АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2093/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3107/14
Головуючий у 1-й інстанції Юхно С. П.
Доповідач Мартєв С. Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

07 жовтня 2014 року м. ПолтаваАпеляційний
суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - КУЗНЄЦОВОЇ О.Ю., ЧІЧІЛЯ В.А.,

за участю секретаря - САМОЙЛОВОЇ М.Д.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні провадження за апеляційною
скаргою апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
"Акцент-Банк" на рішення Ленінського
районного суду м. Полтави від 3 вересня
2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості.

Апеляційний суд,
заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року ПАТ «Акцент-банк»
звернулося до суду з позовом, у якому
зазначало, що на підставі укладеного з
банком договору №б/н від 14.08.08 року
ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2 000,00
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24,0% річних.

Позичальник належним чином не виконав
взятих на себе зобов'язань та станом на
28.04.14 року заборгованість за тілом
кредиту становить 2 000,00 грн.,
заборгованість по процентам у сумі 7
791,22 грн., заборгованість по комісії за
користування кредитом у сумі 4 830,00 грн.

Крім того банком нараховано штраф
(фіксована частина) у сумі 500,00 грн. та
штраф (процентна складова) у сумі 731,06
грн.

Просило стягнути з ОСОБА_1
заборгованість за вищевказаним
кредитним договором на загальну суму 15
852,28 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 3 вересня 2014 року у позові
відмовлено.

В апеляційній скарзі порушено питання
про скасування рішення з підстав
неправильного застосування норм
матеріального та процесуального права
й постановлення нового рішення про
задоволення позову.

Апеляційний суд, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
місцевого суду у межах заявлених вимог
та доводів апеляційної скарги, вважає,
що остання задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційної
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

У силу положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та у встановлений у
зобов'язанні строк (термін) його
виконання.

Порушенням зобов'язання, з огляду на
зміст ст. 610 ЦК України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Із справи вбачається, що 14.08.08 року між
ПАТ «Акцент-банк» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір б/н «Швидка
готівка», за умовами якого останньою
було отримано кредитні кошти у сумі
2 000,00 грн. зі сплатою 24,0% річних на
залишок заборгованості за кредитом,
щомісячної комісії у розмірі 3,5%,
погашення кредиту здійснюється
клієнтом на рахунок НОМЕР_1 (а.с. 8 зі
звороту).

Статтею 257 ЦК України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

З огляду на положення ч. ч. 3, 4 ст. 267
цього ж кодексу, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

У правовій позиції Верховного Суду
України, викладеній у постанові від 6
листопада 2013 року в справі №6-116цс13,
передбачено, що початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов. Перебіг позовної
давності за вимогами кредитора, які
випливають з порушення боржником умов
договору (графіка погашення кредиту)
про погашення боргу частинами
(щомісячними платежами) починається
стосовно кожної окремої частини, від
дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу. У разі
порушення боржником строків сплати
чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу -
до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст. 1048 ЦК України ), що
підлягає сплаті.

Відповідно до Пам'ятки клієнта (а.с. 55),
що разом з заявою позичальника (а.с. 8) та
Правилами надання банківських послуг
(а.с. 9-11), складає договір про надання
банківських послуг, передбачено, що
термін погашення кредиту становить 12
місяців та розмір обов'язкового
щомісячного платежу становить 14% - 280,00
грн.

Відповідачем не заперечує тієї
обставини, що розрахунки за кредитним
договором №б/н від 14.08.08 року нею не
здійснювалися та не спростовує
наявності заборгованості за
погашенням кредиту, відсоткам та
сплаті комісії.

Таким чином, починаючи з несплати
ОСОБА_1 першого обов'язкового
щомісячного платежу, у банку виникло
право на пред'явлення позову, та строк
звернення до суду щодо стягнення
заборгованості за останнім платежем
сплинув у серпні 2013 року.

Між тим, з даним ПАТ «Акцент-банк»
звернулась у травні 2014 року, тобто зі
спливом трирічного строку позовної
давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності є підставою для
відмови в позові.

За таких обставин, ураховуючи зроблену
відповідачкою заяву про застосування
наслідків спливу позовної давності,
місцевий суд дійшов вірного висновку
щодо відмови у задоволенні позову з цих
підстав.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на тому, що картковий рахунок відкрито
на необмежений строк, а кредитна картка
щороку проходила лонгацію, що не
відповідає положенням чинного
законодавства та обставинам справи, з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Із справи вбачається, що термін
погашення кредиту чітко встановлений у
Пам'ятці клієнта.

Між тим, заява позичальника не
міститься номеру кредитної картки та
строку її дії (дані графи у типовій
заяві позичальника взагалі не
передбачені).

У судому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_1 пояснила, що кредит у
сумі 2 000,00 грн. нею отримувався у
магазині на придбання товару, при цьому
будь-якої банківської (кредитної)
картки нею не отримувалося.

З урахуванням зазначено, апеляційний
суд не знаходить підстав для
вирахування строку позовної давності з
наданих банком відомостей по
картці/рахунку НОМЕР_1 та строку дії
кредитних зобов'язань - до
грудня 2099 року (а.с. 54).

Решта доводів апеляційної скарги банку
є несуттєвими та не спростують вірних
вказаних вище висновків місцевого
суду.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає, що підстави для зміни чи
скасування рішення місцевого суду
відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307-308, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Акцент-Банк"
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 3 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
С.Ю. МАРТЄВ

Судді:
О.Ю. КУЗНЄЦОВА

В.А. ЧІЧІЛЬ

З оригіналом згідно:

суддя
С.Ю. МАРТЄВ