Справа № 653/1195/14-ц
Провадження № 2/653/508/14
РІШЕННЯ

іменем України

23.10.2014

Генічеський районний суд Херсонської
області в складі

головуючого судді
Хоменко В.Г.

за участю секретаря
Разумній А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за договором
на відкриття карткового рахунку.

Встановив:

Публічне акціонерне товариство
«Комерційний банк «Надра» (далі -
позивач або ПАТ КБ «Надра») звернулось
до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, в
якій просило стягнути з відповідача на
його користь заборгованість за
договором на відкриття карткового
рахунку та обслуговування кредитної
картки «Кредиточка» у розмірі 2041,97грн.,
та сплачений судовий збір у розмірі
243,6грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14
грудня 2005 р. між ВАТ КБ «Надра»
(правонаступником якого є ПАТ КБ
«Надра») та ОСОБА_1 було укладено
договір про відкриття карткового
рахунку та обслуговування кредитної
картки «Кредиточка». Відповідно до
умов вказаного договору, позивач взяв
на себе зобов'язання відкрити
картковий рахунок НОМЕР_1, видати
кредитну картку MasterCard Electronic з
встановленням кредитного ліміту у
розмірі 10 000грн., у тому числі
готівкового ліміту згідно діючого
тарифного плану, а відповідач взяв на
себе зобов'язання здійснювати
погашення обов'язкових мінімальних
платежів не пізніше 15 числа місяця, та
сплачувати відсотки за користування
кредитними коштами із розрахунку 31,2%. У
порушення умов вищевказаного
кредитного договору, відповідач свої
зобов'язання належним чином не виконав,
у результаті чого станом на 30 січня 2014
року має прострочену заборгованість за
кредитом на загальну суму 2041,97 грн., яка
складається з заборгованості по
відсоткам у сумі 319,75грн., та
заборгованості по кредиту у сумі 1091,57
грн. Зазначив, що оскільки відповідач в
добровільному порядку вказану
заборгованість не погашає, тому просив
стягнути її в судовому порядку.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
просила їх задовольнити з підстав
вказаних у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні проти
позову заперечив, свою правову позицію
виклав у письмових запереченнях, зі
змісту яких вбачається, що позовні
вимоги не визнає, оскільки відповідно
до умов кредитного договору, банк
самостійно повинен був списувати
необхідну суму коштів на погашення
кредитної заборгованості з його
зарплатної картки. Крім того, вказує, що
позивачем пропущено строк позовної
давності, оскільки сума заборгованості
за кредитним договором розрахована за
період з 14 грудня 2005р. по 30 січня 2014р., а
строк дії кредитної картки складав два
роки. Просив у задоволенні позову
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, дослідивши
надані сторонами докази, приходить до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 14
грудня 2005 р. між ВАТ КБ «Надра»
(правонаступником якого є ПАТ КБ
«Надра») та ОСОБА_1 було укладено
договір про відкриття карткового
рахунку та обслуговування кредитної
картки «Кредиточка». Відповідно до
умов вказаного договору, позивач взяв
на себе зобов'язання відкрити
картковий рахунок НОМЕР_1, видати
кредитну картку MasterCard Electronic з
встановленням кредитного ліміту у
розмірі 10 000грн., у тому числі
готівкового ліміту згідно діючого
тарифного плану, а відповідач взяв на
себе зобов'язання здійснювати
погашення обов'язкових мінімальних
платежів не пізніше 15 числа місяця
наступного за розрахунковими, та
сплачувати відсотки за користування
кредитними коштами із розрахунку 31,2%.

Відповідно до п.6.1 вищевказаного
договору, клієнт доручає, а Банк бере на
себе зобов'язання самостійно, без
додаткового узгодження з Клієнтом,
виконувати відшкодування за рахунок
коштів на картковому рахунку та/або
ліміту кредитування, а саме: суми
відсотків по наданому кредиту,
відсотків за прострочений кредит, або
недозволений кредит, та суми кредиту;
всіх комісій відповідно до тарифів
банку; суми операцій, комісій
міжнародних платіжних систем, комісій
Банку, суми збитків, що виникли
внаслідок порушення Клієнтом та/або
держателем додаткової картки умов
договору; пені та штрафи клієнта перед
банком за умови порушення Клієнтом
умов договору.

