Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2014 року Справа №607/14607/13-ц
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

при секретарі Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про захист честі та гідності,
стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист
честі та гідності, стягнення моральної
шкоди, посилаючись на те, що 18 липня 2013
року позивачка гуляючи зі своїми
дітьми у дворі будинку по вул..Миру,1а
побачила, як до її малолітнього сина
підійшов ОСОБА_2 та почав його ображати.
Після того, як ОСОБА_1 стала на захист
свого сина, відповідач ОСОБА_2 почав
ображати та принижувати її словесно,
нецензурно висловлюючись, погрожуючи
фізичною розправою. Також, 01 серпня 2013
року близько 18 год. під час того, коли
позивачка перебувала на сходовій
клітці у під»їзді свого будинку, її
сусід ОСОБА_2, в присутності
малолітнього сина, почав знову
висловлювати на адресу ОСОБА_1 грубі
образи та погрози. Відповідача ОСОБА_2
за вказані факти було притягнуто до
адміністративної відповідальності,
передбаченої ст..173 КУпАП. Крім цього, 05
серпня 2013 року ОСОБА_3 написала на неї
та її вина заяву у службу у справах
неповнолітніх та дітей Тернопільської
міської ради за неналежне виконання
позивачкою батьківських обов»язків та
виховання дитини. У своїй позовній
заяві позивачка зазначила, що
неправомірними діями відповідачів їй
завдано моральну шкоду, яка полягає у
душевних стражданнях та приниження
честі та гідності, яку вона оцінює у
розмірі 10 000 гривень, виходячи із
глибини душевних страждань. Просить
зобов»язати відповідачів попросити
вибачення у неї за приниження її честі
та гідності та розповсюдження
відомостей, що не відповідають
дійсності, а також моральну шкоду у
розмірі 10 000 гривень.

ОСОБА_1 та її представник у
судовому засіданні позов підтримали з
мотивів наведених у ньому та просить
його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх
представник у судовому засіданні позов
не визнали. ОСОБА_2 суду зазначив, що
дійсно 18 липня 2013 року між його
малолітньою дитиною та сином позивачки
виник конфлікт, після якого він вийшов
на вулицю у двір будинку по вул.Миру,1а.
Зазначив, що позивачку не ображав, та
словесних погроз у її адресу та її сина
не висловлював. Крім цього, ОСОБА_3
заперечила поширення нею неправдивої
інформації щодо позивачки. У позові
просять відмовити за безпідставністю
позовних вимог.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд встановив.

Як вбачається із висновку про
результати розгляду звернення ОСОБА_1
від 05 серпня 2013 року, складеного
дільничним інспектором ТМВ УМВС
України в Тернопільській області, 02
серпня 2013 року до Тернопільського МВ
УМВС України в Тернопільській області
із письмовою заявою звернулась ОСОБА_1
В ході перевірки встановлено, що 18
липня 2013 року у дворі будинку по
вул..Миру, 1а між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
виникла словесна суперечка, під час
якої ОСОБА_2 ображав ОСОБА_1 нецензурною
лайкою та погрожував фізичною
розправою. Зазначено про те, що ОСОБА_2
вирішено притягнути до
адміністративної відповідальності за
вчинення правопорушення,
передбаченого ст..173 КупАП.

Як слідує з інформації т.в.о. начальника
відділу ТМВ УМВС України в
Тернопільській області від 17 січня 2014
року №820, в результаті розгляду
звернення ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 було
складено протокол про адміністративне
правопорушення за ст..173 КУпАП №042303,
який для розгляду 09 серпня 2013 року було
скеровано до Тернопільського
міськрайонного суду.

Відповідно до інформації старшого
секретаря Тернопільського
міськрайонного суду від 17 січня 2014
року, матеріали про притягнення до
адміністративної відповідальності
відносно ОСОБА_2 за ст..173 КУпАП протягом
2013 року до суду не поступали, а тому
особа до вказаного виду юридичної
відповідальності не притягувалась.

Будучи допитаним у судовому засіданні
свідок свідок ОСОБА_5 не змогла суду
підтвердити зміст словесних
висловлювань ОСОБА_2 під час конфлікту
із позивачкою, який мав місце 18 липня 2013
року, оскільки лише зазначила про те, що
зазначені особи розмовляли між собою,
проте, вона не чула про що.

Як вбачається із відповіді служби у
справах неповнолітніх та дітей
Тернопільської міської ради від 08
серпня 2013 року №1424/04-24.1, адресованої
ОСОБА_3, працівниками служби у справах
неповнолітніх та дітей 06 серпня 2013 року
проведено обстеження
житлово-побутових умов проживання
сім»ї ОСОБА_1. З неповнолітнім ОСОБА_6
проведено профілактичну бесіду про
дотримання норм поведінки, попереджено
про недопустимість вчинення
протиправних дій в майбутньому, а також
з ОСОБА_1 проведено профілактичну
роботу та вказано про необхідність
постійного контролю за дитиною.

У відповідності до ст. 297 ЦК України
кожен має право на повагу до його
гідності та честі, гідність та честь
фізичної особи є недоторканими і
фізична особа має право звернутися до
суду з позовом про захист її гідності
та честі.

Відповідно до вимог ч.1,3 ст.277 ЦК
України, фізична особа, особисті
немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та (або)
членів її сім»ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.
Негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного.

Згідно із ст.10, 11, 60 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд вважає, що вимоги позивача про
захист честі та гідності, внаслідок
вчинення відповідачем ОСОБА_2 її
словесних образ та її малолітньої
дитини не підлягають до задоволення,
оскільки позивачем не представлено
достатніх доказів, що підтверджують
наведені нею обставини. Крім цього,
суду не представлено доказів, які
свідчать про протиправну поведінку
відповідача ОСОБА_2 під час конфлікту
із позивачкою, які мали місце 18 липня та
01 серпня 2013 року та які б
підтверджували вину зазначеної особи.
Також, суд зазначає, що позивачем не
представлено доказів, які б
підтверджували те, що відповідачкою
ОСОБА_3 поширено неправдиву інформацію
стосовно позивача, оскільки заява
ОСОБА_3 про неналежне виконання ОСОБА_1
своїх батьківських обов»язків не є
неправдивою інформацією, а була її лише
суб»єктивним судженням, викладеному у
вигляді звернення до органу служби у
справах неповнолітніх та дітей, за
наслідками якого було проведено
перевірку.

Крім цього, суд вважає, що не підлягають
до задоволення й вимоги позивачки в
частині відшкодування їй моральної
шкоди, оскільки нею не представлено
суду доказів про те, що таку шкоду було
заподіяно ОСОБА_1 внаслідок
неправомірних дій відповідачів.

Керуючись ст.ст.10, 60, 209, 213, 214, 215 ЦПК
України, ст.ст. 16, 23, 270, 275, 276, 277, 297, 299, 1167
ЦК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» від 27 лютого 2009 року
№1, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі та
гідності, стягнення моральної шкоди
відмовити.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан