Справа №489/3821/14-ц 14.10.2014 14.10.2014 14.10.2014
Провадження № 22-ц/784/2749/14
інстанції: Рум'янцева Н.О.
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
У Х В АЛ А

Іменем України

14 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської
області у складі:

головуючого:
Базовкіної Т.М..,

суддів:
Кушнірвової Т.Б.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання:
Шпонарській О.Ю.

за участі представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства

«Дельта Банк»

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 28 серпня 2014 року за
позовом публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення,

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 р. публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ
«Дельта Банк») звернулося з позовом до
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення.

В обґрунтування своїх вимог
позивач вказував, що 29 вересня 2006 р. між
акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанк», яке змінило назву
на публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»),
та ОСОБА_4 укладено договір про надання
споживчого кредиту № 0 (далі -
Договір), за умовами якого Банк передав
відповідачу кредит у розмірі 42000
швейцарських франків, які позичальник
зобов'язувався повертати частинами в
строк до 28 вересня 2017 р. з оплатою 8,49%
річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором в
той же день між Банком
(іпотекодержатель) та ОСОБА_4
(іпотекодавець) укладено договір
іпотеки, за яким іпотекодавець передав
в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1.

Обтяження нерухомого майна
іпотекою було зареєстровано Банком у
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна та у
Державному реєстрі іпотек.

Посилаючись на вказані
обставини, а також на те, що на підставі
договору купівлі-продажу прав вимоги
за кредитами, укладеному між ПАТ
«УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк»,
позивач набув право вимоги по договору
№ 0 від 29 вересня 2006 р. та договору
іпотеки, а відповідач виконує свої
зобов'язання за Договором щодо
повернення кредитних коштів
неналежним чином, внаслідок чого
утворилась заборгованість в розмірі
50511,34 швейцарських франків, що
еквівалентно 576479 грн. 06 коп., з яких:
32769,16 швейцарських франків -
заборгованість за кредитом, 17742,18
швейцарських франків - заборгованість
по процентам за користування кредитом,
позивач просив суд в рахунок погашення
вказаної заборгованості звернути
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_1 шляхом передачі її у власність
іпотекодержателю, визнавши за ним
право власності на майно та припинивши
право власності відповідача, а також
виселити останнього з усіма іншими
особами, що проживають разом, з цієї
квартири та витребувати у відповідача
технічний паспорт, правовстановлюючі
документи на квартиру або їх дублікати.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 28 серпня 2014 р. в
позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача вказує на невідповідність
висновків суду вимогам закону, що
регулює спірні правовідносини, і
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню із
таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що 29 вересня 2006 р.
між акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк», яке
змінило назву на публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_4
укладено договір про надання
споживчого кредиту № 0, за
умовами якого Банк передав відповідачу
кредит у розмірі 42000 швейцарських
франків, які позичальник
зобов'язувався повертати частинами в
строк до 28 вересня 2017 р. з оплатою 8,49%
річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором в
той же день між Банком
(іпотекодержатель) та ОСОБА_4
(іпотекодавець) укладено договір
іпотеки, за яким іпотекодавець передав
в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1.

На підставі договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, укладеному між ПАТ
«УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк»,
позивач набув право вимоги по договору
споживчого кредиту № 0 від 29
вересня 2006 р.

ОСОБА_4 свої зобов'язання щодо
повернення кредиту виконував
неналежним чином.

Як зазначено в ст. 572 ЦК України, в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Відповідно ст. 20 Закону України
«Про заставу» заставодержатель
набуває право звернення стягнення на
предмет застави в разі, якщо в момент
настання терміну виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
воно не буде виконано, якщо інше не
передбачено законом чи договором.

В силу положень ч. 1 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України
правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.

Частиною 3 ст. 24 Закону України «Про
іпотеку» визначено, що у разі
відступлення основного зобов'язання,
обов'язково має бути укладений
правочин про відступлення прав за
іпотечним договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню.

ПАТ «Дельта Банк», який є новим
кредитором внаслідок відступлення ПАТ
«УкрСиббанк» своїх прав за Договором
№ 0 від 29 вересня 2006 р., не надано
доказів укладання з первісним
кредитором нотаріально посвідченого
договору про відступлення прав за
іпотечним договором, який було
укладено 29 вересня 2006 р. між
акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4

За такого до позивача не перейшло право
вимоги за іпотечним договором, а тому
відсутні підстави вимагати звернення
стягнення на іпотечне майно.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують таких висновок суду про
відсутність у ПАТ «Дельта Банк» прав
вимагати звернення стягнення на
іпотечне майно і не заслуговують на
увагу.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, постановою господарського суду
Миколаївської області від 22 січня 2010 р.
фізичну особу-підприємця ОСОБА_4
визнано банкрутом та відкрито відносно
нього ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 28 лютого 2012
р. здійснено заміну кредитора - ПАТ
«УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк»,
кредиторські вимоги якого включені до
п'ятої черги реєстру кредиторських
вимог.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 26 грудня 2012
р. позивачеві розподілено 232595 грн. 50
коп. коштів, отриманих від реалізації
майна фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4, в тому числі спірної квартири.

Згідно ухвали господарського суду
Миколаївської області від 24 вересня 2013
р. квартира АДРЕСА_1 продано
ліквідатором, припинено
підприємницьку діяльність фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

На час розгляду даної справи квартира
АДРЕСА_1 належить не відповідачеві, а
іншій особі (а.с. 131).

У зв'язку з такими обставинами суд
обґрунтовано дійшов висновку, що
підстави для задоволення позову
відсутні.

Оскільки позивачем не доведено його
право вимагати звернення стягнення на
предмет іпотеки за іпотечним
договором, який укладено між
акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанк» та відповідачем,
доводи апеляційної скарги не
заслуговують на увагу.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
відхилити, рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 28
серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: