АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22ц-791/266/2014
р Головуючий в І
інстанції: Крисанова В.І.
Доповідач: Полікарпова О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року січня місяця 29 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Полікарпової
О.М.Суддів:Базіль Л.В. Прокопчук Л.П.При
секретарі:Мироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою відділу ДВС
Іванівського РУЮ Херсонської області
на ухвалу Іванівського районного суду
Херсонської області від 12 листопада 2013
року у цивільній справі за поданням
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Іванівського районного управління
юстиції Херсонської області Шевчука
Сергія Мирославовича про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_6 у праві
виїду за межі України,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопалі 2013 року відділ державної
виконавчої служби Іванівського
районного управління юстиції
Херсонської області звернувся до суду
із поданням про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_6 у праві виїду за межі
України, посилаючись на те, що на
виконанні у відділі державної
виконавчої служби Іванівського
районного управління юстиції
Херсонської області (далі ВДВС)
знаходиться виконавчий лист № 2-584,
виданий 23 грудня 2005 року
Нижньосірогозьким районним судом
Херсонської області, про стягнення з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 аліментів на
утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу), але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідно віку та до повноліття
дитини. 01 квітня 2013 року державним
виконавцем винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження,
копія направлена сторонам виконавчого
провадження. 18 вересня 2013 року боржник
з'явився до відділу ДВС Іванівського
РУЮ та надав письмове пояснення про
причини невиконання рішення суду та
несплату аліментів. 05 листопада 2013 року
державним виконавцем проведені
виконавчі дії за місцем проживання
боржника, складено акт державного
виконавця, відповідно до якого майна
підлягаючого опису й арешту для
погашення заборгованості не виявлено.
В результаті направлення запитів на
розшук майна боржника виявлено, що
боржнику на праві власності належить
будинок АДРЕСА_1. Зазначений будинок
було описано 17 листопада 2013 року, але
після проведених трьох торгів будинок
не був реалізований, стягувачка
відмовилася залишити за собою будинок
в рахунок сплати заборгованості по
аліментам. Станом на 01 вересня 2013 року у
ОСОБА_6 виникла заборгованість зі
сплати аліментів в сумі 27 570,41 грн., яка
залишається не погашеною та є фактом
ухилення боржника від сплати аліментів
та підставою для обмеження його управі
виїзду за межі України.

Просив суд тимчасово обмежити боржника
ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України,
без вилучення паспортного документа до
виконання ним своїх зобов'язань.

Ухвалою Іванівського районного суду
Херсонської області від 12 листопада 2013
року подання старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Іванівського
районного управління юстиції
Херсонської області Шевчука С.М.
залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, відділ
ДВС Іванівського РУЮ Херсонської
області подав на нього апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права, просять ухвалу суду скасувати і
ухвалити нове рішення.

Письмових заперечень на скаргу до
апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні подання,суд
першої інстанції виходив з того, що
державним виконавцем не доведено факт
ухилення особи від виконання
аліментних зобов'язань.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду і вважає його таким, що
відповідає вимогам ЦПК України та
нормам матеріального права.

Судом встановлено, що 23 грудня 2005 року
Нижньосірогозьким районним судом
Херсонської області виданий
виконавчий лист № 2-584 про стягнення з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 аліменти на
утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу), але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідно віку та до повноліття
дитини (а.с.7); 01 квітня 2009 року
постановою заступника начальника ВДВС
відкрито провадження по виконанню
вказаного рішення суду (а.с.5); згідно
акту держаного виконавця від 05
листопада 2013 року, у боржника ОСОБА_6
виявлено будинок, який належить йому на
праві власності, АДРЕСА_1, який був
описаний та не реалізований з причини
відсутності покупців (а.с.3); станом на 01
вересня 2013 року за ОСОБА_6 рахується
заборгованість зі сплати аліментів в
сумі 27 570,41 грн. (а.с.6).

В матеріалах справи відсутні будь-які
відомості щодо працевлаштування
ОСОБА_6 та отримання ним доходів.

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст.33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України" від 21 січня 1994 року регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну» громадянин України може
бути обмежений у праві виїзду за кордон
якщо відносно нього діють
неврегульовані аліменти, договірні чи
інші невиконані зобов'язання до
виконання зобов'язань або розв'язання
спору у передбачених законом випадках.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження»
державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Про ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків у виконавчому провадженні
може свідчити невиконання ним своїх
обов'язків, передбачених ч.6 ст.12
Закону України «Про виконавче
провадження», зокрема, утримання від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення;
ненадання у строк, встановлений
державним виконавцем, достовірних
відомостей про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він володіє
спільно з іншими особами, про рахунки у
банках чи інших фінансових установах;
своєчасна явка за викликом державного
виконавця; письмове повідомлення
державному виконавцю про майно, що
перебуває в заставі або в інших осіб, а
також про кошти та майно, належні
боржникові від інших осіб.

Тобто ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням є будь-які свідомі діяння (дії
або бездіяльність) боржника,
спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Таким чином, право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

Із матеріалів справи вбачається, що
державний виконавець ВДВС звернувся до
суду із поданням про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_6 у праві
виїзду за межі України, посилаючись на
те, що проведені заходи із боржником не
дають позитивного результату щодо
виконання рішення суду, як у
добровільному так і в примусовому
порядку, що свідчить про ухилення
боржника від виконання рішення суду.

Однак матеріали справи не містять
достовірних відомостей, які б давали
підстави вважати, що ОСОБА_6 ухиляється
від виконання свого зобов'язання за
рішенням суду. Наявні в матеріалах
справи розрахунок заборгованості по
аліментах, дані про те, що у боржника
описано жилий будинок не можуть
свідчити про факт ухилення ОСОБА_6 від
виконання рішення суду. Наявність
статусу боржника у виконавчому
провадженні та непогашення боргу в
добровільному порядку не може
безумовно свідчити про ухилення
боржника від виконання покладених на
нього рішенням суду обов'язків.

Доводи апеляційної скарги ВДВС
колегією суддів до уваги не
приймаються як такі, що не ґрунтуються
на вимогах цивільного процесуального
закону та не підтверджені належними
доказами.

Враховуючи, що державним виконавцем не
доведено, а матеріали справи не містять
будь-яких доказів на підтвердження
ухилення ОСОБА_6 від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду, колегія суддів
приходить до висновку, що ухвала суду
відповідає вимогам цивільного
процесуального закону і підстави для
її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відділу ДВС
Іванівського РУЮ Херсонської області
відхилити.

Ухвалу Іванівського районного суду
Херсонської області від 12 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення,
однак може бути оскарження до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий:

Судді: