Справа № 305/1556/14-ц
Провадження по справі 2/305/795/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е
Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2014 року Рахівський районний суд
Закарпатської області

у складі: головуючого - судді
Тулик І.І.

при секретарі - Шемота М.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Рахів
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення 138000 гривень

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення коштів в сумі 138000
гривень, посилаючись на те, що 2 лютого
2014 року між ним та відповідачем була
усна домовленість про те, що він на
протязі одного місяця, тобто до 2
березня 2014 року поставить йому із-за
кордону легковий автомобіль
«Фольцваген транспортер Т4». Для
купівлі названої марки автомобіля він
передав ОСОБА_2 завдаток в розмірі 7000
доларів США. Зазначений факт
підтверджується розпискою, в якій
зазначено не тільки розмір завдатку, а
й термін поставки автомобіля. Пройшло
чотири місяці, але відповідач
автомобіль йому не поставив, уникає
зустрічі та відмовляється повернути
завдаток та всі понесені ним витрати.
Крім названого завдатку він
перерахував 2100 доларів США на
банківську картку відповідача для
розмитнення автомобіля та 400 доларів
США передав відповідачу в м. Ужгород.
Оскільки він займається
підприємницькою діяльністю автомобіль
для нього це основний засіб для
вирішення виробничих питань. В зв'язку
з тим, що ОСОБА_2 до 2 березня 2014 року не
поставив автомобіль йому довелося
укласти договір оренди автомобіля з
оплатою за один місяць в сумі 500 доларів
США, що підтверджується копією
договору оренди. За період з 2 березня
по 2 липня 2014 року він оплатив орендну
плату в сумі 2000 доларів США, які
підлягають стягненню з відповідача,
оскільки по його вині йому довелося
укладати договір оренди. Таким чином
ОСОБА_2 повинен йому сплатити не тільки
завдаток в розмірі 7000 доларів США, а й
інші понесені затрати в сумі 2500 доларів
США, а також орендну плату в сумі 2000
доларів США, що складає в загальній
сумі 11500 доларів США. Курс валюти на
сьогодні складає 12 гривень за один
долар США. Тому до стягнення підлягає
138000 гривень. На підставі наведеного
просив стягнути з відповідача в його
користь 138000 гривень та усі понесені
судові витрати.

В ході розгляду справи позивач
змінив позовні вимоги та частково
обґрунтування позову. Вказав, що 2
лютого 2014 року ним передано
відповідачу ОСОБА_2 7000 доларів США, як
завдаток за купівлю автомобіля марки
Фольксваген, що стверджено розпискою
від 2 лютого 2014 року, в тексті якої
зазначено, що дана сума є завдатком на
машину Фольцваген. При цьому між нами
був обумовлений певний строк до 2
березня 2014 року. Однак відповідач
домовленість не виконав ухилився від
продажу йому рухомого майна, з березня
2014 року уникає спілкування з ним та не
повертає отримані від нього кошти.
Разом з цим, оскільки він займається
підприємницькою діяльністю автомобіль
для нього це основний засіб для
вирішення виробничих питань. З
відсутністю передачі йому ОСОБА_2 до 2
березня обговореного автомобіля йому
довелося укласти договір оренди
автомобіля з оплатою за один місяць в
сумі 500 доларів США, що підтверджується
копією договору оренди. За період з 2
березня по 2 липня 2014 року він оплатив
орендну плату в сумі 2000 доларів США, які
підлягають до стягнення з відповідача,
оскільки по його вині йому довелося
укладати договір оренди. Оскільки
передана сума є для нього значною, і в
результаті невиконання ОСОБА_2 взятих
на себе зобов'язань йому спричинено
значні душевні страждання, що мали
прояв у нервовому стресі, головних
болях, порушенні сну та спокою, а тому
вважає, що має право на відшкодування
моральної шкоди, яку він оцінює в сумі
5000 гривень. У зв'язку з чим просив
стягнути з ОСОБА_2 в його користь 7000
доларів США, 5000 гривень моральної шкоди
та судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судовому
засіданні присутній не був. Надав суду
заяву про розгляд справи в його
відсутності та задоволення позовних
вимог.

Відповідач ОСОБА_2, будучи
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи, в тому числі
через засоби масової інформації,
шляхом поміщення оголошення в газету
"Новини Закарпаття" №99 від 9 вересня 2014
року, в судове засідання не з'явився.

Суд, дослідивши матеріали справи та
перевіривши їх доказами прийшов до
наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, у спосіб передбачений ч.2 ст.16
ЦК України.

Згідно змісту розписки, складеної 2
лютого 2014 року ОСОБА_2 отримав завдаток
за придбання для ОСОБА_1 автомобіля
марки "Фольцваген" в сумі 7000 доларів
США.

Строк виконання обумовленого
зобов'язання сторони погодили до 2
березня 2014 року.

Вищезазначену розписку скріплено
підписом позивача та відповідача.

В ході розгляду справи позивач
пояснив, що з відповідачем було
досягнено усної домовленості про те, що
ним буде придбано для позивача
автомобіль марки "Фольцваген", і як
гарантію реалізації даної
домовленості сторонами спору
підписано спірну розписку в лютому 2014
року, однак відповідач домовленість не
виконав, автомобіль позивачу не
передав, з березня 2014 року уникає
спілкування з позивачем та не повертає
отримані від нього кошти.

Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші, тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства. (ст.526
ЦК України).

Забезпеченням виконання
зобов'язання є встановлення
спеціальних способів, які стимулюють
боржника до належної поведінки,
гарантують виконання ним основного
зобов'язання з урахуванням інтересів
кредитора.

В силу ч.1 ст.546 ЦК України, завдаток, в
тому числі, є видом забезпечення
виконання зобов'язання.

Щоб з'ясувати правову природу
завдатку слід звернутися до ч.1 ст.570 ЦК
України, якою передбачено, що завдатком
є сума або рухоме майно, що видається
кредитору боржником в рахунок належних
з нього за договором платежів, на
підтвердження зобов'язання і на
забезпечення його виконання - завдаток
відрізняється від усіх інших способів
забезпечення виконання зобов'язання
тим, що може забезпечувати лише
договірні зобов'язання.

Очевидно завдаток виконує три
основні функції: платіжну (завдаток
видається в рахунок належних за
договором платежів); підтверджувальну
(передачею завдатку боржник
підтверджує наявність основного
зобов'язання); забезпечувальну
(встановлення негативних наслідків
невиконання зобов'язання,
забезпеченого завдатком, гарантує
виконання такого зобов'язання).

Суд зауважує, що підписанням 2 лютого
2014 року спірної розписки про передачу
як завдатку 7000 доларів США за придбання
автомобіля, сторони фактично
висловили намір в майбутньому укласти
двосторонній правочин договір купівлі
продажу рухомого майна, однак
вищезазначена розписка від 2 лютого 2014
року про наміри не свідчить про факт
виникнення зобов'язання (укладання
основного чи попереднього договору
купівлі продажу), оскільки в тесті
розписки відсутні умови договору, що
визначають його зміст, визначені на
розсуд сторін та погоджені ними.

Таким чином суд приходить до
переконання, що намір сторін,
викладений в розписці від 2 квітня 2014
року, укласти договір купівлі продажу
автомобіля не відбувся, а відтак кошти
зберігаються у відповідача
безпідставно.

Оскільки забезпечується дійсне
зобов'язання, а не зобов'язання, що
можливо виникне в майбутньому, як
реалізація наміру сторін, передані за
розпискою кошти є авансом (ст.. 570 ЦК
України), що підлягає до стягнення з
відповідача на користь позивача, в
зв'язку з невиконанням відповідачем
взятого на себе зобов'язання.

Згідно ст.533 ЦК України грошове
зобов'язання має бути виконане у
гривнях, відтак з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 слід стягнути 7000 доларів США, що
станом на дату звернення до суду,
згідно офіційного курсу НБУ
еквівалентно 84000 гривень.

Разом з цим, суд не знаходить підстав
для задоволення позовних вимог про
стягнення з відповідача суми коштів в
розмірі 2000 доларів США, як витрати за
найм автомобіля, згідно договору №38
від 1 лютого 2014 року, оскільки
відсутній причинно-наслідковий зв'язок
між цим договором та домовленостями
сторін і умов згаданої розписки, через
те, що договір найму укладений
позивачем 1 лютого 2014 року, а строк
виконання зобов'язання відповідачем
встановлений до 2 березня 2014 року.

Крім того, частиною першою ст..23 ЦК
України передбачено, що особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

З пояснень позивача встановлено, що
передана відповідачу сума є для нього
значною, і в результаті невиконання
ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань йому
спричинено значні душевні страждання,
що мали прояв у нервовому стресі,
головних болях, порушенні сну та
спокою, а тому керуючись принципом
справедливості суд вважає, що вимога
про стягнення з відповідача на користь
позивача 5000 гривень за заподіяну
моральну шкоду є підставною та
підлягає до задоволення.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача в користь позивача
підлягає до стягнення судовий збір в
сумі 1083,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 6, 10, 11, 58, 60, 88,
131, 209, 212- 215, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Змінений позов задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_1
в користь ОСОБА_1 84000 гривень, як
завдатку, 5000 гривень моральної шкоди
та 1083,60 гривень судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено у
судову палату з цивільних справ
апеляційного суду Закарпатської
області через Рахівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду:
Тулик І.І.