пр. № 6/759/101/14
ун. № 759/1122/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року. Святошинський
районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді
Наборозняка М.І.

при секретарі Оленчук
І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві подання відділу
Державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції м.Києва про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України,

встановив:

Заявник звернувся із вказаним
поданням, в якому просить про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1
у праві виїзду за межі України.
Подання мотивував тим, що він
ухиляється від сплати боргу за
постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від
26.04.2011 року про стягнення з нього на
користь ДПІ у Святошинському районі
м.Києва боргу 8457 грн.

В судове засіданнря представник
відділу ДВС не прибув, надав заяву
про розгляд справи без його
присутності, тому суд розглядає
справу без присутності
представника заявника.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи у праві
виїзду за межі України при
виконанні судових рішень вирішується
судом за місцезнаходженням органу
ДВС.

Суд, дослідивши матеріали справи,
прийшов до висновку, що подання не
підлягає задоволенню за такими
підставами.

Згідно з п. 18 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» (надалі -
Закон) державний виконавець у разі
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, має право звертатися до суду
за встановленням тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника -
фізичної особи або керівника боржника
- юридичної особи за межі України -
до виконання зобов'язань за рішенням.

Із матеріалів, наданих заявником
будь-яких доказів про ухилення від
сплати боргу суду не надано.

Відповідно до п. 11 Закону
державний виконавець має право
викликати фізичних осіб, посадових
осіб з приводу

виконавчих документів, що знаходяться
у виконавчому провадженні, а в разі
неявки боржника без поважних причин
виносити постанову про привід через
органи внутрішніх справ, а згідно з п.13
вказаної норми - накладати стягнення
у вигляді штрафу на фізичних,
юридичних та посадових осіб у випадках,
передбачених законом.

Державний виконавець у поданні не
надав інформації про застосування,
викладених у зазначених нормах
заходів для виконання судового
рішення.

Не вказано: чи виконувався привід
боржника, чи описував виконавець
будь-яке майно за місцем проживання
боржника.

Враховуючи, що його право
звертатись до суду із зазначеним
поданням міститься у ст. 11 Закону під
пунктом 18, то суддя вважає, що зі
змісту вказаного Закону він має
право звертатись до суду із таким
поданням лише після вжиття заходів,
зазначених у попередніх пунктах ст. 11
Закону.

Відповідно до ст.15 Закону виконавчі
дії можуть провадитися за присутності
понятих.

Присутність понятих обов'язкова під
час вчинення

виконавчих дій, а саме: проведення
огляду, арешту, вилучення і передачі
майна.

Враховуючи, що у наданих матеріалах
немає інформації про отримання (чи
неотримання) виклику боржника до
державного виконавця, його пояснень з
приводу несплати боргу, то докази про
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням відсутні.

За таких обставин задоволення
подання не відповідає приписам Закону
України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

ухвалив:

Подання відділу Державної виконавчої
служби Святошинського районного
управління юстиції м.Києва про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1
у праві виїзду за межі України
залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
може бути подана до Апеляційного
ууду м.Києва через районний суд
протягом 5 днів з дня отримання її
копії.

Суддя :