Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"15" вересня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Литвиненко Н. В., при секретарі
Ксєломєнос О.О.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Маріуполі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя,-

В
С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року позивачка звернулася до
суду вказаним із позовом, в
обґрунтування якого вказала, що 17
листопада 1990 року вона уклала шлюб із
відповідачем у Приморській селищній
раді народних депутатів м. Маріуполя
Донецької області, актовий запис № 64.
Від шлюбу мають неповнолітню дитину -
доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням
Іллічівського районного суду м.
Маріуполі від 11.08.2014 року шлюб між нею
та ОСОБА_2 розірваний. За час
перебування у шлюбі сторонами було
придбане майно, яке вони не можуть
поділити у добровільному порядку, а
саме житловий будинок АДРЕСА_1,
житловою площею 59,1 кв.м., земельну
ділянку, розташовану по АДРЕСА_1, площею
0,1500 га, автомобіль «ВАЗ 21063», державний
номер НОМЕР_1. Позивачка вважала, що
вищезгадане майно, набуте під час
перебування із відповідачем у шлюбі,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, у зв'язку із чим просила
визнати його спільною сумісною
власністю подружжя, також визнати за
нею право власності на 1/2 частку
житлового будинку АДРЕСА_1, на 1/2 частку
земельної ділянки, розташованої за
вищенаведеною адресою.

Позивачка у судове засідання не
з'явилась, надала заяву про можливість
розгляду справи за її відсутністю, за
участю її представника адвоката
ОСОБА_4, позовні вимоги підтримала у
повному обсязі та просила їх
задовольнити.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_5 у
судове засідання не з'явилась, надала
заяву про можливість розгляду справи
за її відсутністю, позовні вимоги
підтримала у повному обсязі та просила
їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надав заяву про можливість
розгляду справи за його відсутністю,
позовні вимоги визнав, не заперечував
проти їх задоволення.

У цьому випадку суд вважає доцільним
ухвалити заочне рішення, оскільки
відповідно до ст.224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається зі свідоцтва про
укладення шлюбу, виданого 17.11.1990 року
Приморською селищною радою народних
депутатів м. Маріуполя Донецької
області, 17 листопада 1990 року ОСОБА_2
уклав шлюб із ОСОБА_1, актовий запис № 64.
Після укладення шлюбу дружині
присвоєне прізвище «ОСОБА_1».

15 липня 1998 року у подружжя народилась
донька ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про народження, виданим
12.08.1998 року Виконкомом Талаківської
селищної ради м. Маріуполя, актовий
запис № 13.

Рішенням Іллічівського районного суду
м. Маріуполі від 11 серпня 2014 року шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний, після
розірвання шлюбу позивачці залишено
прізвище «ОСОБА_1».

У відповідності до свідоцтва про право
власності від 01.10.2003 року,
зареєстрованому у Маріупольському БТІ
того ж числа, ОСОБА_2 на праві приватної
власності належить жилий будинок
АДРЕСА_1, житловою площею 59,1 кв.м.

Із рішення Виконавчого комітету
Талаковської селищної ради № 18/1 від
20.06.2007 року вбачається, що відповідачу
надано дозвіл на будівництво літньої
кухні з підвальним приміщенням та
сараю, туалету з душем на АДРЕСА_1.

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку від
29.10.2009 року, ОСОБА_2 на підставі рішення
Талаковської селищної ради № 5/13-108/2 від
26.09.2008 року належить земельна ділянка,
розташована по АДРЕСА_1, площею 0,1500 га.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, виданого 01.08.2002
року ВРЕВ м. Маріуполя, ОСОБА_2, належить
автомобіль «ВАЗ 21063», державний номер
НОМЕР_1.

Частиною 1 статті 60 СК України
встановлено, що майно, набуте подружжям
за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено,
що об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Згідно ст. 63 СК України дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст.69 СК України
встановлено, що дружина і чоловік мають
право на поділ майна, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що
перебуває на праві спільної сумісної
власності подружжя, належить кожному з
них незалежно від того, в який момент
здійснюється поділ: під час шлюбу або
після його розірвання. Поділ може бути
здійснений як за домовленістю
подружжя, так і за судовим рішенням. В
основу поділу покладається презумпція
рівності часток подружжя, яка може бути
спростована домовленістю подружжя або
судовим рішенням.

Частинами 1,2 ст.70 СК України
передбачено, що у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором. При
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї.

Оскільки спільна сумісна власність не
передбачає визначення часток
учасників, а поширюється на усе майно,
при здійсненні поділу такого майна
слід виходити з презумпції рівності
часток. Принцип рівності часток
застосовується незалежно від того, чи
здійснюється поділ у судовому або у
позасудовому порядку.

Під час розгляду справи встановлено,
що сторонами, як подружжям, за час
шлюбу (з 17 листопада 1990 року по 11 серпня
2014 року), набуто у власність нерухоме та
рухоме майно: у 2003 році житловий
будинок АДРЕСА_1, житловою площею 59,1
кв.м., у 2009 році земельну ділянку,
розташовану по АДРЕСА_1, площею 0,1500 га, у
2002 році автомобіль «ВАЗ 21063», державний
номер НОМЕР_1, яке відповідно до ч.1 ст. 60
СК України, є спільною сумісною
власністю подружжя. На нерухоме та
рухоме майно, відповідно до ст.63 СК
України, сторони, як подружжя, мають
рівні права на володіння, користування
і розпорядження цим майном, а згідно ч.1
ст.70 цього Кодексу, у разі поділу майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними.

При встановлених обставинах позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 197, 212-215, 224-226 ЦПК
України, ст.ст. 60, 61,63, 69, 70 СК України, суд
-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
задовольнити.

Визнати жилий будинок АДРЕСА_1,
житловою площею 59,1 кв.м., земельну
ділянку, розташовану по АДРЕСА_1, площею
0,1500 га, автомобіль «ВАЗ 21063», державний
номер НОМЕР_1 спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частку жилого будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частку земельної ділянки, розташованої
по АДРЕСА_1.

Рішення може бути переглянуто судом,
який його прийняв, за письмовою заявою
відповідачки.

Заява про перегляд рішення може бути
подана відповідачкою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана
апеляція в Апеляційний суд Донецької
області через Іллічівський райсуд
м.Маріуполя протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя:
Н. В. Литвиненко