АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Гриньковська
№ 22-ц/796/178/2014
Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Шпируку О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1,
яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2,
на рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 11 вересня 2013 року в
справі за позовом ОСОБА_2 до Київської
міської ради, треті особи: Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Правозахисна група «Варта», ОСОБА_3,
про стягнення упущеної вигоди,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 11 вересня 2013 року
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2
до Київської міської ради, треті особи:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Правозахисна група
«Варта» (далі - ТОВ «Правозахисна група
«Варта»), ОСОБА_3, про стягнення
упущеної вигоди.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 просить вказане рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_2
задовольнити в повному обсязі.
Посилається на те, що рішення ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, судом неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи. Зазначає, що Київською
міською радою не було розглянуто
клопотання ОСОБА_3 щодо отримання у
власність земельної ділянки
комунальної власності, підготовленого
ОСОБА_2 на підставі договору доручення
№ 110/05/13-зд від 21 травня 2013 року,
відповідно до вимог ст. 118 ЗК України та
ст. 15 Закону України «Про звернення
громадян» на сесії ради. У зв'язку з цим
ОСОБА_2 був позбавлений можливості
отримати від ОСОБА_3 винагороду у
розмірі, еквівалентному 22 000,00 грн.,
відповідно до п. 4.2. договору доручення.
А тому, суд першої інстанції дійшов
безпідставного висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про
стягнення з Київської міської ради
упущеної вигоди в розмірі 22 000, 00 грн.
згідно з ст. ст. 22, 1166 ЦК України.

В судове засідання сторони та їх
представники, треті особи та їх
представники не з'явилися, повідомлені
про місце і час розгляду справи, а тому
судова колегія дійшла висновку про
можливість слухання справи у їх
відсутність.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 21 травня 2013 року
між ОСОБА_3 (довіритель), ОСОБА_2
(повірений) та ТОВ «Правозахисна група
«Варта» (Замісник) було укладено
договір доручення №110/05/13-зд, предметом
якого згідно з п. 2.1. є доручення
повіреному або заміснику вчинити від
імені та за рахунок довірителя вказані
нижче дії по реалізації прав чи захисту
інтересів останнього:

а) повірений готує від імені та в
інтересах довірителя об'єктивне та
обґрунтоване звернення до
компетентного органу, що має на меті
реалізацію довірителем права на
земельну ділянку для будівництва і
обслуговування житлового будинку в
розмірі 0,10 га в адміністративних межах
міста Києва, а саме до моменту
прийняття органом місцевого
самоврядування або виконавчої влади
позитивного рішення про виділення
земельної ділянки довірителю;

б) відповідне звернення направляється
у передбачений цим договором спосіб і
протягом 5 днів з моменту спливу
встановленого законом терміну для
надання відповіді на нього, сторони
оцінюють надану відповідь на предмет
її об'єктивності та обґрунтованості і
визнають належною або ні;

в) в разі відсутності, протягом
передбаченого законом терміну, реакції
з боку компетентного органу на
звернення або відповідь на неї визнана
сторонами цього договору неналежною та
такою, що не відповідає вимогам чинного
законодавства і порушує права та
законні інтереси довірителя, і
відповідно, права повіреного на
отримання винагороди за цим договором,
повірений, в рамках та відповідно до
цього договору, звертається до
компетентних органів для захисту
зазначених прав та інтересів
довірителя і власних.

Відповідно до п. 4.2. договору доручення
№110/05/13-зд отримання належної відповіді
на звернення в порядку пункту 2.1. цього
договору, що засвідчується у
передбачену даним договором акті
виконаних робіт, надає повіреному
право отримати від довірителя
винагороду у розмірі, еквівалентному
22000,00 грн. (а. с. 5-6).

21 травня 2013 року ОСОБА_2 від імені
ОСОБА_3 звернувся до Київської міської
ради в порядку ст. 118 ЗК України із
клопотанням про виділення їй
земельної ділянки орієнтовним
розміром до 0,10 га в межах міста Києва з
цільовим призначенням для будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд (а. с
.7-8).

Листом вих. № від 04 червня 2013 року
Департаментом земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) ОСОБА_3 було
повідомлено, що подане нею клопотання
про передачу земельної ділянки у
власність не підлягає розгляду по суті,
оскільки клопотання та склад доданих
до нього документів не відповідає
вимогам Тимчасового порядку передачі
(надання) земельних ділянок у
користування або власність із земель
комунальної власності в місті Києві,
затвердженого рішенням Київської
міської ради 28 лютого 2013 року №63/9120.
ОСОБА_3 роз'яснено порядок подання
клопотання про передачу земельної
ділянки у власність, а також визначено
перелік документів, які мають бути
додані до клопотання відповідно до ст.
21 Тимчасового порядку передачі
(надання) земельних ділянок у
користування або власність із земель
комунальної власності в місті Києві (а.
с .9).

ОСОБА_2 порушив перед судом питання про
стягнення з Київської міської ради на
свою користь 22 000,00 грн. упущеної вигоди
на підставі ст. ст. 22, 1166 ЦК України.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 21
травня 2013 року ним в інтересах ОСОБА_3
до Київської міської ради було подано
клопотання про передачу земельної
ділянки у власність, яке було оформлено
ним належним чином, разом з додатками,
визначеними ст. 118 ЗК України. Тому, він
мав право на отримання позитивної
відповіді, а, відповідно, і на отримання
винагороди, передбаченої п. 4.2. договору
доручення №110/05/13-зд. Разом з тим,
внаслідок неналежної відповіді
Київської міської ради, що полягає у
фактичній відмові надати ОСОБА_3
земельну ділянку , він поніс збитки у
вигляді упущеної вигоди.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази суд першої інстанції дійшов
висновку про безпідставність позовних
вимог ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до положень ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної
особи або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою ст. 22 ЦК
України визначено, що особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

За змістом ст. ст. 22, 1166 ЦК України для
застосування такої міри
відповідальності як стягнення збитків
необхідною є наявність усіх елементів
складу цивільного правопорушення, а
саме: протиправної поведінки, збитків,
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками, вини.
За відсутності хоча б одного із цих
елементів цивільно-правова
відповідальність не настає.

Пред'явлення вимоги про відшкодування
неодержаних доходів (упущеної вигоди)
покладає на позивача обов'язок довести,
що ці доходи (вигода) дійсно були б ним
одержані реально за звичайних
обставин, якби його право не було
порушене.

Разом з тим, позивачем не було надано
будь-яких доказів на підтвердження
протиправності рішень, дій або
бездіяльності Київської міської ради,
понесення ним збитків, причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
боржника та збитками, а також вини
відповідача у завданні збитків.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішення, дії або бездіяльність
Київської міської ради щодо розгляду
клопотання ОСОБА_3 про передачу їй у
власність земельної ділянки ОСОБА_2 не
оскаржувалися.

Крім того, колегія суддів вважає, що
винагорода, визначена у п. 4.2. договору
доручення №110/05/13-зд від 21 травня 2013
року за своєю правовою природою не може
бути упущеною вигодою, а отже і не
підлягає відшкодуванню у порядку ст. 22
ЦК України. Відповідно до положень ст.
629 ЦК України положення договору є
обов'язковими лише для його сторін,
таким чином, отримання або неотримання
позивачем винагороди, передбаченої п.
4.2. договору доручення може залежати
лише від виконання договору його
сторонами.

При цьому, вирішення питання визнання
або невизнання відповіді
компетентного органу належною, з чим
відповідно до п. 4.2. пов'язано
виникнення у позивача права на
отримання винагороди, згідно з п. 3.6.
договору доручення було віднесено на
власний розсуд сторін договору, що не
дає підстав для стягнення такої
винагороди з Київської міської ради, як
упущеної вигоди.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов законного та
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим. Судом було
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
дана вірна оцінка зібраним доказам по
справі, тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення судом
апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє від
імені та в інтересах ОСОБА_2, відхилити,
а рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 11 вересня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді