Справа № 357/284/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М.
,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Білій Церкві залі
суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним
позовом мотивуючи тим, що з 16.07.2005 року
перебуває з відповідачем в
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, сімейне життя не
склалося, оскільки вони мають різні
характери та погляди на життя, останнім
часом між ними почали виникати сварки,
непорозуміння, які призвели до того, що
вони проживають окремо, сімейно-шлюбні
стосунки не підтримують, спроби
зберегти сім»ю не привели до
позитивних наслідків, за таких
обставин позивач вважає сумісне життя
та збереження шлюбу неможливим, а тому
просить суд шлюб між ними розірвати.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги.

Відповідач позов визнав.

За п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Так, судом встановлено, що сторони по
справі з 16.07.2005 року перебувають в
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується
копіями свідоцтв про шлюб, про
народження дітей.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з
подружжя має право припинити шлюбні
відносини, примушування до припинення
шлюбних відносин чи до їх збереження є
порушенням права дружини, чоловіка на
свободу та особисту недоторканність.

Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда чи інші
обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено і сторонами не
заперечується, що вони проживають
окремо, сімейно-шлюбних стосунків не
підтримують, наміру зберігати сім'ю не
мають.

Враховуючи те, що збереження шлюбу
можливе тільки на почуттях взаємної
любові та поваги, взаєморозуміння та
взаємодопомоги, що є морально-правовою
основою шлюбу, при наявності бажання
обох сторін, суд вважає за можливе шлюб
між сторонами розірвати, оскільки
підстави для його збереження відсутні,
на що було вказано вище в рішенні.

Таким чином, судом приймається до уваги
визнання позову відповідачем, оскільки
це не суперечить закону, не порушує
права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ст.113 СК України особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Позивач, яка змінювала прізвище при
реєстрації шлюбу, бажає залишити
прізвище -ОСОБА_2.

Питання щодо стягнення з відповідача
на її користь судового збору позивач
просить не вирішувати.

Керуючись ст.ст. 24,56, 110, 111, 112,113 СК
України, ст.ст.10, 60, 79, 88, 212-215 ЦПК
України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 16 липня 2005 року у
відділі реєстрації актів цивільного
стану Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції Київської області,
актовий запис № 603, -
розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити
прізвище - ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя А. М. Дмитренко