РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21.10.2014 року Автозаводський районний
суд м. Кременчука Полтавської області в
складі:

головуючого судді -Савічева В.О.

при секретарі - Коршак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кременчуці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні квартирою щляхом
вселення та визначення розміру часток
у приватній спільній сумісній
власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про
усунення перешкод в користуванні
квартирою щляхом вселення та
визначення розміру часток у приватній
спільній сумісній власності,
зазначивши, що він, ОСОБА_1, його колишня
дружина, ОСОБА_2, дочка ОСОБА_3, син
ОСОБА_4, приватизували на праві
приватної спільної сумісної власності
квартиру АДРЕСА_1, яка в цілому
складається з коридору, двох жилих
кімнат, кухні, ванної кімнати з
вбиральнею.

З ОСОБА_2 він перебував у
зареєстрованому шлюбі з 26 липня 1981
року, який було розірвано 18 січня 2000
року відділом реєстрації актів
громадянського стану Автозаводського
райвиконкому м. Кременчука, про що в
книзі реєстрації актів про розірвання
шлюбу зроблено запис за № 34 згідно
свідоцтва про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_1. Під час шлюбу він отримав
квартиру, в якій прописаний 31 липня 1987
року, що підтверджується штампом в
паспорті та домовою книгою.

Від другого шлюбу має дочку - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за
постійним місцем реєстрації батька
07.09.2001 року в квартирі АДРЕСА_1, що
підтверджується домовою книгою, та яка
весь час проживає з ним в іншому місці.

Після розірвання шлюбу, ОСОБА_2, знята з
реєстрації місця проживання 26.06.2007
року, що підтверджується домовою
книгою, і постійно проживає в житловому
будинку в с. Піщане, Кременчуцького
районну і який був побудований при його
безпосередній участі в період з 1983 по
1999 роки. ОСОБА_2 замінила замки та з 2000
року здає квартиру в найми без його
згоди. Він неодноразово звертався до
ОСОБА_2 з проханням надати ключі для
доступу на користування квартирою, на
що отримував категоричну відмову.

ОСОБА_3, яку знято з реєстраційного
обліку 22.10.2002 року, що підтверджується
домовою книгою, постійно проживає в
США.

ОСОБА_5 проживає в м.Кременчук і на його
неодноразові звернення надати
свідоцтво про право власності на житло,
технічний паспорт на квартиру та ключі
для доступу на користування квартирою,
відповідав, що там не проживає і всі
питання потрібно вирішувати з ОСОБА_2.

24 жовтня 2013 року він звернувся до
Автозаводського РВ КМУ УМВС України в
Полтавській області з заявою про
усунення перешкод в користуванні
спільно приватизованою квартирою, на
яку отримав відповідь звернутися до
суду. Просив суд винести рішення про
усунення перешкод в користуванні
власністю та вселення в квартиру його
ОСОБА_1 і його неповнолітню дочку
ОСОБА_5. Винести рішення про визначення
розміру його частки у приватній
спільній сумісній власності у розмірі
кімнати жилої більшою площею та
розміру частки Відповідачів у розмірі
кімнати жилої меншої площі. Коридор,
кухню та ванну кімнату з вбиральнею
залишити у загальному користуванні.
Судові витрати, які підлягають
стягненню при розгляді позовної заяви
стягнути з Позивача, якщо позов буде
задоволено повністю.

24.07.2014 року по даній справі було
винесено рішення.

Згаданим рішенням не вирішено
питання щодо адреси куди повинні
вселитися позивач та його малолітня
дочка.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
свої вимоги підтримав і просив їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому
засіданні проти додаткового рішення не
заперечував.

По даній справі в судове засідання не
з'явилися відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,
хоча про час і місце розгляду справи
повідомлялися судом належним чином.
Відповідно до ст. 220 ЦПК України при
ухвалення додаткового рішення
присутність сторін не є обов'язковою.

Розглянувши дану заяву та матеріали
справи суд приходить до висновку, щодо
зодоволення ухвалення додаткового
рішення з наступних підстав.

Підстави та порядок
ухвалення у справі додаткового рішення
визначено ст. 220 ЦПК України, відповідно
до якої суд, що ухвалив рішення, може за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
чи з власної ініціативи ухвалити
додаткове рішення, якщо стосовно
якої-небудь позовної вимоги, з приводу
якої сторони подавали докази і давали
пояснення, не ухвалено рішення, якщо
суд, вирішивши питання про право, не
зазначив точної суми грошових коштів,
які підлягають стягненню, майно, яке
підлягає передачі, або які дії треба
виконати, якщо суд не допустив
негайного виконання рішення у
випадках, встановлених ст. 367 цього
Кодексу, або якщо судом не вирішено
питання про судові витрати.

Даний перелік підстав для
ухвалення додаткового рішення є
вичерпним.

З матеріалів справи
вбачається, що підстава з передбачених
ст. 220 ЦПК України для ухвалення
додаткового рішення є.

Тому суд вважає необхідним вселити в
квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_1 та його
неповнолітню дочку ОСОБА_5.

Керуючись ст. 220 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Вселити в квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_1 та
його неповнолітню дочку ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
через Автозаводський районний суд
міста Кременчука шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ: