ун. № 759/6536/14-ц
пр. № 2/759/3177/14
07 серпня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва
в складі: головуючого Морозова М.О.
при секретарі Прохоренко К.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
втратившим право користування жилим
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання його таким, що
втратив право користування житлом у
вигляді квартири АДРЕСА_1, посилаючись
на те, що вона є власником квартири
АДРЕСА_1, а відповідач був
зареєстрований і проживав разом з нею,
як член сім'ї, в квартирі з 1998 р. після
розірвання шлюбу з ним. З травня 2012 р.
відповідач у квартирі з власної
ініціативи не проживає, обов'язків по
оплаті утримання квартири не виконує,
житлом не цікавиться. Перешкод в
користуванні квартирою відповідачу
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
Відповідач повторно в судове
засідання не з'явився, судові повістки
з зазначенням часу, місця слухання
справи йому направлялись належним
чином, вони повертаються назад до суду
з позначками поштового відділення, що
обслуговує зареєстроване місце
проживання відповідача, - «за
закінченням терміну зберігання», тому
суд, враховуючи думку позивача,
матеріали та обставини справи, вважає
за можливе вирішити спір без участі
відповідача, відповідно до ст.ст. 74, 76,
169, 224 ЦПК України, провівши заочний
розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення позивача,
з'ясувавши обставини справи,
дослідивши письмові докази по справі,
прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.
Судом встановлено, що спірним жилим
приміщенням є однокімнатна квартира
АДРЕСА_1. Квартира належить на праві
приватної власності ОСОБА_1 на підставі
договору купівлі-продажу від 22.05.1998 р.
Шлюб між сторонами по справі
розірваний 17.12.1993 р. ОСОБА_2
зареєстрований в спірній квартирі з
4.12.2008 р. (а.с.6-8).
Згідно ст. 383 ЦК України власник
квартири має право використовувати
помешкання для власного поживання та
проживання членів своєї сім'ї.
Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які
мають у приватній власності будинок
(частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші незаборонені
законом угоди. Всім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
Згідно ст.156 ЖК України члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним в будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири).
Повнолітні члени сім'ї власника
зобов'язані брати участь у витратах по
утриманню будинку (квартири) і
придомової території та проведенню
ремонту. Спори між власником та членами
його сім'ї про розмір участі у витратах
вирішуються в судовому порядку.
Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.
Відповідач поселився та
зареєструвався в спірну квартиру як
колишній чоловік позивача по справі та
за її згодою. Враховуючи, що ОСОБА_2 не
проживає без поважних причин в
квартирі з травня 2012 р., тобто більше
одного року, він втратив по цій причині
право щодо користування квартирою.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування
Знайшов своє підтвердження факт
добровільного і безпричинного
залишення квартири ОСОБА_2 Не
встановлено, що між сторонами існували
відчужені взаємовідносини щодо
користування спірною квартирою, які б
були причинами залишення квартири
Відповідні докази з боку позивача у
підтвердження позовних вимог
представлені суду.
Так, факт непроживання відповідача в
спірній квартирі підтверджується
актом про непроживання від 11.04.2014 р.,
складеним філією 807 Святошинського
району м. Києва (а.с.5).
В матеріалах справи не має даних про те,
що ОСОБА_2 звертався з заявами до
житлового органу про неможливість
проживання за місцем проживання та
реєстрації, чинення йому перешкод у
користуванні квартирою.
Не має даних і з Святошинського РУ ГУ
МВС України в м. Києві про звернення
ОСОБА_2 до органу внутрішніх справ з
приводу перешкоджання проживанню в
З боку відповідача по справі
заперечень на позов та доказів у їх
підтвердження не надійшло, і вони
відсутні в матеріалах справи, тому суд
вирішує спір відповідно до вимог
ст.ст.10, 60 ЦПК України на підставі
наявних в справі доказів.
Тому, твердження позивача про визнання
ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням, суд
вважає обґрунтованими, бо відповідач
не проживає в спірному житловому
приміщення без поважних причин більше
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 383, 391, 405 ЦК
України, ст.ст. 10, 60, 74, 76, 169, 212, 214, 215, 224-226
ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що
втратив право користування квартирою
Заочне рішення суду може бути
оскаржено до апеляційного суду м. Києва
через районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особа,
яка брала участь у розгляді справи, але
була відсутня в судовому засіданні під
час проголошення рішення, може подати
апеляційну скаргу на рішення суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення суду. Заочне
рішення може бути переглянуте судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою,
поданою відповідачем протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Суддя