Справа № 189/1864/13-ц
РІШЕННЯ

іменем України

28.01.2014 року Покровський районний суд
Дніпропетровської областів складі:

головуючого судді
Пустовар О.С.

при секретарі
Комеристій І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Покровське цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ житлового
будинку,-

встановив:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з
позовом до відповідачів про поділ
житлового будинку мотивуючи свої
вимоги тим, що позивачі спільно
проживають з 1962 року. Від спільного
проживання вони мають сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 і доньку - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2. 13.09.1996 року їхній син
зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4
народився онук позивачів - ОСОБА_20
Позивачі та відповідачі разом
проживали в житловому будинку в
АДРЕСА_1, який дістався як спадкове
майно ОСОБА_1 В зв'язку із збільшенням
їхньої сім'ї вони продали житловий
будинок, в якому проживали за 25000 грн.,
після чого придбали житловий будинок
по АДРЕСА_2. Покровське за 41566 грн. Таким
чином, практично усі свої кошти вони
витратили на купівлю житлового
будинку, який розташований в АДРЕСА_2 В
даний час у відповідача ОСОБА_3 та його
бувшої дружини ОСОБА_4 виникли
непорозуміння в особистому житті і
вони вирішили провести розподіл
вказаного житлового будинку, а також
свого майна. При проведенні розподілу
спільного майна подружжя між
відповідачами, рішенням Покровського
районного суду спірний будинок було
розподілено між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по ?
частині. 04.10.2013 року ОСОБА_4 подала до
суду позовну заяву про поділ житлового
будинку в натурі взагалі без
врахування їхніх інтересів, як
співвласників цього житлового будинку,
тому-що усі кошти, які позивачі
отримали від продажу свого житлового
будинку, вони віддали своєму сину
ОСОБА_3 для придбання іншого кращого
житлового будинку, який на даний час
являється спірним. Угоди про спосіб
виділення частки позивачам зі
спільного майна - житлового будинку,
між сторонами не досягнуто. В зв'язку з
чим, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять суд:
визнати право власності на 1/3 частину
житлового будинку з господарчими
будівлями та спорудами, який
розташований в АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, куди входить: А-1 - житловий
будинок; Б-1- літня кухня; Г-1 - сарай; В-1 -
гараж; П-1 - погріб; №1 - огорожа; Д-1 -
вбиральня; визнати право власності на
2/3 частини житлового будинку з
господарчими будівлями та спорудами,
який розташований в АДРЕСА_2 за ОСОБА_3
та ОСОБА_4, куди входить: житловий
будинок; Б-1 - літня кухня; Г-1 - сарай; В-1 -
гараж; 1 - погріб; П-1 - погріб; Д-1 -
вбиральня; №1 - огорожа.

В судовому засідання позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7
позовні вимоги повністю підтримали,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві та просять позов
задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 та її законний
представник ОСОБА_8 позов не визнали в
повному обсязі та просять в позові
відмовити, так як позивачами не
доведено, що частина спірного будинку
була придбана за їхні кошти. Крім того,
позивачі не є подружжям, тому спільних
коштів у них не могло бути. Спірний
будинок був нажитий відповідачами в
період шлюбу, що підтверджено рішенням
Покровського районного суду від 21.08.2013
року.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав в
повному обсязі та суду пояснив, що він з
дружиною, сином та батьками проживали
АДРЕСА_1 Згодом вказаний будинок та
належний йому автомобіль вони продали,
і за отримані гроші в сумі 6000 доларів
США придбали новий будинок по АДРЕСА_2
Відповідач з дружиною та сином перші
приписалися в новому будинку, а
позивачі пізніше. Кошти, які дружина
пересилала із-за кордону на придбання
будинку не йшли, вони за них робили
ремонт. Проти задоволення позову не
заперечує.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона
проживає по сусідству з позивачами та
відповідачами, які переїхали у спірний
будинок по АДРЕСА_2 років 10 тому всією
родиною. За чиї кошти був придбаний
даний будинок їй не відомо.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що
проживала по сусідству з позивачами в
АДРЕСА_1 Вказаний будинок належав
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який вони продали та
переїхали в новий будинок по АДРЕСА_2.

Свідок ОСОБА_11. суду пояснила, що ОСОБА_1
та ОСОБА_2 проживали з нею по сусідству
по АДРЕСА_1 Приблизно 12 років тому
позивачі продали вказаний будинок та
переїхали в новий. Зі слів позивачки їй
відомо, що спірний будинок позивачі
придбали за кошти, які отримали від
продажу будинку поАДРЕСА_1Свідок
ОСОБА_12 суду пояснив, що з ним по
сусідству по АДРЕСА_1
Дніпропетровської області проживав
відповідач ОСОБА_3 та його батьки -
позивачі по справі. Потім позивачі
продали належний їм житловий будинок,
розташований за вищевказаною адресою,
та належний їм автомобіль, і за
отримані від продажу будинку та машини
кошти, придбали новий житловий будинок
по АДРЕСА_2.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він
придбав у позивачів житловий будинок,
розташований по АДРЕСА_1 за 4000 доларів
США, в результаті чого між ними було
укладено договір купівлі-продажу, який
був посвідчений нотаріусом. На даний
час вищевказаний будинок він
переоформив на свою доньку. За отримані
від нього кошти за продаж будинку
позивачі мали намір купити інший
будинок та машину.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи та
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовна заява підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
пояснення учасників процесу, суд
вважає позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
такими, що не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Так, згідно зі ст.10 ЦПК Україникожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїхвимог або заперечень. Статтею 11
ЦПК України передбачено, що суд
розглядає цивільні справи на підставі
наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57
ЦПК України доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Стаття 58 ЦПК України
встановлює, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Згідно ст.59 ЦПК України
суд не бере до уваги докази, одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом і обставини, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Як вбачається з копії договору купівлі
- продажу будинку від 03 квітня 2003 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Покровського районного нотаріального
округу Дніпропетровської області за
№682,ОСОБА_3 було придбано житловий
будинок з господарчими будівлями,
розташований в АДРЕСА_2 - вартістю 41566
грн. (а.с.14).

Так, судом достовірно встановлено, що
згідно копії технічного паспорту на
жилий будинок, ОСОБА_3 являється
власником житлового будинку,який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2(а.с.10-13).

Рішенням Покровського районного суду
Дніпропетровської області від 21.08.2013
року було виділено та визнано право
власності на ? частину житлового
будинку з господарчими спорудами, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за
ОСОБА_4 та на ? частину за ОСОБА_3. Як
вбачається зі змісту даного рішення,
судом було достовірно встановлено, що
житловий будинок, з господарчими
будівлями, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2 придбанийОСОБА_3 та ОСОБА_4 саме
у період шлюбу, і дане майно є спільною
сумісною власністю сторін у справі,
частки у котрій є рівними (а.с.105-107).

Відповідно до ст.14 ЦПК України судові
рішення, що набрали законної сили
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами. Невиконання судового
рішення є підставою для
відповідальності, встановленої
законом. Обов'язковість судового
рішення не позбавляє осіб, які не брали
участь у справі, можливості звернутися
до суду, якщо ухваленим судовим
рішенням порушуються їхні права,
свободи чи інтереси.

Згідно зі ст.124 Конституції України
судові рішення ухвалюються іменем
України і є обов'язковими до виконання
на всій території України.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що в задоволенні позову
необхідно відмовити, так як вони
заявлені передчасно, оскільки
рішенняПокровського районного суду
від 21.08.2013 року набрало чинності, не
оскаржувалося, тому підлягає
обов'язковому виконанню. Тільки у
випадку скасування вищевказаного
рішення, позивачі можуть звернутися до
суду з даним позовом.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,209,212,214,215,218,224,228
ЦПК України, суд,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ житлового
будинку - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданніпід час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя:
О.С. Пустовар