Справа № 439/687/14
Головуючий у 1 інстанції: Бунда А.О.
Провадження № 22-ц/783/4493/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської
області у складі: головуючого - судді:
Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніца
Ю.Г., за участю секретаря судового
засідання: Брикайло М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» на рішення Бродівського
районного суду Львівської області від
15 травня 2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості,-

в с
т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням відмовлено у
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості.

Рішення суду оскаржив позивач - ТзОВ
«Кредитні ініціативи», просить таке
скасувати та ухвалити нове рішення
про задоволення позовних вимог -
стягнення з відповідачів солідарно у
користь позивача - заборгованості в
розмірі 124852,82 грн. В апеляційній скарзі
зазначає про те, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано та не
доведено обставини, що мають значення
для справи, зроблені судом висновки не
відповідають обставинам справи.

Суд першої інстанції зробив помилковий
висновок про недоведеність переходу
до позивача права вимоги за
оспорюваним кредитним договором.

На підтвердження укладення між ТзОВ
«Кредитні ініціативи» та ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»
договору відступлення прав вимоги та
договору про передачу прав за
договорами забезпечення позивачем
було додано до позовної заяви копії
відповідних договорів.

Крім того, позивачем додано до позовної
заяви витяг з договору відступлення
прав вимоги від 17.12.2012 року, укладеного
між ТзОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк». У
позивача є усі документи, які
підтверджують, що він є новим
кредитором - кредитний договір, договір
поруки, документи які подавались для
отримання кредиту.

Суд зробив помилковий висновок про
відсутність у позивача ліцензії на
здійснення фінансових послуг, в т.ч.
факторингу. Суд не дослідив наявність
Свідоцтва про реєстрацію фінустанови
ТзОВ «Кредитні ініціативи» від 18.09.2008
року, у додатку до якого зазначено, що
фінансова компанія -позивач, має право
здійснювати факторинг і без отримання
ліцензії.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача ОСОБА_6, у відсутності
інших учасників судового розгляду, які
належним чином повідомлені про розгляд
справи, однак до суду не з`явились, тому
таку заслухано у їх та апелянта
відсутності, що передбачено ч.2 ст.305
ЦПК України, колегія суддів приходить
до наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
що 17.12.2012 р. між ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» (правонаступник
Акціонерного комерційного
промислово-інвестиційного банку
(закрите акціонерне товариство) та ТзОВ
«Кредитні Ініціативи» укладено
договір про відступлення прав вимоги,
тобто договір факторингу (а.с.26-36).

Згідно із свідоцтвом серії ФК №214 від
22.09.2008 р., виданим Державною комісією з
регулювання ринків фінансових послуг,
ТзОВ «Кредитні ініціативи» є
фінансовою установою (а.с.38).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції посилався на те, що
позивачем не надано доказів про
отримання ліцензії, оскільки в даному
випадку під час надання фінансової
послуги - факторингу, він залучає
фінансові активи від фізичної особи.

Окрім того, зазначив про те, що п.п.4.1, 4.2
Договору відступлення прав вимоги
передбачено, що відступлення прав
вимоги первісним кредитором новому
кредитору, набуття новим кредитором
прав вимоги та заміни кредитора за
правами вимоги на нового кредитора
набувають чинності у день укладення
договору, за умови належного
оформлення сторонами (підписання та
скріплення відбитком печаток сторін)
реєстру позичальників. При цьому права
вимоги, що виникають у майбутньому,
набуваються новим кредитором з моменту
їх виникнення, але в будь-якому разі
після підписання сторонами Реєстру
позичальників. Сторони підписують
Реєстр Позичальників за умови
зарахування на банківський рахунок
Первісного Кредитора оплати Новим
Кредитором ціни Продажу відповідно до
умов Розділу 3 цього Договору. Тому,
зробив висновок про те, що позивачем
не надані та в матеріалах справи
відсутні належні докази сплати
позивачем ціни продажу та підписання і
оформлення Реєстру Позичальників, а
відтак, - переходу до нього права
вимоги.

Крім того, позивачем належно не
обґрунтовано та не підтверджено право
вимоги з відповідачів суми боргу в
розмірі 124 852,82 грн. за кредитним
договором, за відсутності даних про те,
в якому розмірі відступалось право
вимоги до боржника по кредитному
договору №14 9 від 29.02.2008 р. від
первісного до нового кредитора.
Позивачем не надано достатніх доказів
в підтвердження права вимоги з
відповідачів як боржника за кредитним
договором та поручителів за договором
поруки - забезпечення боргу, вимога до
яких є похідною.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за
договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право вимоги
до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст.1079 ЦК України,
сторонами у договорі факторингу є
фактор і клієнт. Клієнтом у договорі
факторингу може бути фізична або
юридична особа, яка є суб'єктом
підприємницької діяльності. Фактором
може бути банк або інша фінансова
установа, яка відповідно до закону має
право здійснювати факторингові
операції.

У відповідності до ст.ст. 4, 5 Закону
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг», фінансові установи
надають фінансові послуги, якими,
зокрема, є факторинг. Послуги з
факторингу фінансові установи мають
право надавати з урахуванням вимог
Цивільного кодексу України та цього
Закону.

Законом України «Про ліцензування
певних видів господарської
діяльності» передбачено, що відповідно
до спеціальних законів ліцензуванню
підлягають, зокрема, такий вид
господарської діяльності як із надання
фінансових послуг.

Статтею 34 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
визначено обов'язковість ліцензування
з надання фінансових послуг, тобто
ліцензуванню підлягає діяльність з
надання будь-яких фінансових послуг, що
передбачають пряме або опосередковане
залучення фінансових активів від
фізичних осіб. Фінансовими активами є
кошти, цінні папери, боргові
зобов'язання та право вимоги боргу, що
не віднесені до цінних паперів (ст.1
Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг»).

Так, виходячи з приписів ст.ст.10, 60 ЦПК
України, саме позивач повинен був
довести факт виконання ним умов
договору факторингу, купівлі права
грошової вимоги - сплати ціни продажу
та належного підписання та оформлення
Реєстру Позичальників.

Однак, як вбачається з наявних у
матеріалах справи документів, які, на
думку позивача, є доказами
підтвердження права вимоги до
відповідачів, такі - копії договору
відступлення прав вимоги та договору
про передачу прав за договорами
забезпечення від 17.12.2012 року, є
недопустимими доказами в розумінні
ст.59 ЦПК України, оскільки містять
ніким не застережені виправлення та
скриття тексту документа.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 ЦПК України.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення
у справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Тому, висновок суду першої інстанції
про відсутність підтвердження факту
укладення 17 грудня 2012 року між ТзОВ
«Кредитні ініціативи» та ПАТ
««Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»
договору відступлення прав вимоги та
договору про передачу прав за
договорами забезпечення з дотриманням
умов належного оформлення сторонами
(підписання та скріплення відбитком
печаток сторін) такого та реєстру
позичальників жодними належними та
допустимими доказами не спростовані.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального
закону, доводами апеляційної скарги
законність та обгунтованість рішення
суду першої інстанції не
спростовується, тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст. 308, ст.ст.
313, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х
в а л и л а:

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» відхилити.

Рішення Бродівського районного суду
Львівської області від 15 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
оскарженою до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвали апеляційного суду.

Головуючий
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.