АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у І інстанції - Великохацька
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого судді Андрієнко
А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Редька О.А.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 26 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про встановлення факту
проживання однією сім'єю, визнання
недійсним договору дарування квартири,
визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з
вказаним позовом до відповідача
ОСОБА_4, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що з 2004 року вона перебувала у
фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_5,
який у ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, а вона є
єдиним спадкоємцем його майна. 24 грудня
2004 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено
договір дарування, відповідно до умов
якого ОСОБА_5 подарував відповідачу
належну йому на праві власності
квартиру АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що
вказаний вище договір є фіктивним,
оскільки укладений з метою отримання
соціальної допомоги в Німеччині, де
ОСОБА_5 проживав разом з нею. За таких
обставин позивач просила визнати факт
проживання однією сім'єю, як чоловіка
та дружини ОСОБА_5 з ОСОБА_2, визнати
недійсним договір дарування квартири
АДРЕСА_1 від 24 грудня 2004 року, визнати за
нею право власності на вказану вище
квартиру в порядку спадкування.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 26 червня 2014 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі
представник позивача просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити, вказуючи на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції
апелянт підтримав апеляційну скаргу ,
просив рішення суду скасувати та
постановити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Відповідач просила апеляційну
скаргу відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обгрунтованість постановленого
рішення в цій частині, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 грудня 2004 року
між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено
нотаріально посвідчений договір
дарування квартири АДРЕСА_1 за № 5274, яка
належала останньому на праві власності
відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 22 грудня 1998 року
(а.с. 19-20).

В 2005 році право власності на
нерухомість, а саме АДРЕСА_1 було
зареєстровано за ОСОБА_4

Згідно зі свідоцтвом про смерть,
виданим відділом реєстрації актів
цивільного стану по м. Миргороду
Миргородського міського управління
юстиції у Полтавській області, ОСОБА_5
помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_5

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що позивачем не надано
достовірних та достатніх доказів
проживання її з ОСОБА_5 однією сім'єю
протягом п'яти років , а також доказів
недійсності договору дарування ,
укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується із
висновками суду першої інстанції із
наступних підстав.

Відповідно до ст.. 3 СК України сім'ю
складають особи , які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем ОСОБА_2 не надано достовірних
доказів того, що вона протягом п'яти
років до смерті ОСОБА_5 проживала з ним
однією сім'єю, вела спільне
господарство, мала спільний бюджет.

Пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 про те, що вони
спілкувалися , разом відпочивали,
подорожували та допомагали один
одному по господарству, на думку
колегії суддів, не свідчить про стійкі
подружні стосунки між ОСОБА_5 та ОСОБА_2
протягом п'яти років.

Крім того, суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку про те, що
підстав для визнання договору
дарування квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 не
вбачається.

Посилання представника позивача на
заяви ОСОБА_5 до нотаріуса про те, що він
зберігає у себе перший примірник
договору дарування та має намір
подарувати в майбутньому квартиру
ОСОБА_2 не можуть бути прийняті судом до
уваги, оскільки з моменту вчинення
договору дарування протягом десяти
років ОСОБА_5 не вчиняв будь-яких дій
щодо розірвання договору дарування або
визнання його недійсним.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
повно і всебічно з 'ясував обставини
справи, зібраним доказам дав належну
оцінку та прийшов до правильного
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Постановлене судом рішення
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України
, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити .

Рішення Оболонського районного
суду м.Києва від 26 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: