Справа №
Провадження № 2во/201/4/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про виправлення помилки

22 січня 2014 року
Жовтневий
районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

головуючого судді - Браги А.В.,

при секретарі - Обоянській М.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Дніпропетровську заяву представника
позивача ОСОБА_1 про виправлення
описки, допущеної в ухвалі про
забезпечення позову по цивільній
справі №201/15537/13-ц, 2/201/4154/2013 за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
правочину не дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська перебуває
цивільна справа № 201/15537/13-ц за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
правочину недійсним.

12 грудня 2013 року ухвалою Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову
по цивільній справі № 201/15537/13-ц за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання правочину недійсним було
задоволено та накладено арешт на
нерухоме майно, що належить ОСОБА_3
(АДРЕСА_1), а саме: на квартиру АДРЕСА_3;
на квартиру АДРЕСА_4.

22 січня 2014 року на адресу Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
надійшла заява представника позивача
про виправлення помилки, в якій
представник заявника просила
виправити друкарську помилку в ухвалі
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська про забезпечення
позову від 12 грудня 2013 року, зазначивши
після дужки замість пробілу - ІПН
НОМЕР_1.

Сторони в судове засідання по справі не
з`явились, про день та час його
проведення повідомлялись належним
чином, проте ця обставина, згідно ч. 4 ст.
219 ЦПК України, не є перешкодою у
вирішенні поставленого перед судом
питання. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 197 ЦПК
України, фіксування судового засідання
технічним засобом не здійснюється.

Згідно з ч. 1 ст. 219 ЦПК України, суд може
з власної ініціативи, або за заявою
осіб, які беруть участь у справі,
виправити допущені у судовому рішенні
описки та арифметичні помилки.

Розглянувши заяву представника
позивача, дослідивши матеріали
цивільної справи №201/15537/13-ц, суд вважає,
що заява задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Так, судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, 12 грудня 2013 року
ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська заяву ОСОБА_2 про
забезпечення позову по цивільній
справі № 201/15537/13-ц за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання правочину
недійсним було задоволено та накладено
арешт на нерухоме майно, що належить
ОСОБА_3 (АДРЕСА_2), а саме: на квартиру
АДРЕСА_1; на квартиру АДРЕСА_4

Відповідно до ст. 153 ЦПК України ухвала
про забезпечення позову виконується
негайно в порядку, встановленому для
виконання судових рішень.

Згідно ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи:
виконавчі листи, що видаються судами,
і накази господарських судів, у тому
числі на підставі рішень третейського
суду та рішень Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті; ухвали,
постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних
справах, кримінальних провадженнях та
справах про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом; судові накази;
виконавчі написи нотаріусів;
посвідчення комісій по трудових
спорах, що видаються на підставі
відповідних рішень таких комісій;
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом, тощо.

З урахуванням викладеного, ухвали
судів у випадках, передбачених законом
є виконавчими документами та
підлягають виконанню органами
державної виконавчої служби.

Згідно ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» у виконавчому
документі зазначаються: назва і дата
видачі документа, найменування органу,
прізвище та ініціали посадової особи,
що його видали; дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ;
повне найменування (для юридичних осіб)
або ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо;
резолютивна частина рішення; дата
набрання законної (юридичної) сили
рішенням; строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.
Виконавчий документ повинен бути
підписаний уповноваженою посадовою
особою із зазначенням її прізвища та
ініціалів і скріплений печаткою.
Скріплення виконавчого документа
гербовою печаткою є обов'язковим у
разі, якщо орган (посадова особа), який
видав виконавчий документ, за законом
зобов'язаний мати печатку із
зображенням Державного Герба України.
Законом можуть бути встановлені також
інші додаткові вимоги до виконавчих
документів.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України суд, який
видав виконавчий лист, може за заявою
стягувача або боржника виправити
помилку, допущену при його оформленні
або видачі.

Відповідно до п. 4 Порядку надання судам
загальної юрисдикції інформації про
реєстраційні номери облікових карток
платників податків боржників та
стягувачів, суди загальної юрисдикції
подають запити до Державної податкової
служби України через Адміністратора
автоматизованої системи
документообігу суду. Запит повинен
містити відомості про підставу надання
(судове рішення, що набрало законної
сили) та інші реквізити, визначені
протоколами обміну інформацією.

Отже, у запиті до Міністерства доходів
і зборів України на отримання
ідентифікаційного коду відповідача,
суд має зазначити, окрім прізвища, ім'я
та по-батькові відповідача, його місця
реєстрації, ще й дату його народження
та номер документу, що засвідчує особу
(паспорт).

Як вбачається з матеріалів справи,
відомими суду є лише прізвище, ім'я та
по-батькові відповідача та адреса її
реєстрації, інших відомостей про
відповідача не міститься у справі, що
унеможливлює однозначно
ідентифікувати особу відповідача.

Проте, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець при
здійсненні виконавчого провадження
має право з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну.

В зв'язку з чим, у разі не зазначення
індивідуального номера
(реєстраційного номера облікової
картки платника податків) у
виконавчому документі, згідно із п. 3 ч. 3
ст. 11 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
може самостійно звернутися до
відповідного державного органу
державної податкової служби із запитом
про витребування довідки про
індивідуальний ідентифікаційний
номер (реєстраційний номер облікової
картки платника податків) боржника.

Ухвала суду, в яких заявник просить
зробити виправлення було оформлено у
повній відповідності до норм чинного
законодавства та у відповідності до
поданої представником позивача заяви
про забезпечення позову.

Крім того, в заяві про виправлення
помилки від 22 січня 2014 року представник
позивача просить виправити допущену
помилку та вказати ідентифікаційний
номер відповідача (ІПН НОМЕР_1), однак
жодних доказів на підтвердження
належності вказаного ІПН саме ОСОБА_3
суду надано не було.

На підставі викладеного, враховуючи, що
судом при винесенні ухвали суду про
забезпечення позову по цивільній
справі 201/15537/13-ц, 2/201/4154/2013 за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
правочину не дійсним не було допущено
помилок, суд відмовляє в задоволенні
заяви, поданої представником позивача
в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 210, 219 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника
позивача ОСОБА_1 про виправлення
описки, допущеної в ухвалі про
забезпечення позову по цивільній
справі 201/15537/13-ц, 2/201/4154/2013 за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
правочину не дійсним, - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено
протягом п'яти днів шляхом подання
апеляційної скарги до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд
м.Дніпропетровська.

Суддя:

А.В. Брага