АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 671/371/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1388/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року
м. Хмельницький

колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Хмельницької області в складі:

головуючого судді
Харчука В.М.,

суддів: Кізюн О.Ю.,

Переверзєвої Н.І.

при секретарі: Шевчук Ю.Г.

з участю: представника
апелянта

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 22-ц/792/1388/14
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Волочиського районного суду
Хмельницької області від 07 травня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра»,
за участі третьої особи без
самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання
договору поруки припиненим, заслухавши
доповідача, пояснення учасника
процесу, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, судова
колегія ,

В С Т А Н О В И
Л А :

в лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що відповідно до
кредитного договору від 13.02.2007 року гр.
ОСОБА_3 отримав в ПАТ КБ «Надра» кредит
в сумі 31 000 Євро строком до 13 лютого 2012
року включно зі сплатою відсотків за
користування ним в розмірі 12,9 % річних.

На час укладення кредитного
договору вона перебувала із ОСОБА_3 в
шлюбі, який розірваний 28.02.2011 року.

На забезпечення виконання
зобов»язань за кредитним договором
між нею та ПАТ КБ «Надра» 13 лютого 2007
року укладено договір поруки № 03/01, за
яким вона поручилася за виконання
зобов»язань позичальником в обсягах
його відповідальності за укладеним
кредитним договором.

09 листопада 2010 року між ПАТ
КБ «Надра» та ОСОБА_3

______________________________________________________________________
Головуюча в першій інстанції - Ніколова
С.В. Справа № 22-ц/792/1388/14

Доповідач - Харчук В.М.
Категорія №19, 27

було укладено Додаткову угоду до
договору від 13 лютого 2007 року, за
умовами якої правила кредитування за
основним кредитним договором змінені в
сторону збільшення відповідальності
позичальника.

Зокрема, п. п.1.1.4, 2.5 Додаткової
угоди встановлено сплату комісії за
користування кредитними коштами
відповідно до тарифів банку.

Пунктом 1.1.6 додаткової угоди,
починаючи з травня 2011 року позичальник
зобов»язаний сплачувати 1% від залишку
неповернутого кредиту за надання
консультацій по кредитних операціях.

Пунктом 2.12 Додаткової угоди
передбачено сплату комісії в розмірі 2%
від суми загальної заборгованості за
кредитним договором у випадку повного
дострокового погашення кредиту. У
випадку часткового погашення кредиту
шляхом платежу, що частково перевищує
визначений графіком розмір
позичальник також зобов»язаний
сплачувати комісію в розмірі 2% від
суми, що складає різницю між сплаченим
платежем та платежем, визначеним
графіком.

Пунктом 3.3.13 Додаткової угоди
передбачено обов»язкове страхування
«Автокаско» за рахунок позичальника
переданого в заставу автомобіля «RENAULT
PREMIUM 340» та причепа « GOTHAER FZ WERK».

У випадку порушення цих
вимог позичальник зобов»язаний
сплатити банку штраф в розмірі 5% від
суми залишку по кредиту, розрахованого
на день порушення умов договору за
кожен випадок порушення.

Пунктом 4.3 Додаткової угоди
передбачено сплату штрафу в розмірі 10%
від суми несплаченого щомісячного
платежу за кожен випадок у разі
прострочення позичальником виконання
зобов»язань, передбачених п. 2.11
кредитного договору, на строк більше 30
календарних днів, починаючи з 30-го дня
прострочення.

Відповідальність
позичальника в такому розмірі основним
кредитним договором передбачена не
була і вона своєї згоди на зміну
договору поруки чи укладення нового
договору поруки на нових умовах
кредитного договору, що збільшують
обсяг відповідальності позичальника
та його поручителя не давала. Додаткова
угода укладена без її згоди та відома.

Тому на підставі ч. 1 ст.559 ЦК
України позивач просила визнати
договір поруки від 13.02.2007 року № 0301
припиненим.

Ці вимоги позивач та її
представник підтримували , просили їх
задовольнити.

Представник відповідача ПАТ
КБ «Надра» проти позову заперечив,
посилаючись на те, що додатковою угодою
змінено лише графік погашення
позичальником кредиту, а обсяг
відповідальності позичальника за
кредитним договором не змінився. Не
змінились також розмір відсотків за
користування кредитом та строк
виконання зобов»язань.

Третя особа ОСОБА_3 в судове
засідання не з»явився і відношення до
позову не висловив.

Рішенням Волочиського районного
суду від 07 травня 2014 року у задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовлено за його
безпідставністю.

В апеляційній скарзі на рішення
суду першої інстанції від 07 травня 2014
року ОСОБА_2 посилається на неповне
з»ясування судом суду обставин справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права - ч. 1 ст. 559, ч.ч. 1 та
2 ст. 549, ст. 226 ЦК України, ст. 10 Закону
України «Про страхування».

Апелянт посилається на ті ж
обставини, що і в позовній заяві, на те,
що суд не дав належної оцінки умовам
основного кредитного договору та
Додаткової угоди до нього, якою
збільшено розмір відповідальності
позичальника за порушення умов
кредитного договору, збільшено штрафні
санкції, встановлено комісії та нові
платежі (внесення страхового платежу).

Суд безпідставно при вирішенні
спору послався на правила ст. 226 ЦК
України, які регулюють інші
правовідносини укладення правочину
недієздатною фізичною особою.

Тому апелянт просить скасувати
рішення Волочиського районного суду
від 07 травня 2014 року, ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги позивача
задовольнити.

Судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
апелянта підлягає задоволенню, а
рішення Волочиського районного суду
від 07 травня 2014 року підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позову позивача з
мотивів невідповідності висновків
суду обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права - ч.ч. 1, 2, 3 ст. 553,
ч.ч. 1 та 2 ст. 554, ч. 1 та 4 ст.559, ч. 1 ст. 1054 ЦК
України, ст. ст. 213, 214 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60,
212, 213, 214, 309 ЦПК України суд вирішує
цивільний спір на засадах змагальності
та диспозитивності, в межах та на
підставах заявленого позову та на
підставі наданих сторонами належних і
допустимих доказів.

Кожна сторона зобов"язана
доказами довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог чи заперечень.

Судове рішення повинне бути
законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з"ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об»єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Під час ухвалення рішення
суд вирішує такі питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувались
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити.

Підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: неповне з»ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування судом норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до ст. ст. 16, 509, 524, 525-526,
533, 536, 546, ч. 1 ст. 553, ч.ч. 1 та 2 ст. 554, ч. 1 ст.
559; ст.ст. 610-611, 614, 617, 1046, 1048-1049, 1054 ЦК
України кожна особа має право
звернутися до суду у визначений
Законом спосіб за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Позивач сам обирає
спосіб захисту порушеного права.

За договором кредиту банк надає
позичальникові грошові кошти у розмірі
та на умовах, встановлених кредитним
договором, а позичальник
зобов"язується повернути таку ж суму
грошових коштів (суму позики) та
сплатити обумовлені проценти за
користування ним.

Зобов"язання повинні грунтуватись
на засадах добросовісності та
розумності.

Зобов"язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту, або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання
зобов"язань не допускається.

Видами забезпечення виконання
зобов"язань є неустойка(штраф,
пеня),порука,застава.

В силу поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов»язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов»язання
боржником.У разі порушення боржником
зобов»язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором в тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов»язання, а
також у разі зміни зобов»язання без
згоди поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Боржник та його майновий поручитель
несуть таку відповідальність за
наявності вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відсутність вини доводить особа,
яка порушила зобов"язання.

Особа, яка порушила зобов"язання,
звільняється від відповідальності за
його порушення, якщо вона доведе, що це
порушення сталось внаслідок випадку чи
непереборної сили.

Судом встановлено, що відповідно
до кредитного договору № 03/МК/2007-978 від
13 лютого 2007 року Відкрите акціонерне
товариство комерційний банк «Надра»,
перетворене у ПАТ КБ «Надра» надало, а
гр. ОСОБА_3 отримав споживчий кредит в
сумі 31 000 Євро на строк до 13 лютого 2012
року зі сплатою відсотків за
користування коштами в розмірі 12,9%
річних зі сплатою тіла кредиту та
відсотків відповідно до погодженого
графіка.

Пунктами 4.1.2.2, 9.1, 9.2 Договору
сторонами обумовлено, що у випадку
прострочення виконання зобов»язань в
частині своєчасного погашення кредиту
у встановлені строки позичальник
сплачує банку відсотки за користування
ним в розмірі 25,8 % річних, виходячи з
фактичної кількості днів у
розрахунковому місяці і дорівнює 360
дням.

У разі прострочення
позичальником строків сплати
відсотків за користування кредитом
останній зобов»язаний сплатити банку
пеню в розмірі 0,5% відсотка від суми
прострочених платежів за кожен день
прострочення, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період,
за який сплачується пеня.

У разі прострочення позичальником
строків повернення кредиту останній
зобов»язаний сплатити банку пеню в
розмірі 0,5% від суми прострочених
зобов»язань за кожен день
прострочення, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період,
за який сплачується пеня.

За порушення строків
повернення кредиту та/чи сплати
відсотків за користування кредитом
позичальник сплачує банку штраф в
розмірі 5 відсотків від суми
заборгованості по поверненню кредиту
та/чи сплати відсотків, вказаних у
графіку і визначених на дату
прострочення.

Визначена сторонами
відповідальність як і розмір кредиту
та розмір відсотків, графік та дата
погашення кредиту, є основними умовами
кредитного договору, які повинні
добросовісно виконуватись його
сторонами.

13 лютого 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та
гр. ОСОБА_3 (після розірвання шлюбу
ОСОБА_2) ОСОБА_5 - дружиною позичальника,
укладено договір поруки № 03/01, за яким
остання поручилась особистою порукою
за виконання позичальником
зобов»язань за кредитним договором.

09 листопада 2010 року між ВАТ
КБ «Надра» та позичальником ОСОБА_3
укладено Додаткову угоду № 1 до
договору «Мікрокредитування» №
03/МК/2007-978 від 13 лютого 2007 року, якою
змінені умови кредитування.

Зокрема, п.п. 1.1.1, 1.1.2, 1.1.3
Додаткової угоди розмір кредиту та
відсоткова ставка залишені
попередніми, як і строк кредитування,
але передбачено щомісячну суму
мінімально необхідного платежу в
розмірі 353 Євро.

Однак, пунктами 1.1.4, 1.1.6, 2.5, 2.12, 3.3.13, 4.2,
4.3 Додаткової угоди до договору
передбачено нові умови кредитування, а
саме:

передбачена сплата комісії
банку згідно чинних тарифів банку;

сплата комісії за
консультації по кредитних операціях в
розмірі 1% від суми залишку по кредиту,
розрахованої на день сплати. При цьому
комісія сплачується одноразово
протягом першого календарного місяця
після закінчення обумовленого п. 1.1.5
Додаткової угоди періоду;

у випадку повного
дострокового погашення кредиту на
позичальника покладений обов»язок
сплати комісії в розмірі 2% від суми
загальної заборгованості за Договором,
розрахованої на дату дострокового
погашення. У випадку часткового
погашення кредиту шляхом внесення
необхідного платежу у розмірі, що
перевищує платіж, визначений графіком
погашення кредиту за відповідний
період, позичальник зобов»язаний
сплатити комісію в розмір 2% від суми,
що становить різницю між сплаченим
платежом та платежом, визначеним
графіком;

передбачено обов»язок
позичальника щорічно страхувати
страхуванням «Автокаско» за власні
кошти передані у заставу транспортні
засоби, а у випадку невиконання цієї
умови та інших умов Додаткової угоди
позичальник зобов»язаний сплачувати
штраф 5% від суми залишку по кредиту,
розрахованої на день порушення умов
Договору, за кожен випадок.

У випадку несвоєчасної сплати
тіла кредиту та відсотків на строк
більше 30 календарних днів позичальник,
починаючи з 30-го дня, повинен сплатити
банку штраф в сумі 10% від суми
несплаченого щомісячного платежу за
кожен випадок.

Ці змінені умови основного
кредитного Договору є істотними і
поклали на позичальника додаткові
обов»язки та додаткову
відповідальність порівняно з умовами
Договору від 13 лютого 2007 року, а тому
погіршили становище позичальника
порівняно з основним кредитним
договором.

Додаткова угода між ВАТ КБ
«Надра» та позичальником ОСОБА_3
укладена без згоди поручителя ОСОБА_6
Її відповідальність поручителя
додатковою угодою також погіршена, так
як збільшений обсяг її
відповідальності.

А тому, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК
України зазначені дії ВАТ КБ «Надра» та
позичальника ОСОБА_3 є підставою для
припинення поруки ОСОБА_6

Наведені обставини повністю
підтверджуються дослідженими
доказами: основним кредитним договором
від 13 лютого 2007 року, договором поруки
від 13 лютого 2007 року, Додатковою угодою
до основного кредитного договору від
09.11.2010 року, якою збільшена
відповідальність позичальника за
кредитним договором, рішенням
Волочиського районного суду від 28
лютого 2011 року про розірвання шлюбу
ОСОБА_3 та ОСОБА_6, іншими матеріалами
справи (а.с.6-11, 24).

Відмовляючи позивачу ОСОБА_2
у задоволенні позову про визнання
договору поруки припиненим, суд першої
інстанції виходив з того, що умовами
Додаткової угоди від 09 листопада 2010
року, укладеної між гр. ОСОБА_3 та ПАТ КБ
«Надра» без згоди поручителя ОСОБА_2 до
договору кредиту від 13 лютого 2007 року
істотні умови кредитування для
позичальника за договором кредиту, а
отже і для його поручителя істотно не
змінилися і обсяг відповідальності
позичальника не збільшився. Додатковою
угодою лише змінено індивідуальний
графік погашення боргу. А тому підстави
для визнання поруки припиненою
відсутні.

Однак такі висновки суду першої
інстанції суперечать дослідженими
доказам: кредитному договору від 13
лютого 2007 року та Додатковій угоді від
09 листопада 2010 року, з яких вбачається,
що додатковою угодою збільшено розмір
штрафних санкцій та встановлено нові
види платежів (комісій). Ці умови
кредитування збільшили обсяг
відповідальності як позичальника
ОСОБА_3, так і його поручителя, угода
укладена без згоди поручителя, а тому є
підставою для припинення поруки
поручителя.

При цьому судом порушено
положення ч. 2 ст. 554, ч. 1 ст. 559 ЦК України,
правила яких покладають на поручителя
відповідальність за невиконання
кредитного договору у тому ж обсязі, що
і на боржника, в тому числі щодо тіла
кредиту, відсотків, неустойки,
відшкодування збитків. Судом також
порушено правила ст. 213 ЦПК ухвалено
незаконне і необґрунтоване судове
рішення.

Обговорюючи питання
вирішення спору між сторонами в іншій
цивільній справі № 2203/1078/12, в якій
ухвалено рішення Волочиського
районного суду від 30 жовтня 2013 року за
позовом ОСОБА_3 (тепер ОСОБА_2) ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, ПАТ КБ «Надра» про розірвання
договору поруки та за зустрічним
позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3 та
ОСОБА_6, судова колегія виходить з
наступного:

зазначеним рішенням
Волочиського районного суду від 30
жовтня 2013 року відмовлено за
безпідставністю у задоволенні позову
ОСОБА_6 та задоволено зустрічні позовні
вимоги ПАТ КБ «Надра», стягнуто
солідарно із ОСОБА_3, ОСОБА_6 на користь
ПАТ КБ «Надра» заборгованість за
кредитним договором від 13 лютого 2007
року станом на 26.04.2012 року в сумі 21 313,49
Євро, що еквівалентно 224 826,61 гривень, а
також 2 284,27 сплаченого судового збору.

Це рішення переглянуте в
апеляційному провадженні за
апеляційною скаргою ОСОБА_6 і залишене
без змін, набрало законної сили.

Вирішуючи зазначений спір, суди
першої та апеляційної інстанції
виходили з того, що Додатковою угодою
від 09.11.2010 року між ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_3 змінено лише індивідуальний
графік погашення боргу, однак істотні
умови кредитного договору не
змінювались в частині розміру кредиту,
розміру відсоткової ставки за кредитом
та в частині терміну дії договору
(а.с.25-26, 48-49).

Однак, судами не
досліджувались пункти 1.1.4, 1.1.6, 2.5, 3.3.13,
4.2, 4.3 Додаткової угоди від 09.11.2010 року,
якими збільшена відповідальність
позичальника ОСОБА_3, а отже і
відповідальність ОСОБА_6 та не
вирішувались вимоги про визнання
поруки припиненою. Висновки суду в
мотивувальній та резолютивній
частинах судових рішень з цього
приводу відсутні, тому відсутня
преюдиція ухвалених рішень в цій
частині.

При цьому не має правового
значення і та обставина, що ПАТ КБ
«Надра» у справі № 2203/1078/12 заявила
позовні вимоги про стягнення боргу за
договором кредиту, виходячи з умов
основного кредитного договору від 13
лютого 2007 року, а не з умов Додаткової
угоди від 09.11.2010 року.

Правове значення для
вирішення спору має сам факт укладення
Додаткової угоди від 09.11.2010 року без
згоди поручителя ОСОБА_2

Для задоволення позову
ОСОБА_6 про розірвання договору
відсутні були правові та фактичні
підстави, які досліджувались судом.

Однак, в даний час ОСОБА_2
змінила спосіб захисту порушеного
права, звернулась із позовом про
припинення поруки з належних фактичних
і правових підстав. Тому її вимоги
підлягають задоволенню.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314-316, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія,

В И Р І Ш
И Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити,
рішення Волочиського районного суду
Хмельницької області від 07 травня 2014
року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2
задовольнити, визнати припиненою
поруку ОСОБА_2 за договором поруки № 03/01
від 13 лютого 2007 року, укладеним між
Відкритим акціонерним товариством
комерційний банк «Надра» та ОСОБА_6 на
забезпечення виконання зобов»язань
ОСОБА_3 за кредитним договором із
Відкритим акціонерним товариством
комерційним банком «Надра» № 03/МК/2007-978
від 13 лютого 2007 року та додатковою
угодою до нього № 1 від 09 листопада 2010
року.

Стягнути із Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» як правонаступника ПАТ КБ
«Надра» на користь ОСОБА_2 сплачений
нею судовий збір за розгляд справи
судом в сумі 243,60 (двісті сорок три
гривні).

Рішення набирає законної
сили з моменту його проголошення, але
може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя: (підпис)
судді: (підписи)

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
В.М. Харчук