Єдиний унікальний номер 725/5581/13-ц
Номер провадження 2/725/1202/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2014 року.Першотравневий
районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді Вольської-Тонієвич
О.В.

при секретарі Бакун Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Чернівці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про
примусове виселення з квартири,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року ОСОБА_1
звернулася до Першотравневого
районного суду м.Чернівці з позовом до
ОСОБА_2 про примусове виселення з
квартири.

У своєму позові посилалась на те,
що є співвласником квартири АДРЕСА_1.
Іншим співвласником вказаного житла є
її онучка - ОСОБА_4

Останні роки онука проживає в
квартирі разом зі своїм співмешканцем -
ОСОБА_2

Однак стосунки у них (позивачки) з
відповідачем не склалися. Постійні
конфлікти та сварки впливають на її
здоров'я. Неодноразові звернення з
приводу сварок до правоохоронних
органів та проведення з відповідачем
профілактичних бесід не дають бажаних
результатів, а навпаки, викликають ще
більшу агресію з боку онуки та її
співмешканця.

В травні 2013 року її побила знайома
онуки, у зв'язку з чим їй було
спричинено легкі тілесні ушкодження.

Вважає, що відповідач працює
лікарем в Чернівецькій обласній
психіатричній лікарні, у зв'язку з чим
постійно погрожує запроторити її до
психлікарні. Він навіть декілька разів
викликав бригаду медичної допомоги.

Онука повністю підтримує
відповідача та повністю заперечує
негідне відношення відповідача до неї.

Іншого окремого житла у неї немає,
а відповідач відмовляється
добровільно звільнити квартиру та
виселитися, у зв'язку з чим вона
вимушена звернутися до суду.

Просила позов задовольнити та
виселити відповідача ОСОБА_2 із
займаної ним квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 позов
підтримали та просили його
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнав. Пояснив, що
проживає у спірній квартирі разом зі
своєю дружиною ОСОБА_3 та її бабусею
ОСОБА_1 Його дружина також є
співвласником квартири, тому він
вселився туди за її згодою. Вважає, що
доводи позивачки про те, що він нібито
знущається з неї, погрожує їй та веде
себе негідно по відношенню до неї є
надуманими та нічим не обґрунтованими.
Він дійсно працює лікарем, але не
психіатром та не в Чернівецькій
обласній психіатричній лікарні.
Насправді, лікує дітей хворих на
ВІЛ-інфекцію. Оскільки він працює на
двох роботах, вдома з'являється лише
пізно ввечері. Іноді у них з ОСОБА_1
справді виникали непорозуміння, але це
було виключно за ініціативи бабусі. Як
приклад: їй не сподобалось, що він
встановив антену на даху. Підтвердив,
що декілька разів дійсно викликав
бригаду швидкої допомоги до бабусі, але
це було тоді, коли вона ломом вибивала
шибки у їх з дружиною кімнаті та двері.
Натомість, позивачка періодично
звертається в міліцію із заявами на
нього. Однак жодних рішень щодо
притягнення його до відповідальності з
цього приводу не приймалося.

Просив у задоволенні позову
відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 під час
розгляду справи також заперечувала
щодо задоволення позову. Пояснювала, що
разом з позивачкою є співвласником
квартири АДРЕСА_1. Позивачка ОСОБА_1 є її
бабусею. Разом з ними раніше жила ще
мати, але вона рік тому померла.
Відповідач ОСОБА_2 - її громадянський
чоловік. В квартиру він вселився за її
згодою. Вказувала, що ініціатором
конфліктів є сама позивачка, яка
постійно вигадує якісь історії та
провокує чоловіка. Ніхто ніколи її не
бив, не ображав та не чіпав, а бабуся
поводить себе так в силу свого віку.
Категорично заперечувала проти
задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін,
покази свідка, дослідивши письмові
докази по справі, суд приходить до
висновку про те, що у задоволенні
позову ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи
з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.7).

Відповідач ОСОБА_2 є
громадянським чоловіком ОСОБА_3 та
вселився у спірне помешкання за її
згодою.

Статтею 109 ЖК України передбачено, що
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом.

Право вимагати у судовому порядку
виселення членів сім'ї, власник жилого
будинку (квартири) має відповідно до
ст.157 ЖК України, але за наявності
обставин, передбачених ч.1 ст.116 цього
Кодексу, зокрема, якщо вони
систематичним порушенням правил
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявилися
безрезультатними.

Тобто для застосування норм цієї
статті необхідна наявність двох умов:
систематичне порушення правил
співжиття, а також вжиття заходів
попередження або громадського впливу,
які не дали позитивних результатів.

Під заходами впливу маються на увазі
заходи попередження, що застосовуються
судами, прокурорами, органами
внутрішніх справ, адміністративними
комісіями виконкомів, а також заходи
громадського впливу, вжиті на зборах
жильців будинку чи членів ЖБК, трудових
колективів, товариськими судами й
іншими громадськими організаціями за
місцем роботи або проживання
відповідача.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п.17 постанови «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» від 12 квітня 1985 року при
вирішенні справ про виселення на
підставі ст.116 ЖК України осіб, які
систематично порушують правила
співжиття та роблять неможливим для
інших проживання з ними в одній
квартирі або будинку, слід керуватися
тим, що під час тривалої
антигромадської поведінки виселення
винного може статися під час
повторного порушення, якщо раніше
вжиті заходи попередження або
громадського впливу не дали позитивних
результатів. Серед таких визначені
заходи попередження, що застосовуються
судами, прокуратурами, органами
внутрішніх справ тощо.

Як було встановлено судом, 08 липня
2013 року за зверненням ОСОБА_1 було
проведено перевірку з приводу
протиправних дій ОСОБА_2 Перевіркою
було встановлено, що 06 липня 2013 року
ОСОБА_2 встановив без згоди ОСОБА_1 на
даху антену, в результаті чого пошкодив
дах. У зв'язку з цим, з ОСОБА_2 було
проведено профілактично -
роз'яснювальну бесіду, в ході якої
винесено офіційне попередження про
неприпустимість вчинення протиправної
поведінки (а.с.11).

Крім того, на підтвердження своїх
позовних вимог позивачкою було надано
висновок про розгляд її звернення на
дії ОСОБА_3 від 14.03.2013 року, акт
судово-медичного дослідження від 20.05.2013
року, а також відповіді Чернівецької
міської ради, Першотравневої районної
ради м.Чернівці на її звернення (а.с.12;
14-15;17-19).

Разом з тим, суд вважає, що
вказані докази не доводять позовних
вимог ОСОБА_1

Так, висновок про розгляд
звернення позивачки на дії ОСОБА_3 від
14.03.2013 року стосується дій її онуки -
ОСОБА_3 (третьої особи). З акту
судово-медичного дослідження від 20.05.2013
року вбачається, що 18 травня 2013 року у
ОСОБА_1 сталася сварка з її онучкою
ОСОБА_3 Під час сварки ОСОБА_1 була
побита знайомою онуки на ім'я «ОСОБА_7».
Відповіді надані органами місцевого
самоврядування на звернення ОСОБА_1
стосуються виділення їй окремого житла
(квартир №6 та 11 по АДРЕСА_2).

Також в судовому засіданні було
допитано у якості свідка ОСОБА_6, яка
суду пояснила, що являється сусідкою
ОСОБА_1 Одного разу вона стала свідком
того, як двері в будинок були зачинені і
онучка ОСОБА_3 разом зі своїм чоловіком
не впускали бабусю додому, у зв'язку з
чим, вона взяла лом і стукала ним у
двері.

Проаналізувавши наведені вище
обставини справи та письмові докази,
суд вважає, що позивачкою ОСОБА_1 не
доведено суду факту систематичного
порушення правил співжиття
відповідачем ОСОБА_2, а також того, що
заходи запобігання і громадського
впливу відносно нього виявилися
безрезультатними. Крім того, як вже
зазначалося вище, у спірне помешкання
відповідач вселився за згодою іншого
співвласника - ОСОБА_3, яка є його
громадянською дружиною.

Керуючись ст.ст.109, 116, 157 ЖК
України, ст.ст. 3, 10, 11, 58, 60, 64, 88, 130, 174, 208,
209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа ОСОБА_3 про примусове
виселення з квартири - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
Чернівецької області через
Першотравневий районний суд м.Чернівці
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
О. В. Вольська-Тонієвич