АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 688/1104/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1766/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Корніюк А.П.,

суддів: П'єнти І.В., Талалай О.І.,

з участю секретаря: Бондара О.В.

апелянта ОСОБА_1, представника ПрАТ «СК
«Перша» Тихої Н.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шепетівського міськрайонного суду
Хмельницької області від 25 червня 2014
року за позовом приватного
акціонерного товариства „Страхова
компанія „Перша" до ОСОБА_1 про
стягнення коштів в порядку регресу.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В березні 2014 року ПрАТ „СК „Перша"
звернулась із вказаним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05.02.2013
року о 15 год. 05 хв. на автодорозі
Шепетівка-Пліщин на 1 км. + 100 м. в с.
Пліщин сталася ДТП за участю
автомобіля „ВАЗ -2105170”, д/н НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_1 та автомобіля „ВАЗ
-211440”, д/н НОМЕР_2, власником якого є
ОСОБА_3, внаслідок чого транспортні
засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Шепетівського
міськрайонного суду від 21.02.2013 року
ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні даного
ДТП. Цивільно-правова відповідальність
власника транспортного засобу, яким
керував ОСОБА_1 застрахована в ПрАТ „СК
„Перша" відповідно до полісу АВ
№АВ/1836507 від 06.03.2012 року, терміном дії з
07.03.2012р. по 06.03.2013р. В подальшому до
позивача звернувся потерпілий ОСОБА_3,
надавши повідомлення про обставини
настання страхового випадку та заяву
про виплату страхового відшкодування,
на підставі чого ПрАТ „СК „Перша"
виплатила йому 9203 грн. Ні відповідач, ні
страхувальник ОСОБА_4 з письмовим
повідомленням про ДТП до позивача не
звертались, не надали контактний
телефон, адресу та жодних документів і
відомостей про місцезнаходження
транспортного засобу. Позивач
вказував, що згідно п. „ґ" ст. 38.1.1.
Закону України „Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" це є підставою
для регресного стягнення з відповідача
суми страхового відшкодування, а тому
просив стягнути на його користь з
ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 9203 грн.

Рішенням Шепетівського
міськрайонного суду від 25 червня 2014
року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ПрАТ „Страхова
компанія „Перша" грошові кошти в сумі 9
203 грн. Вирішено питання про судові
витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає
рішення незаконним, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.
Посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, а також неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права. Апелянт
вказує, що судом не застосовано
законодавство, яке підлягало
застосуванню, зокрема Закон України
„Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів". На думку апелянта, твердження
суду про те, що він повинен нести
відповідальність на загальних засадах
є невмотивованим. Крім того, стягнення
коштів по договору страхування повинно
проводитись на користь потерпілого, а
не на користь страхувальника.

Апелянт апеляційну скаргу
підтримав і просить її задовольнити.

Представник ПрАТ «СК «Перша»
апеляційну скаргу не визнала і просить
її відхилити.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав та мотивів.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і
ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Суд першої інстанції правильно
встановив і виходив з того, що
відповідач ОСОБА_1 в порушення вимог ст.
27 Закону України «Про страхування»,
ст.ст. 993, 1191 ЦК України не повідомив
страховика про ДТП, що мала місце
05.02.2012р. об 15год. 05 хв. на автодорозі
Шепетівка - Пліщин на 1 км. + 100 м. в с.
Пліщин за участю автомобіля „ВАЗ
-2105170”, д/н НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_1 та автомобіля „ВАЗ -211440”, д/н
НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_3,
внаслідок чого транспортні засоби
отримали механічні пошкодження. І так
як ОСОБА_1 постановою Шепетівського
міськрайонного суду від 21.02.2013 року
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП та
цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля ВАЗ -2105170”, д/н
НОМЕР_1 застрахована в ПрАТ «СК
«Перша», страхова компанія виплатила
ОСОБА_3 страхове відшкодування в
розмірі 9203грн. Тому суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що підлягає до стягнення із ОСОБА_1 на
користь ПрАТ «СК «Перша» 9203грн. в
порядку регресу.

Дійшовши такого висновку, суд
обґрунтовано посилався на відповідні
норми матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ст.1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Положеннями ст.1191 ЦК України
визначено, що особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

В силу ст. 993 ЦК України, ст. 27
Закону України «Про страхування» до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Висновки суду узгоджуються з
матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, а саме: п.п. «г» п.
38.1.1. ст. 38 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та щодо стягнення коштів на
користь страхувальника, а не
потерпілого є безпідставними виходячи
із слідуючого.

1 липня 2004 року Верховною Радою
України прийнято Закон України №
1961-IV "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів"

Зазначеним законом були
визначені обов'язки учасників
дорожньо-транспортної пригоди (ст. 33), а
також підстави для звернення
страховика з регресним позовом до
страхувальника (ст. 38).

Згідно із підп. 33.1.2. п. 33.1 ст. 33
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" (у редакції,
чинній до 7 серпня 2011 року) у разі
настання дорожньо-транспортної
пригоди учасник такої пригоди
зобов'язаний вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика,
з яким було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до абз. "ґ " підп.
38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (у редакції, чинній до 7 серпня
2011 року) страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього
Закону.

Однак, із внесенням Законом
України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо
дорожньо-транспортних пригод та
виплати страхового відшкодування"
змін у статтю 33 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" було розширено перелік
обов'язків учасників
дорожньо-транспортної пригоди, у
зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів
для невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика
про настання ДТП був викладений уже в
підп. 33.1.4. п. 33.1 ст. 33 Закону № 1961-IV
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів".

Проте, відповідні зміни до абз.
"ґ " підп. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", у якому міститься відсилання
на відповідні номери пунктів та
підпунктівст. 33 зазначеного Закону
щодо строків та умов обов'язкового
повідомлення страховика про настання
ДТП, внесені не були.

Неузгодженість нумерації
підп. п. 33.1 ст. 33 та підп. п. 38.1 ст. 38
Закону, після внесених до них змін
Законом України від 17 лютого 2011 року №
3045-VI "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
дорожньо-транспортних пригод та
виплати страхового відшкодування", не
може обмежувати встановлене ст. 38
Закону право страховика подати
регресний позов до страхувальника у
разі недотримання строків і умов
повідомлення страховика про ДТП, а тому
й не може бути підставою для відмови в
задоволенні такого позову.

Зазначена правова позиція
висловлена Верховним Судом України у
постанові № 6-1 цс 14 від 12 лютого 2014 року,
яка згідно зіст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для судів.

Оцінюючи доводи апеляційної
скарги в тій частині, що судом першої
інстанції не застосована норма права,
яка підлягала до застосування, а саме:
ст. 36.4 Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», колегія суддів
вважає їх такими, що не заслуговують на
увагу, адже вказана стаття регламентує
порядок прийняття рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) страховиком та
порядок його виплати, що проводиться
відповідно до п. 36.1 у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону
(ст. 41 вказаного Закону регламентує
регламентні виплати з централізованих
страхових резервних фондів МТСБУ).

Порушень процесуального
закону, які б були підставою для
скасування рішення, судом першої
інстанції не допущено.

Інші доводи апеляційної скарги на
законність судового рішення не
впливають.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 313 - 315, 317, 319,
324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Шепетівського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 25 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
А.П. Корніюк

________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції -
Стаднічук Н.Л. Справа:
№22ц/792/1766/14

Доповідач - Корніюк А.П.
Категорія: 59