Справа № 310/7336/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 рокум.
Бердянськ                    Бердянс
ький міськрайонний суд Запорізької
області у складі судді Полянчука Б.І.,
при секретарі Панченко Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
відстрочку виконання рішення суду по
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя
особа: ОСОБА_2 про виселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулись до суду із заявою про
відстрочку виконання рішення суду по
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя
особа: ОСОБА_2 про виселення у якій
зазначили, що рішенням Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 21.01.2014 року позов ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_1, третя особа
ОСОБА_2 про виселення задоволено
частково ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виселено з
квартири АДРЕСА_1. Постановою
державного виконавця від 06.06.2014 року
відкрито виконавче провадження про
виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із
зазначеної квартири. 07.06.2014 року набрав
чинності ЗУ «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті». Виконавчий лист про
виселення стосується виселення з
предмета іпотеки за кредитом, який
виражений у іноземній валюті (долари
США), нерухоме майно використовується
як місце постійного проживання
позичальника та майнового поручителя,
загальна площа такого нерухомого
житлового майна не перевищує 140 кв. м.
Підставою виселення боржників за
рішенням Бердянського міськрайонного
суду від 21.01.2014 року були норми ст. 40 ЗУ
«Про іпотеку» та ст. 109 ЖК УРСР і ці
правовідносини похідні від звернення
стягнення на предмет іпотеки. Оскільки
законодавчо введений мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті, то це унеможливлює
виконання рішення суду і наразі немає
підстав для виселення боржників, так як
це призведе до порушення їх житлових
прав. Просив відстрочити виконання
рішення Бердянського міськрайонного
суду від 21.01.2014 року до втрати чинності
ЗУ «Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» та набрання чинності законом,
який врегульовує питання особливостей
погашення основної суми
заборгованості, вираженої в іноземній
валюті, порядок погашення (урахування)
курсової різниці, що виникає у
бухгалтерському та/або податковому
обліку кредиторів та позичальників, а
також порядок списання пені та штрафів,
які нараховуються (були нараховані) на
таку основну суму заборгованості.

ОСОБА_2 у судове
засідання не з’явився, подав до суду
заяву про розгляд справи в його
відсутності.

ОСОБА_1 та її
представник у судовому засіданні заяву
підтримали і просили її задовольнити.

Представник ПАТ
КБ «Приватбанк» просив у задоволенні
заяви відмовити, оскільки рішення суду
від 21.01.2014 року виконано і виконавче
провадження закінчено.

З’ясувавши
обставини справи та перевіривши їх
доказами, суд приходить до наступного.

Рішенням
Бердянського міськрайонного суду від
08.10.2010 року в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ
«Приватбанк» звернуто стягнення на
квартиру АДРЕСА_2. Виселено ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 із зазначеної квартири (а.с.17-21).

Рішенням
апеляційного суду Запорізької області
від 12.04.2011 року рішення Бердянського
міськрайонного суду від 08.10.2010 року в
частині виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2
скасовано і у цій частині ухвалено нове
рішення про відмову в задоволенні цих
вимог (а.с.22-23).

Рішенням
Бердянського міськрайонного суду від
21.01.2014 року виселено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із
квартири АДРЕСА_2. Рішення набрало
законної сили 26.03.2014 року (а.с.68-69, 102-104).

Стаття 373 ЦПК
України передбачає, що за наявності
обставин, що утруднюють виконання
рішення (хвороба боржника або членів
його сім’ї, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо, тощо), за
заявою державного виконавця або за
заявою сторони суд, який видав
виконавчий документ, у десятиденний
строк розглядає питання про відстрочку
або розстрочку виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання рішення в судовому засіданні
з викликом сторін і у виняткових
випадках може відстрочити або
розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Суд вважає, що
заява не підлягає задоволенню,
оскільки заявником не доведено
існування обставин, що утруднюють
виконання рішення суду.

Посилання
заявників на ЗУ «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», який набрав
чинності 07.06.2014 року є безпідставним,
оскільки із нього не вбачається
заборона на виселення мешканців
іпотечного нерухомого майна за судовим
рішенням, яке набрало законної сили
ще 26.03.2014 року, тобто до набрання
чинності цим законом.

Крім того,
заявниками не надано жодного доказу,
який підтверджує використання ними
цього нерухомого майна як місця
постійного проживання
позичальника/майнового поручителя,
відсутність у позичальника або
майнового поручителя у власності
іншого нерухомого житлового майна,
загальну площу нерухомого житлового
майна.

Також судом
встановлено, що постановами старшого
державного виконавця від 22.09.2014 року
закінчено виконавче провадження у
зв’язку з його повним фактичним
виконанням по виконанню рішення
Бердянського міськрайонного суду від
21.01.2014 року (а.с. 68-69, 136-138), тому заява
суперечить сенсу ст. 373 ЦПК України, яка
передбачає можливість відстрочки
виконання рішення суду, яке ще не
виконано.

Керуючись ст. 373
ЦПК України, ЗУ «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті»,
суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні
заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відстрочку
виконання рішення суду по цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя
особа: ОСОБА_2 про виселення відмовити.

Ухвала суду
набирає законної сили після закінчення
строку для подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Апеляційна
скарга на ухвалу суду подається
протягом п’яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п’яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Апеляційна
скарга подається апеляційному суду
через суд першої інстанції, який
ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя