У х в а л а

27 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів Горелкіної Н.А.,
Євтушенко О.І.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 жовтня 2013 року

у справі за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Іллічівське» в особі
Одеської філії до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди в порядку регресу,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ПАТ «СТ
«Іллічівське» в особі Одеської філії
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
про відшкодування шкоди в порядку
регресу.

Посилалася на те, що 23 жовтня 2010 року в
м. Одесі на вул. Дальницька, відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортних засобів «ВАЗ 21013» під
керуванням ОСОБА_4 та автомобілем
«Шкода» під керуванням ОСОБА_5
Автомобіль «ВАЗ 21013» застрахований в
ВАТ «СТ «Іллічівське» на умовах
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів термін дії до 11 січня 2011 року.
ОСОБА_4 з місця ДТП зник. В результаті
розшукових заходів співробітниками
ДАІ був знайдений винуватець ДТП і
складений протокол.

У результаті дорожньо-транспортної
пригоди власникові автомобіля «Шкода»
ОСОБА_5 завдано шкоду в розмірі 18 097, 89
грн, що підтверджується Висновком № 082
авто-товарознавчого дослідження від 30
березня 2011 року, проведеного «З.К.О.
Групп». Страхувальником згідно полісу
є ОСОБА_3

На підставі полісу та страхового акту
від 27 вересня 2011 року ПрАТ «СТ
«Іллічівське» виплатило на користь
потерпілого ОСОБА_5 рахунок СТО
«Автотрейдинг-Одеса», де і був
проведений ремонт автомобіля «Шкода»
страхове відшкодування на загальну
суму 17 994,24 грн, що підтверджується
платіжним дорученням від 28 вересня 2011
року.

Заочним рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 15
березня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 15 вересня 2013 року, позов ПАТ
«СТ «Іллічівське» в особі Одеської
філії задоволений частково. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ «СТ
«Іллічівське» в порядку регресу
завдану майнову шкоду в розмірі 17 994,27
грн, а також судовий збір.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 жовтня 2013 року
поновлено представнику ОСОБА_3 - ОСОБА_8
строк на касаційне оскарження. У
відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_8 на заочне рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 15 березня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
15 вересня 2013 року у справі за позовом
ПАТ «Страхова компанія «Іллічівське» в
особі Одеської філії до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди в порядку регресу - відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 жовтня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема ст.
ст. 15, 33, 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст. ст. 1188, 1191 ЦК України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить:

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 квітня 2013 року в справі за
позовом про стягнення коштів в порядку
регресу, яким судові рішення
попередній інстанцій скасовано, а
справу передано на новий розгляд до
суду першої інстанції;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 грудня 2010 року в справі за
позовом про відшкодування шкоди в
порядку регресу, якою рішення суду
апеляційної інстанції скасовано, а
рішення суду першої інстанції залишено
без змін;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 липня 2011 року в справі за
позовом про відшкодування витрат в
порядку регресу, пов'язаних зі сплатою
страхового відшкодування, якою судові
рішення попередній інстанцій
скасовано, а справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції;

- постанову колегії суддів Вищого
Господарського суду України від 16
липня 2013 року в справі за позовом про
стягнення страхового відшкодування в
порядку регресу, якою постанову
апеляційної інстанції скасовано, а
справу передано на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції;

- постанову колегії суддів Вищого
Господарського суду України від 19
серпня 2013 року в справі за позовом про
стягнення в порядку регресу суми
виплаченого страхового відшкодування,
якою судові рішення попередніх
інстанцій скасовано, а справу передано
на новий розгляд до суду першої
інстанції;

- постанову колегії суддів Вищого
Господарського суду України від 26
листопада 2012 року в справі за позовом
про стягнення в порядку регресу
компенсації здійснених страхових
виплат, якою судові рішення попередніх
інстанцій залишено без змін.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Зі змісту заяви та доданої до неї копій
судовий рішень не вбачається
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11, заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, може бути подана
за сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, оскільки зі
змісту ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 грудня 2010 року та постанови
колегії суддів Вищого Господарського
суду України від 26 листопада 2012 року не
вбачається тотожності встановлених
фактичних обставин справи.

Що стосується посилання заявника на
ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 квітня 2013 року; ухвалу
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 липня 2011 року; постанову
колегії суддів Вищого Господарського
суду України від 16 липня 2013 року;
постанову колегії суддів Вищого
Господарського суду України від 19
серпня 2013 року не є тими судовими
рішенням, що переглядається Верховним
Судом України, оскільки постановлення
касаційною інстанцією судового
рішення про скасування рішення судів
нижчих інстанцій із передачею справи
на новий розгляд не означає
остаточного вирішення спору у справі й
не відбулося застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті, тому відповідні судові
рішення не можуть бути предметом
перегляду в порядку, передбаченому
главою 3 розділу V ЦПК, і на них не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Отже, наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно вимог
вищевказаної норми є підставами для
перегляду судового рішення, а тому у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Іллічівське» в особі
Одеської філії до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди в порядку регресу, за заявою
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 жовтня 2013 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
судді:Н.А. Горелкіна О.І. Євтушенко
І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко