
на думку позивача, збитки підлягають
стягненню з винної сторони у
подвійному розмірі у відповідності до
наслідків передбачених ст. 228 ЦК
України.

Згідно роз'яснень, викладених у
постанові Пленуму Верховного Суду
України від 31березня 1989 року № 3 «Про
практику застосування судами України
законодавства про відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної
злочином, і стягнення безпідставно
нажитого майна», суд, покладаючи на
відповідача обов'язок відшкодувати
матеріальну шкоду суд має виходити з
установленого законом правила про те,
що шкода, заподіяна злочином, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

За змістом зазначеної норми закону у
правовідносинах з відшкодуванню шкоди
діє презумпція вини заподіювача шкоди.
Обов'язок доказування наявності шкоди
та її розміру покладається на позивача,
відсутність його вини у заподіянні
шкоди повинен довести відповідач.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили обов`язковий для
суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок, з питань,
чи мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

Відповідачами у запереченнях на позов
зазначалося, що позивачем заявлений
позов іменований, як застосування
наслідків недійсності правочину та
відшкодування майнових збитків,
завданих вчиненням злочину, але у
резолютивній частині позову, позивач
просив стягнути у солідарному порядку
з відповідачів спричинені внаслідок
злочину збитки у подвійному розмірі,
посилаючись у мотивувальній частині
позову на ст. 230 ЦК України.

Згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами
позову, які відповідно до ст. ст. 31, 215
цього Кодексу суд не може змінити без
згоди позивача, є обставини, якими
останній обґрунтовує вимоги, а не саме
по собі посилання на певну норму
закону.

Обгрунтування заявлених вимог
позивачем зведено до викладення
обставин, встановлених вироком щодо
винних дій відповідачів в епізоді
купівлі-продажу земельної ділянки за
договором купівлі-продажу від 18.11.2008
року, коли за підробленими документами
позивачу було відчужено земельну
ділянку. При цьому вироком встановлено,
що відповідачі отримали від позивача
35000 доларів США, що за офіційним курсом
НБУ станом на 18.11.2008 року становило 279300
грн. (798 грн. за 100 доларів США), в той час
як згідно договору купівлі-продажу
договірна ціна зазначена 237060 грн. (а. с.
7).

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 27 травня 2013
року за позовом прокурора договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
18.11.2008 року визнано недійсним з підстав
ст. ст. 203, 215 ЦК України у зв`язку з тим,
що продавець ОСОБА_6 у встановленому
порядку не набув право власності на
земельну ділянку, яка відчужувалася і
тому не мав при укладенні
оскаржуваного договору необхідного
обсягу цивільної дієздатності.

З інших підстав договір
купівлі-продажу від 18.11.2008 року
недійсним не визнавався.

У задоволенні вимоги прокурора про
повернення земельної ділянки до земель
запасу - відмовлено.

Спірна земельна ділянка перебуває у
власності позивача на підставі
державного акту, який не визнано
нечинним (недійсним) та не скасовано.

Відомостей про протилежне позивачем у
позові не зазначено та судом не
встановлено.

Відповідачі зазначали про відсутність
шкоди, спричиненої позивачу, оскільки
земельна ділянка вартість якої він
намагається стягнути у подвійному
розмірі без визнання договору
купівлі-продажу недійсним з підстав
обману - перебуває в його власності та у
встановленому порядку у власність
держави не витребувана (не повернута).
При цьому позивач одночасно зазначає
про завдання йому шкоди злочином та
посилається на вирок по кримінальній
справі, який вступив в законну силу, та
встановлює вину відповідачів.

Зі змісту ст. 1166 ЦК України вбачається,
що вказана норма присвячена визначенню
загальних підстав відшкодування шкоди,
а не відповідальності за шкоду. За
загальним смислом правової норми цієї
статті, необхідними підставами
відшкодування шкоди є:

- завдання майнової шкоди немайновим
правам або майну фізичних або
юридичних осіб,

- дії або бездіяльність, якими завдана
шкода є неправомірними;

- наявність причинного зв`язку між
настанням шкоди і винними
неправомірними діями

Оскільки земельна ділянка, яка була
предметом злочину, перебуває у
власності позивача на підставі чинного
державного акту про право власності на
земельну ділянку і у нього у
встановленому порядку не витребувана,
підстави для задоволення позову про
стягнення збитків завданих злочином у
вигляді сплачених за придбану земельну
ділянку грошових коштів в сумі
еквівалентній 35000 доларів США -
відсутні.

Також не підлягають задоволенню і
вимоги про стягнення шкоди у вигляді
сплачених за придбану земельну ділянку
грошових коштів в сумі еквівалентній
35000 доларів у подвійному розмірі - в
сумі еквівалентній 70000 доларів США,
оскільки договір купівлі-продажу
земельної ділянки від 18.11.2008 року
недійсним з підстав обману (ст. 228 ЦК
України) не визнавався і відповідних
вимог позивачем не заявлялося.

При таких обставинах суд першої
інстанції набув помилкового висновку
про задоволення позовних вимог ОСОБА_4,
у зв`язку з чим рішення суду не може
залишатися в силі і підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні заявлених
вимог.

На підставі викладеного і
керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК
України, судова колегія -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 07 липня 2014
року - скасувати та ухвалити нове
рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4
до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про
застосування наслідків недійсності
правочину та відшкодування
матеріальних збитків, завданих
внаслідок правочину.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів з
дня набрання законної сили рішенням
суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
Л.Л. Троїцька

А.М. Кварталова