Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/5444/14 Головуючий у 1-й інстанції: Діденко С.О.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Краснокутської О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2014 року по справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА :

21 серпня 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилаючись в позові на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 12 липня 2006 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 250 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Оскільки відповідачем зобов'язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом виконувались не належним чином, станом на 31 липня 2013 року утворилась заборгованість на суму 30 320 грн. 52 коп., яка складається з заборгованості по кредиту у розмірі 6 077 грн. 53 коп., з заборгованості по процентах за користування кредитом у розмірі 22 322 грн. 97 коп., зі штрафів згідно п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1 420 грн. 02 коп. (процентна складова). Добровільно сплатити борг ОСОБА_2 не бажає, тому позивач просить стягнути з відповідача 30 320 грн. 52 коп. та судові витрати.

Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2013 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був задоволений у повному обсязі (а. с. 1-4,26).

03 липня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, у якому також просив застосувати позовну давність, яка позивачем пропущена без поважних причин ( а. с. 29-37 ).

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2014 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволена. Заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2013 року скасоване, справа призначена до розгляду в загальному порядку ( а. с. 38-39 ).

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором у розмірі 30 320 грн. 52 коп., судовий збір у розмірі 303 грн. 21 коп.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, допущені порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у судове засідання апеляційного суду Запорізької області не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином 27 листопада 2014 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не сповістив, тому за правилами частини 2 статті 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду доповідь судді, вислухавши пояснення ОСОБА_2, його представника за довіреністю ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 2 частини 1 статті 307, пунктами 3,4 частини 1 статті 309 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог у разі невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення або неправильного застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позов ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 порушив взяті за кредитним договором зобов'язання, не сплачував належним чином обумовлені договором платежі, що призвело до утворення заборгованості. Відхиляючи заяву відповідача про застосування позовної давності до зазначених позовних вимог, суд першої інстанції вважав, що позивачем такий строк не пропущено. При цьому послався на пункт 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, які разом із заявою позичальника складають кредитно-заставний договір, і відповідно до якого термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків, винагороди, пені, штрафів за укладеним кредитним договором встановлений у п'ять років.

З таким висновком погодитися не можна, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи, наданим документам, не узгоджується з нормами матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ( частина 1 статті 1048 ЦК України).

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди ( стаття 611 ЦК України ).

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" ( статті 530,631 ЦК України ). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

За статтею 10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює стаття 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як убачається з копії заяви позичальника про отримання кредиту, 12 липня 2006 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 250 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У заяві зазначалося, що ОСОБА_2 ознайомився та погодився з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами банка, які разом з заявою є договором про надання банківських послуг ( а. с. 1-13 ).

Разом з тим, будь-яких доказів, які б свідчили, що відповідач був ознайомлений з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, в ході вирішення спору надано не було. В матеріалах справи такі Умови також відсутні і судом не досліджувалися.

У тексті Умов і правил надання банківських послуг, що надавалися позивачем у підтвердження заявлених вимог, не міститься інформація про домовленість сторін щодо збільшення позовної давності до п'яти років ( а. с. 9-12 ).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи і підтверджується наданою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» довідкою № 1822735 від 07 жовтня 2014 року, кредит у розмірі 250 грн. було надано 12 липня 2006 року на кредитну картку, строк дії якої закінчився у квітня 2008 року. Перевипуск картки було здійснено у квітня 2008 року, однак будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили, що ОСОБА_2 отримував нову картку та користувався нею, позивачем надано не було ( а. с. 8,57 ).

Про це також свідчить наданий банком по договору від 12 липня 2006 року розрахунок, з якого вбачається, що востаннє борг по кредитному договору погашався у липня 2008 року ( а. с. 5-7 ).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( стаття 257 ЦК України ).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові ( частина 4 статті 267 ЦК України ).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Враховуючи, що строк дії договору був встановлений до квітня 2008 року, право позивача в будь-якому разі було порушено по закінченні цього строку, враховуючи, що боржник за кредитним договором не сплатив на цей час всю суму заборгованості, як то передбачено договором, тому право банку було порушено вже у квітні 2008 року.

З позовом про стягнення боргу за кредитним договором банк звернувся тільки 21 серпня 2013 року ( більше ніж через п'ять років після закінчення строку дії картки та здійснення останнього по ній платежу ).

Частинами 3,4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено особою у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки ОСОБА_2 подавав до суду першої інстанції заяву про застосування позовної давності, яка безпідставно не застосована, у задоволенні позову ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» слід відмовити з підстав пропуску позовної давності ( а. с. 30 ).

Таким чином, судова колегія вважає, що позивачем пропущений строк звернення до суду за захистом права, порушеного невиконанням умов кредитного договору, а тому позов задоволенню не підлягає.

Таке рішення є законним, обґрунтованим і справедливим.

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: