Справа № 278/6163/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року Житомирський районний
суд Житомирської області в складі:

головуючої судді -
Зубчук І.В.

секретаря с/з -
Поліщук І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до територіальної
громади в особі Коднянської сільської
ради Житомирського району
Житомирської області, реєстраційної
служби Житомирського районного
управління юстиції про визнання права
власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н
О В И В :

Позивачка ОСОБА_2 звернулася з
позовом до територіальної громади в
особі Коднянської сільської ради
Житомирського району Житомирської
області, реєстраційної служби
Житомирського районного управління
юстиції про визнання права власності
на земельну ділянку, в якому зазначає,
що вона 23 березня 2008 року придбала
житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну
ділянку, площею 0,10 га., для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
кадастровий номер :02:001:0082, яка
розташована вищезазначеною адресою.
На даний час у позивачки виникло
бажання оформити майно належним чином,
про те реєстраційною службою
Житомирського РУЮ їй було відмовлено в
реєстрації права власності, що стало
підставою для звернення до суду з даним
позовом.

В судове засідання позивачка не
з'явилася, подала до суду заяву про
розгляд справи за її відсутності, позов
підтримала повністю та просила його
задовольнити з підстав зазначених в
позовній заяві.

Представники відповідачів в судове
засідання не з'явилися, подали до суду
заяви про розгляд справи у їх
відсутність, обставини зазначені в
позові визнали.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Таким чином,
участь особи в судовому засіданні є її
обов'язком, від якого особа за її
клопотанням може бути звільнена судом.
За наявності такого клопотання суд не
вправі відкладати розгляд справи у
зв'язку із неявкою цієї особи до суду.

З огляду на зазначене суд не
вбачає перешкод у судовому розгляді
справи.

Суд оцінивши зібрані по справі
докази в сукупності, прийшов до
висновку, що позов ОСОБА_2 підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до
договору купівлі-продажу житлового
будинку та земельної ділянки від 03
березня 2008 року ОСОБА_2 стала
власником житлового будинку АДРЕСА_1 та
земельної ділянки площею 0,10 га
кадастровий номер :02:001:0082, яка
розташована за вищезазначеною
адресою. (а.с.7).

Державний акт на право власності
на земельну ділянку, площею 0,1000 га., для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
кадастровий номер :02:001:0082, яка
розташована в АДРЕСА_1 виданий на
ОСОБА_4 (а.с.10).

ОСОБА_2 є власницею земельної
ділянки та не має можливості оформити
спадщину у встановленому законом
порядку, оскільки 09 грудня 2013 року
реєстраційною службою Житомирського
районного управління юстиції
відмовлено позивачці у реєстрації
права власності на земельну ділянку
(а.с.5-6), а тому дане право підлягає
захисту у відповідності до вимог ст.ст.
16, 392 ЦК України.

Згідно підпунктів 1 та 4 ч.2 ст.16 ЦК
України способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: визнання
права; відновлення становища, яке
існувало до порушення.

У відповідності із п. 216 Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністра юстиції України 03.03.2004
року № 20/5 (із наступними змінами та
доповненнями), видача свідоцтва про
право на спадщину на майно, яке
підлягає реєстрації, провадиться
нотаріусом після подання
правовстановлювальних документів про
належність цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна. Якщо до складу
спадкового майна входить нерухоме
майно, що підлягає реєстрації (за
винятком земельної ділянки), нотаріус
вимагає, крім правовстановлювального
документу, витяг із Реєстру прав
власності.

Статтею 346 ЦК України встановлено,
що однією із підстав припинення права
власності є смерть власника, а цивільна
правоздатність фізичної особи за ст. 25
ЦК України виникає при її народженні і
припиняється у момент її смерті.

Право власності на нерухоме майно,
відповідно до ст. 331 ЦК України, виникає
з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до положень ч.4 ст.3
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень», згідно з яким,
Права на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК
України, право власності набувається
за підставами, що не заборонені
законом.

Із змісту вимог ст. 392 ЦК України,
власник майна має право звернутись з
позовом про визнання права власності,
якщо це право оспорюється або не
визнається іншою особою.

Керуючись ст.ст. 16, 392 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І
Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, право власності
на земельну ділянку, яка розташована в
АДРЕСА_1, площею 0,1000 га., для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
кадастровий номер :02:001:0082.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення через Житомирський
районний суд Житомирської області.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
І. В. Зубчук