АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/203/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 41 Маринчук М. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
Вініченко Б. Б. РІШЕННЯ
23 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Вініченко Б. Б. суддів
Новіков О. М. , Храпко В. Д. при
секретарі Анкудінову О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 10 грудня 2012 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про визначення порядку
користування квартирою, -
в с т а н о в и л а :
У січні 2012 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8
звернулися до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування своїх вимог вказували,
що їм на праві спільної сумісної
власності належить квартира АДРЕСА_1,
зокрема ОСОБА_6 належить 1/6 частина
квартири, ОСОБА_8 - 1/3 частина, ОСОБА_7 - ?
частина квартири. Позивачі зазначили,
що між сторонами виникають конфлікти з
приводу користування квартирою та
оплаті комунальних послуг, а оскільки
мирним шляхом врегулювати їх
неможливо, просили суд визначити
порядок користування вказаною
квартирою наступним чином: виділити в
користування ОСОБА_6 та ОСОБА_8 житлову
кімнату №5 на плані технічного
паспорта, площею 16, 3 кв.м.; виділити в
користування ОСОБА_7 житлову кімнату
№6, площею 13,1 кв.м., та житлову кімнату
№7, площею 17,4 кв.м. Залишити у спільному
користуванні коридор №1, площею 4,3 кв.м.,
кухню №4, площею 5,5 кв.м., туалет №2,
площею 1,0 кв.м., ванну кімнату №3, площею
2,1 кв.м. Стягнути з відповідачки судові
витрати та витрати за надання
Ухвалою Уманського міськрайооного
суду Черкаської області від 01 червня 2012
року провадження по справі зупинено у
зв'язку зі смертю позивача ОСОБА_8.
Рішенням Уманського міськрайооного
суду Черкаської області від 10 грудня 2012
року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну
скаргу в якій просив рішення суду
скасувати та справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, районний
суд зазначив, що позивач не надав суду
доказів на підтвердження своїх
позовних вимог.

Однак, з таким висновком районного суду
погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, на
момент подання позивачами позову до
суду ОСОБА_6 належала 1/6 частини спірної
квартири на підставі Свідоцтва про
право на спадщину за законом від 11
вересня 2002 року (а.с. 12 на звор.). На
підставі Свідоцтва про право власності
на житло від 03 вересня 1997 року (а.с. 12)
ОСОБА_8 належала 1/3 частка квартири
АДРЕСА_1, а ОСОБА_7 належала ? частина
вказаної квартири на підставі
Свідоцтва про право власності на житло
від 03 вересня 1997 року та Свідоцтва про
право на спадщину за законом від 11
вересня 2002 року.

Встановивши вказані обставини, колегія
суддів приходить до висновку, що між
співвласниками існує спір щодо
користування квартирою АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦК України
співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен
із співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.1995 року
(зі змінами, внесеними постановою від
25.05.1998 року №15) «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності» квартира, яка є
спільною сумісною або спільною
частковою власністю, на вимогу
учасника цієї власності підлягає
поділу в натурі, якщо можливо виділити
сторонам ізольовані жилі та інші
приміщення із самостійними виходами,
які можуть використовуватися як окремі
квартири або ті, які можна
переобладнати в такі квартири. У
протилежному випадку може бути
встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це
заявлено позов.

З матеріалів справи вбачається, що
спірна квартира належала на праві
спільної часткової власності ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та ОСОБА_7

В послідуючому, після смерті ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина на
належне йому майно, зокрема і на 1/3
частини спірної квартири, яку він
заповідав сину ОСОБА_7, внаслідок чого
ухвалою Уманського міськрайооного
суду Черкаської області від 01 червня 2012
року провадження по справі зупинено.

Ухвалою Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 19
листопада 2012 року провадження по
справі відновлено.

Відповідно до довідки Смілянської
державної нотаріальної контори № 2264
від 28 листопада 2012 року (а.с. 88) з заявою
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_8 зверталася 25 травня 2012 року
ОСОБА_7, та 24 вересня 2012 року - ОСОБА_6.

Проте, як вбачається зі змісту заяв
ОСОБА_7 (а.с. 74, 81) останній не міг
отримати свідоцтво про право власності
на спадкове майно, оскільки для
проведення такої нотаріальної дії не
вистачало необхідних документів на
спірну квартиру. За таких обставин,
тільки через півтора року після
відкриття спадщини на спадкове майно
ОСОБА_8 постановою нотаріуса
Смілянської державної нотаріальної
контори від 18 жовтня 2013 року ОСОБА_7
було відмовлено у видачі на його ім'я
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом.(а.с. 107)

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із
недоведеності позивачем усіх обставин,
на які він посилався в позові, та вважав
безпідставними посилання позивача на
неможливість оформлення права на
спадщину в нотаріальному порядку.

Частинами 1,4 ст. 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами в розумінні ст. 57 ЦПК України є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Враховуючи викладені вимоги
законодавства та характер спірних
правовідносин, колегія суддів
приходить до висновку що при вирішенні
спору про встановлення порядку
користування квартирою, судом першої
інстанції не були з'ясовані всі
обставини стосовно неможливості
оформлення права на спадщину в
установленому гл.89 ЦК України порядку.

Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України
ОСОБА_7 подав у встановленому законом
порядку до нотаріуса заяву про
прийняття спадщини.

Між тим, після отримання у законодавчо
встановленій формі відмови нотаріуса у
видачі на його ім'я свідоцтва про право
на спадщину за заповітом на частку
квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_7 був змушений
звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на спадкове
майно.

Зважаючи на встановлене та враховуючи,
що співвласники в добровільному
порядку не можуть дійти згоди щодо
порядку користування квартирою
АДРЕСА_1 внаслідок чого позивач ОСОБА_7
позбавлений права володіння та
користування тією частиною спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності та із врахуванням спадкового
майна, колегія суддів вважає, що його
права є порушеними та піддягають
захисту в судовому порядку шляхом
встановлення порядку користування
квартирою.

Встановивши вказані обставини, колегія
суддів приходить до висновку, що
виділенням у користування позивачу
ОСОБА_7 житлової кімнати площею 16,3 кв.м.
не будуть порушені житлові та майнові
права співвласника ОСОБА_7, а тому
вважає, за необхідне встановити між
сторонами по даній справі порядок
користування квартирою АДРЕСА_1
виділивши в користування: ОСОБА_6 -
житлову кімнату № 5 на плані технічного
паспорта на квартиру, площею 16,3 кв.м.,
ОСОБА_7 - житлову кімнату 6, площею 13,1
кв.м., житлову кімнату 7, площею 17,4 кв.м.
Допоміжні приміщення квартири коридор
№1, площею 4,3 кв.м., кухню №4, площею 5,5
кв.м., туалет №2, площею 1,0 кв.м., ванну
кімнату №3, площею 2,1 кв.м. залишити в
спільному користуванні сторін.

Позовні вимоги ОСОБА_7 в частині
стягнення з відповідачки витрат за
надання юридичної допомоги не
підлягають до задоволення, оскільки у
матеріалах справи відсутні належні
докази, які б підтверджували понесення
позивачем таких витрат.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК
України якщо суд апеляційної або
касаційної інстанції, не передаючи
справи на новий розгляд, змінює рішення
або ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

Частиною 1 вказаної статті встановлено,
що стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

З врахуванням зазначених норм Кодексу,
колегія суддів вважає за необхідне
стягнути з відповідачки понесені
позивачем судові витрати.

Крім того, не заслуговують на увагу
поставлені апелянтом в апеляційній
скарзі вимога про направлення справи
на новий розгляд до суду першої
інстанції, оскільки апеляційний суд не
наділений такими повноваженнями.

Статтею 307 ЦПК України встановлено, що
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції суд має право постановити
ухвалу про відхилення апеляційної
скарги і залишення рішення без змін;
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог; змінити рішення;
постановити ухвалу про скасування
рішення суду першої інстанції і
закриття провадження у справі або
залишення заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 10 грудня 2012
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визначення
порядку користування квартирою -
скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_6 задовольнити.

Встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1: виділити в
користування ОСОБА_6 житлову кімнату №
5 на плані технічного паспорта на
квартиру, площею 16,3 кв.м.; у
користування ОСОБА_7 виділити житлову
кімнату 6, площею 13,1 кв.м., житлову
кімнату 7, площею 17,4 кв.м. Допоміжні
приміщення квартири коридор №1, площею
4,3 кв.м., кухню №4, площею 5,5 кв.м., туалет
№2, площею 1,0 кв.м., ванну кімнату №3,
площею 2,1 кв.м. залишити в спільному
користуванні сторін.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
сплачений позивачем судовий збір у
розмірі 107 грн. 30 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :