Справа №489/1127/14-ц 13.10.2014 13.10.2014 13.10.2014
Провадження №22-ц/784/1838/14
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач апеляційної інстанції -
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Буренкової К.О., Крамаренко
Т.В.,

із секретарем судового засідання:
Шпонарською О.Ю.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на заочне рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 7 квітня
2014 року по цивільній справі

за позовом

ОСОБА_5

до

ОСОБА_4, ОСОБА_6

про

визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням,
виселення та зняття з реєстраційного
обліку, -

в с т а н о в и л а:

В лютому 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання
її такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
виселення та зняття з реєстраційного
обліку.

Позивач зазначав, що він є власником
квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва
про придбання майна з прилюдних торгів
від 17 грудня 2013 року. Зазначеною
квартирою на даний час користуються
відповідачі та на його вимогу
виселитися в добровільному порядку
відмовляються.

Посилаючись на те, що відповідачка
перешкоджає йому, як власнику
користуватися квартирою, позивач
просив суд визнати відповідачів
такими, що втратили право
користуватися вказаною квартирою,
виселити їх та зняти з реєстраційного
обліку.

В подальшому позивач уточнив позовні
вимоги та просив визнати ОСОБА_7 таким,
що втратив право користування житловим
приміщенням, виселити та зняти з
реєстраційного обліку, посилаючись на
те, що останній проживає в квартирі без
законних на те підстав.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 15
травня 2014 року позов ОСОБА_5 задоволено
частково. Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_6 з
квартири АДРЕСА_2, без надання іншого
жилого приміщення. В задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідачка,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просила заочне рішення суду скасувати
та ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ОСОБА_5, просив рішення суду залишити
без змін, а апеляційну скаргу
відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази по справі в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно із ст. 387 ЦК України власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Отже з наведеної норми вбачається, що
за захистом права власності чи права
володіння на майно може звернутися
власник.

Згідно ст. 383 України власник житлового
будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 319, я.1 ст. 321
України власник володіє своїм майном
на власний розсуд, ніхто не може бути
позбавлений права власності чи
обмежений у його здійсненні.

При цьому, згідно з приписами ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування чи
розпорядження своїм майном.

У випадку порушення його прав, не
пов'язаного з позбавленням права
власності, власник має право вимагати
усунення перешкод у користуванні.

У разі, коли такі перешкоди полягають у
неправомірному користуванні житлом
власника, або іншим належним йому
приміщенням для цілей проживання,
останній вправі, відповідно до
положень житлового законодавства,
вимагати виселення із належного йому
приміщення.

Статтями 150, 156 ЖК передбачають, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди. Члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Виселення тимчасових мешканців, що
проживають в квартирі без укладення
договору найму, передбачено ст.ст. 98,99
ЖК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами не погоджено
більший строк. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_5 на підставі
свідоцтва, посвідченого приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 17 грудня
2013 року, виданого на підставі акта про
реалізацію предмета іпотеки,
затвердженого Ленінським відділом
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції Миколаївської області 11 грудня
2013 року, належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.
4).

Право власності на вказану квартиру за
ОСОБА_5 зареєстровано 17 грудня 20103
року (а.с.5).

Згідно довідки ЖКП ММР «Південь» від 20
лютого 2014 року в квартирі АДРЕСА_3 по
теперішній час зареєстровані колишня
власниця - ОСОБА_4 та її син ОСОБА_6, як
член сім'ї колишньої власниці (а.с.12).

На неодноразові прохання позивача
звільнити зайняту квартиру,
відповідачі ніяким чином не реагують
(а.с. 6-7).

З урахуванням встановленого та
положень вказаних вище норм, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
втрату відповідачами правових підстав
для проживання в квартирі, порушення
ними права позивача на користування
своїм майном та наявність правових
підстав для виселення їх із спірної
квартири.

Також є правильним висновок суду про
те, що вимоги про визнання відповідачів
такими, що втратили право на
користування житловим приміщенням та
зняття їх з реєстраційного обліку є
зайвими, та вірно відмовив у їх
задоволенні, оскільки виселення особи
з житлового приміщення є достатньою
правовою для зняття її з
реєстраційного обліку.

Посилання в апеляційній скарзі на
порушення прав дитини при проведенні
прилюдних торгів не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки це не
стосується предмету спору. Крім того,
на момент укладання договору іпотеки
від 17 липня 2007 року, син позивачки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі не
проживав та не користувався нею, що
підтверджується заявою ОСОБА_4,
а також довідкою ЖКП «Південь» з якої
вбачається, що відповідачі були
зареєстровані 28 вересня 2007 року, тобто
після укладення договору іпотеки
(а.с.12, 127).

Інші доводи, не спростовують
обґрунтованих висновків суду та не
можуть бути підставою для зміни чи
скасування рішення, ухваленого
відповідно до закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 7 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:

Судді: