АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/200/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/43/14
Головуючий у 1-й інстанції Окунь Т. В.
Доповідач Пилипчук Л. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого: судді Пилипчук Л.І.,

суддів: Кривчун Т.О., Карнауха П.М.,

при секретарі: Філоненко О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Комсомольського міського
суду Полтавської області від 10 жовтня
2013 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про поділ та визначення порядку
користування земельною ділянкою,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд
із позовом до ОСОБА_2, в якому просив
поділити земельну ділянку, що є
спільною сумісною власністю,
розташовану по АДРЕСА_1, відповідно до
умов експертного висновку, та стягнути
з відповідачки на його користь судові
витрати та витрати на технічну
документацію у розмірі 1 307,30 грн.

В обґрунтування позову зазначалося, що
сторонами за час перебування у шлюбі
набуто земельну ділянку, поділити яку у
позасудовому порядку їм не вдається
через низку протиріч.

Рішенням Комсомольського міського
суду Полтавської області від 10 жовтня
2013 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено повністю.

Визначено порядок користування
земельною ділянкою, виділивши у
користування ОСОБА_1 2 182 кв.м. з правого
боку будинку АДРЕСА_1 згідно із
розміром та конфігурацією, зазначеними
в додатку №1 судової
будівельно-технічної експертизи №П-235
від 23 серпня 2013 року. В користування
ОСОБА_4 виділено 2 182 кв.м. з лівого боку
будинку АДРЕСА_1 згідно із розміром та
конфігурацією, зазначеними в додатку
№1 судової будівельно-технічної
експертизи №П-235 від 23 серпня 2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
судові витрати, пов'язані з оплатою
судового збору та проведенням судової
експертизи в розмірі 1 374,70 грн.

Вказане рішення в апеляційному порядку
оскаржила відповідач ОСОБА_2, яка,
посилаючись на невірне застосування
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, просила
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити
частково, здійснивши поділ земельної
ділянки за варіантом №2, що
запропоновано експертом згідно
висновку №П-235 від 23 серпня 2013 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які приймали участь у розгляді
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони по справі перебували у
зареєстрованому шлюбі у період з 26
грудня 1997 року по 02 серпня 2005 року.

За час шлюбу позивач на підставі
договору купівлі-продажу від 30 липня 2003
року придбав земельні ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд площею 0,1000 га та
ведення особистого селянського
господарства площею 0,3364 га, які
розташовані за адресою АДРЕСА_1 /а.с.4,5/.

Розташований на відповідній земельній
ділянці житловий будинок сторони
розподілили згідно мирової угоди,
затвердженої ухвалою Комсомольського
міського суду Полтавської області від
02 березня 2009 року /а.с.10/.

Задовольняючи позов повністю, суд
першої інстанції визначив порядок
користування спільною земельною
ділянкою, тоді як предметом позову був
виділ часток співвласників.

Крім того, районний суд визначав
порядок користування земельними
ділянками сторін як єдиним масивом,
тоді як у спільній сумісній власності
колишнього подружжя перебуває дві
земельні ділянки різного цільового
призначення.

Таким чином, суд першої інстанції
належним чином не визначився із
характером спірних відносин, не дав їм
належну правову оцінку, що є підставою
для скасування рішення суду.

Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та
сім'ю України, який діяв на час
створення спільної сумісної власності,
майно, набуте подружжям під час шлюбу, є
їх спільною сумісною власністю. Кожний
із подружжя має рівні права володіння,
користування та розпорядження цим
майном.

Аналогічну норму містить ст.60 СК
України.

Набуття майна за час шлюбу створює
презумпцію права спільної сумісної
власності подружжя, тобто якщо майно
було набуте за час шлюбу,
передбачається (презумується), що воно
є спільним. Придбання земельної
ділянки на підставі договору
купівлі-продажу, учасником якого був
лише один з подружжя, не свідчить про
належність земельної ділянки до його
як покупця роздільного майна.

Згідно ст.71 СК України майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом.

За змістом ч.ч.1,2 ст.370 ЦК України
співвласники мають право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
сумісній власності. У разі виділу
частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду.

Відповідно до ст.86 ЗК України земельна
ділянка може знаходитись у спільній
власності з визначенням частки кожного
з учасників спільної власності
(спільна часткова власність) або без
визначення часток учасників спільної
власності (спільна сумісна власність).

Згідно ст.89 ЗК України земельна ділянка
може належати на праві спільної
сумісної власності лише громадянам. У
спільній сумісній власності
перебувають земельні ділянки, зокрема,
подружжя. Володіння, користування та
розпорядження земельною ділянкою
спільної сумісної власності
здійснюються за договором або законом.
Співвласники земельної ділянки, що
перебуває у спільній сумісній
власності, мають право на її поділ або
на виділення з неї окремої частки.
Поділ земельної ділянки, яка є у
спільній сумісній власності, з
виділенням частки співвласника, може
бути здійснено за умови попереднього
визначення розміру земельних часток,
які є рівними, якщо інше не передбачено
законом або не встановлено судом.

Місцевий суд, приймаючи рішення,
помилково не звернув увагу, що спірні
земельні ділянки є різними об'єктами
права спільної сумісної власності,
оскільки відповідно до ст.19 ЗК України
мають різне цільове призначення , а
саме: площею 0,1000 га - для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, 0.3364 га
- для ведення особистого селянського
господарства.

За таких обставин висновок судової
будівельно-технічної експертизи №П-235
від 23 серпня 2013 року щодо розподілу
обох земельних ділянок як єдиного
масиву - є неприйнятним /а.с.67-72/.

Проведеною по справі повторною судовою
будівельно-технічною експертизою №П-406
від 20 грудня 2013 року запропоновано два
варіанти розподілу земельної ділянки
площею 0,1000 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд з
урахуванням мирової угоди про поділ
житлового будинку, затвердженої
ухвалою Комсомольського міського суду
Полтавської області від 02 березня 2009
року, та два варіанти розподілу
земельної ділянки площею 0,3364 га для
ведення особистого селянського
господарства /а.с.102-106/.

Колегія суддів приймає перший варіант,
запропонований висновком, як найбільш
доцільний з урахуванням інтересів
сторін, оскільки про його застосування
просив позивач та визнав найбільш
прийнятним представник відповідачки.

Доводи ОСОБА_2 про необхідність
проведення ще однієї експертизи для
визначення варіантів розподілу
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд з
урахуванням того, що їй за мировою
угодою із колишнім чоловіком перейшла
у власність більша частина будинку,
колегія визнає неспроможними.

По-перше, земельна ділянка - це окрема
річ, яка є об'єктом спільної сумісної
власності сторін, частки якої є
рівними. По-друге, домовленості сторін
щодо розподілу житлового будинку,
розташованого на земельній ділянці
площею 0,1000 га, що викладені у визнаній
ухвалою суду від 02 березня 2009 року
мировій угоді, не впливають на
зменшення частки позивача в цій
земельній ділянці. Зі змісту мирової
угоди вбачається, що сторони фактично
визначили порядок користування
спірним будинком, без визначення
відповідних ідеальних часток Крім
того, на час розгляду даної справи,
мирова угода не реалізована,
передбачені нею перепланування,
переобладнання та перебудови у
житловому будинку у визначеному
законом порядку не здійснені та не
зареєстровані.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції не відповідає в повній мірі
вимогам ст.213 ЦПК України щодо
законності і обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст.309 ЦПК України є підставою для
його скасування та ухвалення нового
рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303,304,307, п.3,4 ч.1 ст.309,
ст.ст.314,316,317 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Комсомольського міського суду
Полтавської області від 10 жовтня 2013
року - скасувати та ухвалити нове
рішення про часткове задоволення
позову.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
площею 1682 кв.м., розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, виділивши в
користування земельну ділянку
відповідно до варіанту №1 висновку
судової будівельно-технічної
експертизи №П-406 від 20 грудня 2013 року,
як показано на схемі (додаток №1) синім
кольором.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
площею 1682 кв.м., розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, виділивши в
користування земельну ділянку
відповідно до варіанту №1 висновку
судової будівельно-технічної
експертизи №П-406 від 20 грудня 2013 року,
як показано на схемі (додаток №1)
червоним кольором.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд площею 492,5 кв.м., розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, виділивши в
користування земельну ділянку
відповідно до варіанту №1 висновку
судової будівельно-технічної
експертизи №П-406 від 20 грудня 2013 року,
як показано на схемі (додаток №1) темно
синім кольором.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд площею 492,5 кв.м., розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, виділивши в
користування земельну ділянку
відповідно до варіанту №1 висновку
судової будівельно-технічної
експертизи №П-406 від 20 грудня 2013 року,
як показано на схемі (додаток №1) темно
червоним кольором.

У загальному користуванні ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 залишити земельну ділянку
площею 15 кв.м., яку на схемі (додаток №1)
заштриховано червоним кольором,
відповідно до варіанту №1 висновку
судової будівельно-технічної
експертизи №П-406 від 20 грудня 2013 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 114,70
грн. сплаченого судового збору та 1260,00
грн., сплачених за проведення судових
експертиз.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржено
протягом 20 днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/
Л.І. Пилипчук

СУДДІ:
/підпис/ П.М. Карнаух

/підпис/
Т.О. Кривчун

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
Л.І. Пилипчук