Справа
№ 363/4287/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 січня 2014 року Вишгородський районний
суд Київської області в складі:

головуючого судді Підкурганного
В.В.

при секретарі Подшибякіній
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вишгороді
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду із позовом в якому просив стягнути
з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним
договором у розмірі 293149 грн. 03 коп. та
судові витрати по сплаті судового
збору у сумі 2931 грн. 49 коп.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що 22 серпня 2007 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» (правонаступник АТ
«УкрСиббанк») та ОСОБА_1, був укладений
кредитний договір № 0 (відповідно
до додаткової угоди реєстраційний
номер кредитного договору було змінено
на 1), згідно з умовами якого Банк
надав Позичальнику кредитні кошти у
розмірі 25000 доларів США з розрахунку 11,3
% річних на строк з 22 серпня 2007 року по 23
серпня 2027 року.

8 грудня 2011 року між Публічним
акціонерним товариством «УкрСиббанк»
та Публічним акціонерним товариством
«Дельта Банк» було укладено Договір
купівлі - продажу прав вимоги за
кредитами, відповідно до якого в
порядку, обсязі та умовах, визначених
даним Договором, АТ «УкрСиббанк»
передає (відступає) АТ «Дельта Банк»
права вимоги за кредитами та
забезпечувальними договорами,
внаслідок чого АТ «Дельта Банк» змінює
АТ «УкрСиббанк» як кредитора у
зазначених зобов'язаннях, а внаслідок
передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ
«Дельта Банк» прав вимоги на боржників,
до АТ «Дельта Банк»
переходить(відступає) право вимагати
(замість АТ «УкрСиббанк»)від боржників
повного, належного та реального
виконання обов'язків за кредитами та
забезпечувальними договорами.

Позивач в повному обсязі виконав свої
зобов'язання за кредитним договором,
натомість відповідач не виконував
належним чином зобов'язання за
кредитним договором, в результаті чого
виникла заборгованість, яка станом на 19
вересня 2013 року складає 289040 грн. 07 коп.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала в повному обсязі
позовну заяву та просить її
задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
прибув. Про день, час розгляду справи
повідомлявся у встановленому законом
порядку, причини неявки суду не відомі.
Заперечення (пояснення) щодо заявлених
позовних вимог від відповідача на
адресу суду не надходили.

Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК
України, у разі повторної неявки у
судове засідання відповідача
повідомленого належним чином, суд
вирішує справу на підставі наявних в
ній даних чи доказів (постановляє
заочне рішення).

Відповідно до статті 224 ЦПК України,
зокрема, у разі неявки у судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло зави про розгляд справи за
його відсутності, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення
справи.

Дослідивши письмові матеріали справи,
суд дійшов висновку про те, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 22
серпня 2007 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» (правонаступник АТ
«УкрСиббанк») та ОСОБА_1, був укладений
кредитний договір № 0, згідно з
умовами якого Банк надав ОСОБА_1
кредитні кошти у розмірі 25000 доларів
США з розрахунку 11,3 % річних на строк з 22
серпня 2007 року по 23 серпня 2027 року (а.с.
5-9).

Відповідно до додаткової угоди
реєстраційний номер кредитного
договору було змінено на 1 (а.с.
28-29).

8 грудня 2011 року між Публічним
акціонерним товариством «УкрСиббанк»
та Публічним акціонерним товариством
«Дельта Банк» було укладено Договір
купівлі - продажу прав вимоги за
кредитами, відповідно до якого в
порядку, обсязі та умовах, визначених
даним Договором, АТ «УкрСиббанк»
передає (відступає) АТ «Дельта Банк»
права вимоги за кредитами та
забезпечувальними договорами,
внаслідок чого АТ «Дельта Банк» змінює
АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає
новим кредитором) у зазначених
зобов'язаннях, а внаслідок передачі від
АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк»
прав вимоги на боржників, до АТ «Дельта
Банк» переходить(відступає) право
вимагати (замість АТ «УкрСиббанк»)від
боржників повного, належного та
реального виконання обов'язків за
кредитами та забезпечувальними
договорами.(а.с. 43-44).

18 березня 2013 року на адресу відповідача
було направлено досудову вимогу про
виконання зобов'язань згідно з умов
кредитного договору. Проте, ОСОБА_1 не
було вчинено жодних дій, які свідчили б
про намір сплати прострочену
заборгованість у добровільному
порядку ( а.с. 33, 34).

Загальна сума заборгованості
відповідача відповідно до розрахунку
заборгованості станом на 19 вересня 2013
року становить 289 040 грн. 07 коп. і
складається із:

Заборгованості за договором № 01,
з яких:

- заборгованість за сумою кредиту -
186 502 грн. 58 коп.;

- заборгованість за відсотками - 102 537
грн. 48 коп.

- заборгованості за договором №
00, з яких:

- заборгованість за відсотками - 4108
грн. 09 коп.

Відповідно до вимог статті 60 ЦПК
України жодних доказів щодо
недостовірних даних у розрахунку
заборгованості відповідачем суду не
надано.

З огляду на встановлені обставини
судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України,
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Стаття 629 ЦК України зазначає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до статті 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК
України заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом.

На підставі статті 203 ЦК України
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі, в даному випадку
сторони бажали укласти правочин і що
зовнішній вираз волі відповідає
внутрішньому.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений термін
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей термін.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до статті 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частина 1 статті 612 ЦК України
встановлює, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 1049 ЦК України
позивальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 ЦК України.

За таких обставин суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, оскільки
відсоткова ставка по кредиту була
встановлена за домовленістю сторін,
Кредитний Договір, підписаний як
позивачем так і відповідачем;
відповідач не вимагав від позивача
зменшення відсоткової ставки по
кредиту, не ставив питання про
розірвання Кредитного договору чи
визнання його недійсним. З усіма
умовами банку щодо надання коштів
відповідач ознайомлений, що
підтверджується його підписом на
відповідних документах.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню, а порушене право позивача
- захисту.

Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідача по справі на
користь позивача підлягає до стягнення
сума витрат понесених позивачем по
справі, а саме: витрати по сплаті
судового збору у розмірі 2931 грн. 49 коп.

Керуючись статтями 209-215 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

позов Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 293 149 грн. 03 коп. та судові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 2931 грн. 49 коп., а всього стягнути
- 296 080 (двісті дев'яносто шість тисяч
вісімдесят) грн. 52 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
Вишгородським районним судом
Київської області за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Суддя