АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 681/514/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1665/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Корніюк А.П.,

суддів: П'єнти І.В., Талалай О.І.,

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

представника апелянта ОСОБА_1,
представника АТ «УкрСиббанк»
Рогатинського О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Полонського районного суду
Хмельницької області від 16 червня 2014
року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, АТ
„УкрСиббанк", треті особи: ОСОБА_5,
приватний нотаріус Полонського
районного нотаріального округу ОСОБА_6,
служба у справах дітей Полонської
районної державної адміністрації про
визнання недійсним договору іпотеки,
виключення будинку із реєстру
обтяжень.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В березні 2014 року ОСОБА_3 звернулась із
вказаним позовом обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що 27.02.2007 року її мати ОСОБА_4
передала в іпотеку житловий будинок
АДРЕСА_1. На момент укладення договору
іпотеки за вказаною адресою проживали
неповнолітні діти: позивачка 1996 року
народження та її брат ОСОБА_3 1991 року
народження. Оскільки в іпотеку
передано будинок без відповідного
дозволу органу опіки та піклування
позивачка просила визнати недійсним
договір іпотеки житлового будинку з
господарськими спорудами розташований
в АДРЕСА_1, укладений між АКІБ
„УкрСиббанк" та ОСОБА_4 27.02.2007р.
Виключити зазначений житловий будинок
із Державного реєстру обтяжень, а саме
зняти заборону на відчуження
зазначеного будинку.

Рішенням Полонського районного суду
від 16 червня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вважає
рішення незаконним, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким її позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі. Посилається на
порушення судом норм процесуального
права, зокрема ст.ст.

________________________________________________________________________
__

Головуючий у першій інстанції -
Горгулько Н.А. Справа:
№22ц/792/1665/14

Доповідач - Корніюк А.П.
Категорія: 19, 27

212, 213 ЦПК України. Крім того, апелянтка
вказує, що хоч на момент укладення
спірного договору іпотеки її мати була
виписана із вказаного житлового
будинку, вони всі фактично
продовжували в ньому проживати, а тому
посилання в рішенні суду на довідку
ЖЕКу є безпідставним, натомість суд
повинен був взяти до уваги довідку
органу опіки та піклування, проте,
цього не зробив.

В засіданні апеляційного суду
представник позивача апеляційну
скаргу підтримав.

Представник АТ „УкрСиббанк"
апеляційну скаргу не визнав, просить її
відхилити,

Інші особи, які беруть участь у
справі не з'явилися, про день, час і
місце розгляду справи належним чином
повідомлені.

Апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і
ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Суд першої інстанції правильно
встановив і виходив з того, що між
ОСОБА_4 та АКІБ «УкрСиббанк» (
правонаступником якого є АТ
„„УкрСиббанк") 27.02.2007 року укладено
договір іпотеки, яким забезпечено в
повному обсязі виконання усіх грошових
зобов»язань ОСОБА_5 за договором про
надання споживчого кредиту №00
від 27.02.2007 року. Предметом договору
іпотеки є житловий будинок з
господарськими спорудами АДРЕСА_1. Так
як на час укладення спірного договору
ОСОБА_4 із Банком малолітні ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_3) та ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_4) не
мали права власності або права
користування будинковолодінням
АДРЕСА_1, тому для здійснення спірного
правочину не потрібна була згода
органу опіки та піклування Полонської
РДА і, як наслідок, спірний договір
іпотеки укладений з дотриманням вимог
закону та відсутні підстави щодо
визнання його недійсним.

Дійшовши такого висновку, суд
обґрунтовано посилався на відповідні
норми матеріального та процесуального
права.

Положеннями ст. 1 Закону України
«Про іпотеку» закріплено, що іпотека -
вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи у
віці від десяти до чотирнадцяти років є
місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає, опікуна або
місцезнаходження навчального закладу
чи закладу охорони здоров'я тощо, в
якому вона проживає, якщо інше місце
проживання не встановлено за згодою
між дитиною та батьками
(усиновлювачами, опікуном) або
організацією, яка виконує щодо неї
функції опікуна.

В силу ч. 3 ст. 17, ч. 3 ст. 18 Закону «Про
охорону дитинства» (в редакції на час
виникнення спірних відносин) батьки
або особи, які їх замінюють, не мають
права без дозволу органів опіки і
піклування укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання. Органи опіки та
піклування зобов'язані здійснювати
контроль за додержанням батьками або
особами, які їх замінюють, майнових та
житлових прав дітей при відчуженні
жилих приміщень та купівлі нового
житла.

З приписів ст. 12 Закону «Про основи
соціального захисту бездомних і
безпритульних дітей» (в редакції на час
виникнення спірних відносин)
убачається, що держава охороняє і
захищає права та інтереси дітей при
вчиненні правочинів щодо нерухомого
майна. Неприпустимо зменшення або
обмеження прав і охоронюваних законом
інтересів дітей при вчиненні будь-яких
правочинів стосовно жилих приміщень.
Органи опіки та піклування здійснюють
контроль за дотриманням батьками та
особами, які їх замінюють, житлових
прав і охоронюваних законом інтересів
дітей. Для здійснення будь-яких
правочинів стосовно нерухомого майна,
право власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування. Посадові особи органів
опіки та піклування несуть персональну
відповідальність за захист прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
при наданні згоди на вчинення
правочинів щодо належного дітям
нерухомого майна.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 203 ЦК України (в
редакції на час виникнення спірних
відносин), зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України
закріплено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частиною першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 215 ЦК України
визначено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до п. 44 роз'яснень, що
викладені в постанові Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
зазначено, що суди повинні виходити із
того, чи мала дитина право власності на
предмет іпотеки чи право користування
предметом іпотеки на момент укладення
договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені
без згоди іпотекодержателя після
укладення договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

Висновки суду узгоджуються з
матеріалами справи.

Оцінюючим доводи апеляційної
скарги про те, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає їх
безпідставними, адже судом при
ухваленні оскаржуваного рішення були
враховані норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини і,
крім того, апелянтом не
конкретизовано, які саме норми
матеріального і процесуального права
порушено.

Посилання апелянта на те, що при
посвідченні спірного договору іпотеки
нерухомості, в якій проживали
неповнолітні діти ОСОБА_4 ОСОБА_3 та
ОСОБА_7 нотаріус зобов»язаний був взяти
до уваги інформацію лише органу опіки
та піклування Полонської РДА щодо
проживання або не проживання
неповнолітніх дітей є безпідставними,
адже відповідно до п. 40 Інструкції
«Про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України», чинної на час
укладення договору іпотеки, зазначено,
що у разі укладення правочинів, які
підлягають нотаріальному посвідченню
та (або) державній реєстрації, у тому
числі договорів щодо поділу, обміну
житлового будинку, квартири за участю
осіб, над якими встановлено опіку або
піклування, нотаріус перевіряє
наявність дозволу органу опіки та
піклування на укладення таких
договорів (ст. 71 Цивільного кодексу
України). Однак доказів того, що
нотаріусу на час посвідчення спірного
договору було відомо про те, що в
предметі іпотеки проживають
неповнолітні діти апелянтом як в суді
першої інстанції так і в суді
апеляційної інстанції надано не було.
Навпаки, саме ОСОБА_4 надано нотаріусу
довідку про склад своєї сім»ї, що
складається із ОСОБА_8, 1938 р. народження
та ОСОБА_5, 1967 р. народження (а.с. 87);
заявою від 27.02.2007 року ОСОБА_4
підтвердила, що в належному їй
житловому будинку АДРЕСА_1, що
передається у іпотеку, ніхто крім
ОСОБА_5 1967 р. народження та ОСОБА_8, 1938 р.
народження не зареєстровані, прав
користування вказаним нерухомим
майном у інших осіб не має і права
неповнолітніх та малолітніх осіб при
передачі в іпотеку зазначеного
нерухомого майна не порушуються.(а.с.88).
Також, відповідно до абзацу 2 пункту 1.3
спірного договору, що підписаний
ОСОБА_4 зазначено, що Іпотекодавець
свідчить, що укладенням цього договору
не порушені права та/або інтереси
третіх осіб, в тому числі і дітей.
(а.с.50-51).

Порушень процесуального закону,
які б були підставою для скасування
рішення, судом першої інстанції не
допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно,
всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлене з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і підстав в межах доводів
апеляційної скарги для його скасування
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Полонського районного суду
Хмельницької області від 16 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
А.П. Корніюк