Крім того, п.6.2 кредитного договору
передбачає, що в разі наявності у
клієнта карткового (поточного) рахунку
Банку, Клієнт доручає, а банк бере на
себе зобов'язання самостійно без
додаткового узгодження з Клієнтом,
виконувати відшкодування сум
обов'язкового мінімального платежу у
розмірі розрахованому згідно Тарифів
банку, за рахунок коштів на картковому
рахунку №57400692, відкритому у філії ВАТ
КБ «Надра» Херсонське РУ Банку, МФО 352770,
договір №57400692.

У січні 2014р. банк направив на адресу
ОСОБА_1 вимогу про стягнення кредитних
коштів, відповідно до якої
повідомлялось, що станом на 30 січня 2014р.
за останнім рахується заборгованість
за кредитним договором у сумі 2041,97грн.

07 лютого 2014р. банком було сформовано
поточний звіт за операціями по рахунку
з кредитної картки ОСОБА_1, за період
часу з 14 грудня 2005р. по 31 січня 2014р. Зі
змісту вказаного звіту вбачається, що
погашення заборгованості за кредитним
договором останній раз відбулось 30
травня 2012р.

Станом на 30 січня 2014р. відповідач в
добровільному порядку вказану суму
заборгованості не сплатив, що й стало
підставою звернення до суду.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, що склалися між
сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 1054 Цивільного
кодексу України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи,
банк, відповідно до вимог договору
НОМЕР_1 взяв на себе зобов'язання
самостійно без додаткового узгодження
з клієнтом виконувати відшкодування
сум за рахунок коштів на картковому
рахунку.

Згідно довідки №319/10/21-02-05-038 від 14
жовтня 2014р., виданої Новокаховською
об'єднаною державною податковою
інспекцією ГУ Міндоходів у Херсонській
області, вбачається, що ОСОБА_1 за
період роботи з 01 листопада 2006р. по 30
травня 2012р. була отримана заробітна
плата у розмірі 279743,55грн.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що нарахована відповідачу
сума заробітної плати на картковий
рахунок НОМЕР_1, надавала можливість
банку реалізувати взяті на себе
зобов'язання по списанню сум
мінімального платежу, що включала в
себе суми заборгованості по кредиту та
відсоткам.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

У той же час, банк не надав належних та
допустимих доказів, на підтвердження
виконання взятих на себе зобов'язань, у
зв'язку з чим, позовні вимоги в частині
стягнення заборгованості по кредиту у
сумі 1091,57 грн. та відсотках у сумі
319,75грн. не підлягають задоволенню.

Крім того, слід зазначити, що за
правилами ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасного виконання грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Отже аналіз норми ч. 2 ст. 528 ЦК України
дає підстави для висновку про те, що
стягнення неустойки (пені, штрафу)
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитора до суду, а
починається з дня (місяця), з якого вона
нараховується, у межах строку позовної
давності за основною вимогою.

Таким чином, банком безпідставно
нарахована пеня у розмірі 630,65 грн.,
оскільки позов банком подано лише 16
квітня 2014р., а останній платіж по
кредиту був здійснений 30 травня 2012р., у
зв'язку з чим, до нарахованої пені слід
застосувати позовну давність, та
відмовити у задоволенні позову в цій
частині.

Вчаровуючи вищевикладене, та керуючись
ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд ,

Вирішив:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Надра» » до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором на
відкриття карткового рахунку на суму
2041 (дві тисячі сорок один) грн., 97 коп. -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його проголошення шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Херсонської області
через Генічеський районний суд
Херсонської області.

Суддя Генічеського районного суду В. Г.
Хоменко