У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Ситнік О.М., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 14 травня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 26 листопада 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Воля-Кабель», треті особи: Товариство
з обмеженою відповідальністю
«Прімоколект Центр грошових вимог»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредитекспрес
Юкрейн Ел.Ел.Сі», Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Європейська агенція з повернення
боргів», Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фінансова Компанія
«Кредіт-Капітал», ОСОБА_4, про захист
прав споживача; за позовом ОСОБА_4 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Воля-Кабель» треті
особи: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Прімоколект Центр
грошових вимог», Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Кредитекспрес Юкреин Ел.Ел.Сі»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Європейська агенція
з повернення боргів», Товариство з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
Компанія «Кредіт-Капітал», про захист
прав споживача,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 у своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього, ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом, у якому просила:

- визнати правочин, укладений 16 січня 2007
року у формі протоколу серії ВК № 426206
договором приєднання і таким, що
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства як
справедливість, добросовісність та
розумність, що позбавляє позивача прав,
які звичайно мала, а також містить інші
умови, явно обтяжливі для сторони, яка
приєдналась;

- визнати недійсними рахунки ЗАТ
«Воля-Кабель», направлені поштою на
адресу: 04128, АДРЕСА_1, та правочин,
укладений 16 січня 2007 року у формі
протоколу серії ВК № 426206; розірвати
договір, укладений 16 січня 2007 року та
оформлений протоколом;

- визнати несправедливими умови
правочину, укладеного 16 січня 2007 року у
формі протоколу серії ВК № 426206, у
частині нарахування плати за
соціальний пакет «Україна» (кабельне
телебачення) у відсутність телевізора
в місці надання послуг і наміру
замовити таку послугу.

Із аналогічними позовними вимогами у
грудні 2012 року звернувся до суду ОСОБА_4

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 14 травня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 26
листопада 2013 року, у задоволенні
позовів відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просять
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Встановлено, що послуга доступу до
мережі Інтернет надавалася ОСОБА_2
відповідно до протоколу замовлення
послуг та обладнання № 426206 у період з 16
січня 2007 року по 28 жовтня 2007 року та
оплачувалася нею, що підтверджується
розрахунком заборгованості.
28 жовтня 2007 року на підставі телефонної
заяви ОСОБА_2 було призупинено надання
послуги, проте на порушення п. 7 Правил
надання в користування обладнання
(оренду), модем ОСОБА_2 відповідачу
повернений не був, тому плата за оренду
обладнання нараховувалася відповідно
до чинних тарифів за кожен день
перебування обладнання у користувача
відповідно до п. 4.4 Правил.

Оскільки протокол замовлення послуг і
обладнання № 426206 укладений між ТОВ
«Воля-кабель та ОСОБА_2, ОСОБА_4 не є
стороною по договору, а отже не може
змінювати умови надання
телекомунікаційних послуг та
ініціювати припинення їх надання чи
розірвання договору.

Суди обґрунтовано відмовили у позові,
оскільки належних доказів, згідно зі
ст. ст. 10, 60 ЦПК України на підтвердження
порушення відповідачем прав позивачів
як споживачів відповідно до вимог
Закону України «Про захист прав
споживачів» не надано. Доводи
касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у
відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Воля-Кабель», треті
особи: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Прімоколект Центр
грошових вимог», Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Кредитекспрес Юкрейн Ел.Ел.Сі»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Європейська агенція
з повернення боргів», Товариство з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
Компанія «Кредіт-Капітал», ОСОБА_4, про
захист прав споживача; за позовом
ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Воля-Кабель» треті
особи: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Прімоколект Центр
грошових вимог», Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Кредитекспрес Юкреин Ел.Ел.Сі»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Європейська агенція
з повернення боргів», Товариство з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
Компанія «Кредіт-Капітал», про захист
прав споживача.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік