Справа № 368/1633/13-ц Головуючий у І
інстанції Кириченко В.І.Провадження №
22-ц/780/779/14 Доповідач у 2
інстанції ТаргонійКатегорія 38
УХВАЛА

Іменем України

29 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Голуб С.А.,

за участю секретаря: Токар Т.Ю.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Кагарлицького районного суду
Київської області від 15 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про захист честі, гідності,
ділової репутації та відшкодування
моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
матеріали справи та доводи учасників
судового процесу, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому, після
уточнення позовних вимог, просив
визнати недостовірною, такою, що не
відповідає дійсності, ганьбить його
честь, гідність та ділову репутацію,
інформацію у скарзі ОСОБА_2 (без номеру
та дати написання), яка надійшла до
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз 10.06.2013 року
та зареєстрована за № С-111-41-С, про те,
що судова експертиза по цивільній
справі № 014/596/12-ц експертом ОСОБА_1
проводиться упереджено, на користь
відповідача по справі ОСОБА_3, у зв'язку
з чим дії експерта при проведені
експертизи є неправомірними і такими,
що виходять за межі його обов'язків;
зобов'язати ОСОБА_2 спростувати
інформацію, поширену нею у вказаній
вище скарзі, шляхом направлення до
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз листа в
якому зазначити, що інформація,
зазначена у скарзі не відповідає
дійсності; зобов'язати ОСОБА_2 письмово
вибачитися перед ним за розповсюдження
неправдивих відомостей, що паплюжать
його честь і гідність, шляхом
направлення до Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз відповідного листа; стягнути
з ОСОБА_2 на його користь 50 000 грн.
моральної шкоди, завданої
розповсюдженням неправдивих
відомостей, що паплюжать його честь і
гідність.

В обгрунтування позову зазначив, що він
ОСОБА_1 працює судовим експертом в
Київському науково-дослідному
інституту судових експертиз
Міністерства юстиції України.

06 лютого 2013 року до КНДІСЕ надійшла
ухвала Кагарлицького районного суду
Київської області від 17.01.2013 року про
призначення комплексної судової
почеркознавчої та
будівельно-технічної експертизи по
справі № 014/596/12-ц. Проведення
експертизи доручено позивачу та
судовому експерту ОСОБА_4

10 червня 2013 року до КНДІСЕ надійшла
скарга ОСОБА_2 - адвоката позивачів по
справі на дії судового експерта ОСОБА_1
при проведенні вказаної експертизи.

Так, у своїй скарзі відповідач ОСОБА_2
зазначила, що при обстеженні об'єкту
дослідження в натурі (на місцевості)
експерт ОСОБА_1 неправильно
класифікував дорогу, яка проходить
через кагатне поле ВАТ «Кагарлицький
цукровий завод», зазначив про
відсутність проїзду до буд. № 20 по вул.
Народній в м. Кагарлик, в місці, де
проїзд наявний, отримумвав документи
при проведенні експертизи у
непередбачений процесуальним
законодавством спосіб, тобто проводив
експертні дії необ'єктивно та
упереджено.

Позивач вважає зазначену інформацію
такою, що не відповідає дійсності,
порочить його честь, гідність та ділову
репутацію.

Так, за скаргою ОСОБА_2 проведено
службову перевірку, в результаті якої
встановлено відсутність у діях ОСОБА_1
порушень вимог законодавства про
судову експертизу.

Позивач зазначає, що поширенням
відповідачкою негативної інформації
йому завдано моральної шкоди, що
полягає у душевних стражданнях, які він
пережив у зв'язку з оскарженням його
дій; хвилюваннях у зв'язку з
необхідністю перелаштовувати
налагоджений ритм роботи; емоційному
дискомфорті, пов'язаним з проведенням
службової перевірки. Моральну шкоду
він оцінює у розмірі 50 000 гривень.

Рішенням Кагарлицького районного суду
Київської області від 15 листопада 2013
року у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивач у своїй апеляційній скарзі
просить рішення скасувати з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити повністю.

Перевіривши матеріали справи в порядку
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд обґрунтовував свої висновки
тим, що відомості, які просив
спростувати позивач, є оціночними
судженнями відповідача.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, позивач просив
спростувати недостовірну інформацію,
поширену відповідачкою ОСОБА_2 у її
скарзі від 10 червня 2013 року на ім'я
директора КНДІСЕ. А саме інформацію
про те, що судова експертиза по
цивільній справі № 014/596/12-ц проводиться
експертом ОСОБА_1 упереджено, на корись
відповідача по справі ОСОБА_3, у зв'язку
з чим його дії при проведенні
експертизи є неправомірними і такими,
що виходять за межі обо'язків судового
експерта.

Судом першої інстанції встановлено, що
наведені в позовній заяві
висловлювання відповідачки на адресу
позивачка є оціночними судженнями,
критичною оцінкою певних фактів, що
мали місце при проведенні експертизи.

Право висловлювати судження, оцінку,
думки закріплено у ст. 10 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, яка відповідно до ст. 9
Конституції України є частиною
національного законодавства, і
гарантовано ст. 34 Конституції.

Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична
особа, особисті немайнові права якої
порушено внаслідок поширення про неї
та (або) членів її сім"ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.

Згідно ст. 1 Закону України від 2 жовтня
1992 р. "Про інформацію", під інформацією
цей Закон розуміє документовані або
публічно оголошені відомості про події
та явища, що відбуваються у
суспільстві, державі та навколишньому
природному середовищі.

Згідно ст. 47-1 цього Закону ніхто не
може бути притягнутий до
відповідальності за висловлення
оціночних суджень. Такими судженнями,
за винятком образ чи наклепу, є
висловлювання, які не містять
фактичних даних, зокрема, критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що
не можуть бути витлумачені як такі, які
містять фактичні дані, з огляду на
характер використання мовних засобів,
зокрема вживання гіпербол, алегорій,
сатири. Оціночні судження не
підлягають спростуванню та доведенню
їх правдивості.

Відповідно до положень Конституції
України усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обгрунтовану відповідь у
встановлений законом строк (стаття 40);
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб (частина
друга статті 55).

Питання практичної реалізації
громадянами цих прав регулюються,
зокрема, Законом України "Про звернення
громадян", який забезпечує їм
можливість брати участь в управлінні
державними і громадськими справами,
впливати на поліпшення роботи органів
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, відстоювати свої права і
законні інтереси та поновлювати їх у
разі порушення шляхом викладення в
письмовій або усній формі пропозицій
(зауважень), заяв (клопотань) і скарг.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції правильно встановив і
виходив із того, що звернення
відповідача до державних органів та
установ не можуть вважатися поширенням
відносно позивача відомостей, які
порочать честь, гідність та ділову
репутацію останнього, оскільки
відповідачі мають право на звернення
до органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб цих органів зі скаргами,
що містять певні відомості про
недодержання законів посадовими або
службовими особами; ці звернення
передаються чи повідомляються не з
метою доведення таких відомостей до
громадськості чи окремих громадян, а з
метою їх перевірки уповноваженими на
це законом іншими посадовими особами.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що ухвалене судом першої
інстанції рішення зміні чи скасуванню
не підлягає. Судом правильно при
розгляді справи застосовані норми
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Кагарлицького районного суду
Київської області від 15 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді:
Таргоній Д.О.

Голуб С.А.

Приходько К.П.