УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.,

Наумчука М.І.,
Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Попільнянської сільської ради
Попільнянського району Житомирської
області, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6,
комунальне підприємство «Бердичівське
міжміське бюро технічної
інвентаризації», про визнання
незаконними та скасування пунктів
рішення сільської ради та свідоцтв про
право власності на житловий будинок, за
касаційною ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 04 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з вищевказаним позовом та просила
визнати незаконними і скасувати п. п. 2, 3
рішення виконавчого комітету
Попільнянської сільської ради від 21
березня 2007 року № 35; визнати
незаконними та скасувати свідоцтва про
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 від 27 квітня 2007 року № ЯЯЯ 414458
та № ЯЯЯ 414457, видані Попільнянською
сільською радою на ім'я ОСОБА_7 та
ОСОБА_5, відповідно. В обґрунтування
вимог позивач зазначала, що рішенням
Попільнянського районного суду
Житомирської області від 22 червня 1982
року розірвано шлюб між ОСОБА_5 та
ОСОБА_7 Ухвалою Попільнянського
районного суду Житомирської області
від 18 січня 1984 року затверджено мирову
угоду між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, згідно якої
житловий будинок АДРЕСА_1 переходить у
власність ОСОБА_7, а останній сплачує
ОСОБА_5 компенсацію вартості 1/2 частини
будинку в розмірі 4000 крб., та закрито
провадження у справі за позовом ОСОБА_7
до ОСОБА_5 про стягнення 4000 крб.

30 березня 1985 року ОСОБА_7 та ОСОБА_3
зареєстрували шлюб та остання
вселилась у спірний будинок.

Рішенням виконавчого комітету
Попільнянської сільської ради від
13 квітня 2006 році № 28 надано дозвіл
ОСОБА_7 на оформлення права власності
на реконструйований спірний житловий
будинок. На підставі вказаного рішення
22 серпня 2006 року ОСОБА_7 отримав
свідоцтво про право власності на
житловий будинок № ЯЯЯ 524514, яке
зареєстроване у Бердичівському бюро
технічної інвентаризації.

21 березні 2007 року, не скасувавши
рішення від 21 березня 2007 року № 35 та
свідоцтва про право власності від 22
серпня 2006 року № ЯЯЯ 524514, виконавчий
комітет Попільнянської сільської ради
прийняв рішення № 35 про надання
дозволу на оформлення права власності
на 51/100 частини та 49/100 частини
спірного будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_7,
відповідно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер.

На підставі протесту прокурора
рішенням виконавчого комітету
Попільнянської сільської ради від 17
січня 2008 року скасоване рішення від
13 квітня 2006 році № 28.

Позивач зазначала про те, що за час
проживання в шлюбі з ОСОБА_7 вони
здійснили ремонт та перебудови в
спірному будинку, у зв'язку з чим
істотно збільшилась його вартості.
Крім того, вона є спадкоємцем першої
черги після померлого ОСОБА_7,
відповідачі порушують її право на
спадщину, тому просила позов
задовольнити.

Рішенням Попільнянського районного
суду Житомирської області від 30
вересня 2013 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 04 грудня 2013
року рішення Попільнянського
районного суду Житомирської області
від 30 вересня 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення про задоволення
позову. Визнано незаконними п. п. 2, 3
рішення виконавчого комітету
Попільнянської сільської ради
Попільнянського району Житомирської
області від 21 березня 2007 року № 35 про
надання ОСОБА_7 та ОСОБА_5 дозволу на
оформлення права власності на житловий
будинок АДРЕСА_1. Скасовано свідоцтва
про право власності на нерухоме майно,
а саме: на 49/100 частини житлового
будинку АДРЕСА_1, видане 27 квітня 2007
року Попільнянською сільською радою
Попільнянського району Житомирської
області на ім'я ОСОБА_7; на 51/100 частини
зазначеного житлового будинку, видане
27 квітня 2007 року Попільнянською
сільською радою Попільнянського
району Житомирської області на ім'я
ОСОБА_5

У касаційній скарзі ОСОБА_4, просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач звернувся до суду в 2013 році та
просив визнати незаконним рішення ради
від 21 березня 2007 року, відповідачі
заявили клопотання про відмову в
позові у зв'язку з пропуском строку
позовної давності, тому дійшов
висновку про те, що позивач пропустив
строк звернення до суду з позовом.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та ухвалюючи
нове рішення про задоволення позову,
посилався на те, що за життя ОСОБА_7
свідоцтво про право власності на
спірний будинок, видане на його ім'я в
період перебування в шлюбі з
позивачкою, та рішення на підставі
якого воно було видане не оскаржував. У
період перебування в шлюбі ОСОБА_7 та
ОСОБА_3 вартість спірного будинку
значно збільшилась внаслідок
перебудови, що встановлено висновком
експертизи. Крім того, мирова угода,
затверджена ухвалою суду між ОСОБА_5 та
ОСОБА_7 не скасована, як і свідоцтво про
право власності на житловий будинок
від 26 липня 2006 року, видане на ім'я
ОСОБА_7 Крім того, позивач зверталась до
суду у січні 2009 року з аналогічним
позовом, який 09 січня 2013 року залишено
без розгляду, у зв'язку з повторною
неявкою позивача та її представника,
тому дійшов висновку про те, що
відповідно до положень ч. ч. 2, 3 ст. 264 ЦК
України строк звернення до суду
позивачем не пропущено.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна, оскільки суд дійшов їх при
неповно встановлених обставин справи
та з порушенням норм процесуального
права.

Судами встановлено, що рішенням
Попільнянського районного суду
Житомирської області від 22 червня 1982
року розірвано шлюб між ОСОБА_5 та
ОСОБА_7

Ухвалою Попільнянського районного
суду Житомирської області від 18
січня 1984 року затверджено мирову угоду
між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, згідно якої
житловий будинок АДРЕСА_1 переходить у
власність ОСОБА_7, а останній сплачує
ОСОБА_5 компенсацію вартості 1/2 частини
будинку в розмірі 4000 крб., та закрито
провадження у справі за позовом ОСОБА_7
до ОСОБА_5 про стягнення 4000 крб.

30 березня 1985 року ОСОБА_7 та ОСОБА_3
зареєстрували шлюб та остання
вселилась у спірний будинок.

Рішенням виконавчого комітету
Попільнянської сільської ради від
13 квітня 2006 році № 28 надано дозвіл
ОСОБА_7 на оформлення права власності
на реконструйований спірний житловий
будинок. На підставі вказаного рішення
22 серпня 2006 року ОСОБА_7 отримав
свідоцтво про право власності на
житловий будинок № ЯЯЯ 524514, яке
зареєстроване у Бердичівському бюро
технічної інвентаризації.

21 березні 2007 року, не скасувавши
рішення від 21 березня 2007 року № 35 та
свідоцтва про право власності від 22
серпня 2006 року № ЯЯЯ 524514, виконавчого
комітету Попільнянської сільської
ради прийняв рішення № 35 про надання
дозволу на оформлення права власності
на 51/100 частини та 49/100 частини
спірного будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_7,
відповідно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_7

На підставі протесту прокурора
рішенням виконавчого комітету
Попільнянської сільської ради від 17
січня 2008 року скасоване рішення від
13 квітня 2006 році № 28.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст.
267 ЦК України).

У судовому засіданні представник
ОСОБА_8 та ОСОБА_5, заперечуючи проти
позову, заявив клопотання про відмову в
позові, у зв'язку з пропуском строку
позовної давності.

Судом першої інстанції встановлено та
не оспорюється позивачем, що ОСОБА_3
дізналась про оспорюванні рішення
сільської ради та свідоцтва про право
власності 23 листопада 2007 році з
протесту прокурора, звернулась до суду
з зазначеним позовом у липні 2013 року.

У зв'язку з викладеним, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відмову в позові у зв'язку
з пропуском строку позовної давності.

Крім того, апеляційним судом
встановлено, що на підставі договору
дарування від 08 травня 2007 року ОСОБА_7
та ОСОБА_5 подарували спірний будинок
сину - ОСОБА_4, який в подальшому на
підставі договору купівлі-продажу від
07 лютого 2009 року відчужив його ОСОБА_6
(а.с. 23, 24).

За таких обставин апеляційний суд
ухвалив рішення про задоволення позову
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України,
установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційний суд помилково
скасував правильне рішення суду першої
інстанції та ухвалив нове рішення, яке
не відповідає вимогам закону, останнє
підлягає скасуванню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Житомирської області від 04 грудня 2013
року скасувати та залишити в силі
рішення Попільнянського районного
суду Житомирської області від 30
вересня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

В.П. Гончар

Судді:
В.І. Амелін

С.О. Карпенко

М.І. Наумчук

В.О. Савченко