Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 лютого 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого: Дроботі В.В.

суддів: Власова С.О., Бисаги Т.Ю.

при секретарі: Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення
Свалявського районного суду від 14
червня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

Зазначеним рішенням та додатковими
рішеннями цього суду від 29 серпня та 4
листопада 2013 року за ОСОБА_2 та ОСОБА_1:

-визнано право власності по 1/2 частки за
кожним у спільній сумісній власності,
яким є житловий будинок АДРЕСА_1,

-ОСОБА_2 в натурі виділено частину
житлового будинку загальною площею 125,9
кв.м., вартістю 99 776 грн., що становить
50/100 часок та складається з приміщень: у
цокольному поверсі - кладова 13,5 кв.м.,
комора 10,9 кв.м., котельня 4,9 кв.м., комора
14,5 кв.м., кладова 27,9 кв.м., на 1-ому
поверсі коридор 5,9 кв.м., кладова 4,0 кв.м.,
житлова кімната 16,0 кв.м., кухня 9,1 кв.м.,
їдальня 14,0 кв.м.

-ОСОБА_1 в натурі виділено частину
житлового будинку загальною площею 117,9
кв.м., вартістю 98 842 грн., що становить
50/100 часток та складається з приміщень у
цокольному поверсі прихожа 17,0 кв.м.,
кладова 19,8 кв.м., коридор 11,2 кв.м., на
1-ому поверсі коридор 9,2 кв.м., житлова
кімната 14,6 кв.м., санвузол 4,3 кв.м., холл
41,8 кв.м.

- для перетворення виділених часток в
ізольовані приміщення ОСОБА_2
зобов'язано закласти дверний отвір на
1-ому поверсі житлового будинку
(позиція 1-16),

- ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виділено по 1/2
частині земельної ділянки площею 0,03 га
кожному, розподіливши її
перпендикулярно дорозі та суміжних
власників землі,

- з надвірних споруд ОСОБА_1 виділені
сарай вартістю 8001 грн. (літ. «Г»),
вбиральню вартістю 750 грн. (літ. «Б»), а
ОСОБА_2 присуджений сарай вартістю 2 788
грн (літ. «В»).

- автомобіль ВАЗ 21099, держномерний знак
НОМЕР_1 визнаний власністю ОСОБА_1, а з
нього на користь позивачки стягнуто
вартість 1/2 його частини у розмірі 22 323
грн.

Стягнуто судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення скасувати, ухваливши
нове, яким у позові відмовити. Вказує на
те, що житловий будинок не завершений
будівництвом, тому не може бути
об'єктом поділу. Земельна ділянка є
його особистою власністю, оскільки
набута ним в порядку приватизації.
Спору щодо автомобіля в нього з
колишньою дружиною немає, так як вона
вимоги щодо поділу цього майна не
заявляла.

Колегія вважає, що скарга підлягає до
часткового задоволення з таких
підстав.

По справі є доведеними слідуючі факти
та обставини.

Сторони спору перебували в шлюбі з 18
лютого 1993 року до 15 червня 2011 року, коли
шлюб було розірвано.

За цей час сторони спору одержали у
власність земельну ділянку площею 0,06
га в АДРЕСА_1, на яку видано державний
акт III-ЗК №025886.

На вказані ділянці ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за
спільні кошти побудували житловий
будинок, ступінь готовності якого
станом на червень 2013 року становить 87%
готовності. Будинок не зданий в
експлуатацію та не зареєстрований, але
згідно висновку спеціаліста його поділ
на дві частини можливий.

Окрім того, за спільні кошти вони
придбали автомобіль 21099, держномерний
знак НОМЕР_1 вартістю 44 646 грн.

Відповідно до вимог ст. ст. 60, 61 СК
України дане нерухоме та рухоме майно є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно з положеннями ст. 70 СК частки
позивачки та відповідача у цьому майні
є рівними, оскільки іншої домовленості
між ними немає, а шлюбний договір
стосовно спільного майна не укладався.

З врахуванням вимог ст. 71 СК України суд
першої інстанції правильно провів
поділ земельної ділянки, виділивши
кожному з колишнього подружжя по 0,03 га
землі, оскільки межа від А до Г довжиною
16 м примикає до дороги загального
користування.

Розділивши її порівну (тобто по 8 м.
кожному для заїзду у двір) та
перпендикулярно до суміжних
землекористувачів Гулович та
Калабішка, суд дотримав вимог закону та
не порушив права жодного з колишнього
подружжя.

Також з врахуванням вимог ч.ч. 2 та 4 ст. 71
СК України суд провів поділ
неподільного майна, яким є автомобіль
ВАЗ 21099.

Оскільки позивачка претендувала на
грошову компенсацію 1/2 частки вартості
автомобіля, суд обгрунтованно визнав
це майно власністю відповідача,
стягнувши з нього на користь позивачки
компенсацію у розмірі 22 323 грн. за
висновком товарознавчої експертизи.

Що стосується рішення в частині
визнання за сторонами спору права
власності за кожним по 1/2 частини
житлового будинку, то воно підлягає
зміні.

Суд не врахував те, що у зміненому
позові ОСОБА_2 просила визнати за нею
право власності не на 1/2 частку всього
будинку, а лише на 1/2 частку
будівельних матеріалів.

Така вимога ґрунтується на приписах ч. 3
ст. 331 ЦК України, яка передбачає, що до
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використанні в процесі цього
будівництва (створення майна).

Отже, рішення про майнові права
колишнього подружжя щодо
незавершеного будівництвом житлового
будинку АДРЕСА_1 слід привести до вимог
зазначеної вище норми матеріального
права.

Рішення суду в частині поділу цього
будинку та надвірних споруд
ґрунтується на ст. 360-7 ЦПК України, яка
передбачає обов'язковість судових
рішень Верховного Суду України для
всіх судів у питанні застосування
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах.

У постанові ВСУ від 11 червня 2012 року у
справі про поділ спільного майна
подружжя зазначено, що за позовом
дружини, членів сім?ї забудовника, які
спільно будували будинок, а також
спадкоємців суд вправі провести поділ
незакінченого будівництвом будинку,
якщо, враховуючи ступінь його
готовності, можна визначити окремі
частини, що підлягають виділу, і
технічно можливо довести до кінця
будівництво зазначеними особами.

Висновками комунального унітарного
підприємства «Свалявське РБТІ» від 13
травня та 28 жовтня 2013 року доведено, що
незакінчений будівництвом спірний
будинок можливо реально поділити на
дві рівні частини з відкриттям окремих
входів.

Колегія погоджується з цими
висновками, оскільки вартість
виділених двох частин приміщень при
поділу будинку та їх площа є приблизно
рівними (99 776 грн. , площа 125,9 кв.м. -
виділені позивачці, 98 842 грн., площа 117,9
кв.м. - виділені відповідачу).

Для перетворення виділених часток в
ізольовані приміщення витрати є
мінімальними і вони покладені на
позивачку.

Виділені господарські (надвірні)
споруди сторонам спору не порушують їх
права на ці допоміжні для житлового
будинку приміщення.

Доводи скарги заслуговують на увагу
лише в частині застосування ст. 331 ЦК
України, яка регулює набуття права
власності на об'єкти незавершеного
будівництва.

Жодних доказів того, що земельна
ділянка одержана ним в порядку
приватизації, а тому не є об'єктом
спільної сумісної власності
відповідач не надав.

Суд правильно провів поділ автомобіля,
придбаного під час шлюбу, оскільки
позивачка таку вимогу заявила.

Викладене вище в силу вимог ст. 309 ЦПК
України є підставою для зміни рішення
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу відповідача
задовольнити частково.

Рішення Свалявського районного суду
від 14 червня 2013 року змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 кожним
право спільної сумісної власності
подружжя право на 1/2 частку матеріалів
та обладнань незавершеного
будівництвом житлового будинку (87%
готовності) АДРЕСА_1

Рішення щодо поділу даного об'єкту
нерухомості, надвірних споруд,
земельної ділянки та автомобіля
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили після
його проголошення, але може бути
оскаржено протягом 20 днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області
В.В. Дроботя