Справа № 314/6575/14-ц Провадження № 2/314/1808/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2014 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі

головуючого судді Кіяшко В.О.,

при секретарі Павлівській І.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що 08 грудня 2007 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 231.

Від шлюбу вони мають трьох дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Шлюбні відносини між ними не склалися, спільне господарство не ведеться. Наміру на збереження сім'ї немає.

Угоди про добровільний поділ майна, що є їх спільною власністю, між ними не досягнуто.

Представник позивача в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог і просила суд розірвати шлюб укладений між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2, після розірвання шлюбу змінити прізвище позивача, на дошлюбне "ОСОБА_3".

Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачем.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, приходить до висновку, що позовна заява підлягає повному задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони 08 грудня 2007 року уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 231 (а.с. 4).

Від шлюбу вони мають трьох дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4

Шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2014 року, взаємини подружжя не підтримують, угоди про добровільний поділ майна, що є їх спільною власністю, між ними не досягнуто, майновий спір будуть вирішувати в іншому судовому процесі. Бажання до примирення у позивача відсутнє. Подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо.

Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати його прийняти заходи до примирення.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В роз'ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Таким чином, враховуючи той факт, що сторони вже тривалий час мешкають окремо без ведення спільного господарства та бюджету, а також, що відсутні докази того, що окреме проживання сторін негативно вплинуло або вплине на інтереси неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не може бути збережений, оскільки зазначені факти свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що має істотне значення.

Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Оскільки позивач звернулася до суду з проханням змінити їй прізвище, на дошлюбне -"ОСОБА_3", суд, відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, змінює прізвище на дошлюбне -"ОСОБА_3".

Керуючись ст. ст. 10, 58, 60, 169, 212, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 08 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 231.

Після розірвання шлюбу змінити ОСОБА_3 прізвище, на дошлюбне - «ОСОБА_3».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя : В. О. Кіяшко

23.12.2014