АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції: Соколов О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 10 лютого 2014 року у справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Рада 7» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 рокупредставник
позивача звернувся в суд із зазначеним
позовом, в якому просив стягнути з
відповідача заборгованість за надані
послуги, передбачені договором «Про
участь у витратах на утримання будинку
та прибудинкової території» від 03
червня 2003 р. року в розмірі 30 106,48 грн. -
основного боргу, інфляційних збитків - 1
108,90 грн. 3% річних - 1 508,50 грн. та вирішити
питання судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
відповідач користується в повному
обсязі житлово-комунальними послугами,
плату за які не вносить, у зв'язку з чим
утворилась заборгованість.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 10 лютого 2014 року - позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Рада
7» 30106,48 грн. заборгованості за
житлово-комунальні послуги, 1108,90 грн.
інфляційних втрат, 3% річних у розмірі -
1508,50 грн., 327,24 грн. судового збору, 840,00
грн. витрат за подачу оголошень в
«Урядовий кур'єр», 887,04 грн. витрат за
подачу оголошень в газету «Хрещатик».

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення та
ухвалити його з урахуванням його
заперечень, посилаючись на те, що суд
ухвалив рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки не відповідають обставинам
справи та наявним в матеріалах справи
доказам.

Вказує на те, що він не міг з'явитись в
судове засідання через те, що його
місце проживання, зареєстроване у
встановленому законом порядку,
знаходиться у АДРЕСА_1.

Крім того, позивач пропустив строк
позовної давності у три роки.

Зазначив, що ТОВ «Рада» та ТОВ «Рада 7»
не припинені, не є правонаступниками та
не існує додаткових угод до даного
договору про внесення змін або про
заміну сторони договору на іншу
юридичну особу. Даний договір
укладений в 2003 році, а позивач - ТОВ
«Рада 7» зареєстрований тільки у 2005
році.

В судовому засіданні апелянт скаргу
підтримав.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав:

Судом встановлено, що позивач є
власником та проживає у АДРЕСА_2, який
обслуговується ТОВ «Рада 7», яке надає
різноманітні комунальні послуги
мешканцям цього будинку, проводить
санітарно-технічне обслуговування
будинків та прибудинкової території.

Вирішуючи спір між сторонами, суд
виходив з того, що відповідач
користується усіма
житлово-комунальними послугами,
наданими позивачем, проте, не сплачує
їх вартість, внаслідок чого виникла
заборгованість, яка станом на 01 вересня
2013 року складає 30106 грн. 48 коп.

Проте, колегія суддів з такими
висновками в повній мірі не
погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 179 ЖК Української РСР
користування будинками (квартирами)
державного і громадського житлового
фонду, фонду житлово-будівельних
кооперативів, а також приватного
житлового фонду та їх утримання
здійснюється з обов'язковим
додержанням вимог Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями.

Згідно ст. 162 ЖК Української РСР плата
за користування жилим приміщенням в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін. Плата за комунальні послуги
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами. Строки внесення квартирної
плати і плати за комунальні послуги
визначаються угодою сторін. Наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги.

Згідно до п. 5 ч. з ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
споживач таких послуг зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до п.п.14,17 Правил
користування приміщеннями жилих
будинків і прибудинковими територіями,
плата використання теплової та
електричної енергії, газу, за
водопостачання і каналізацію та інші
послуги власниками квартири (будинків),
наймачами, орендарями вноситься за
затвердженими в установленому порядку
тарифу пізніше 10 числа наступного
місяця, якщо договором не встановлено
інші строки.

Згідно ст. 32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» розмір
плати за комунальні послуги
розраховується виходячи з розміру
затверджених цінтарифів та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.

З матеріалів справи убачається, що за
період з вересня 2009 року по серпень 2013
року позивачем надано відповідачу
житлово-комунальні послуги на загальну
суму 30106,48 грн., а відповідачем взагалі
не сплачено коштів за їх використання.

Відповідно ст.ст.257,267 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Крім того, ч. 1 ст. 264 ЦК України
визначено, що перебіг позовної
давності переривається вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
нею свого боргу іншого обов'язку.

Оскільки рішення у справі є заочним, і
відповідач не був присутнім у судовому
засіданні, колегія суддів приходить до
висновку про задоволення заяви ОСОБА_1
про застосування строку позовної
давності в 3 роки, і з урахуванням того,
що позов до суду пред'явлений в
листопаді 2013 року, а заборгованість
нарахована до серпня 2013 року, то
заборгованість має бути стягнута
починаючи з серпня 2010 року по серпень
2013 року.

Судова колегія не приймає до уваги
твердження апелянта про те, що в
квартирі ніхто не проживає і послугами
не користується, а тому нарахована
заборгованість є безпідставною,
оскільки ОСОБА_1 із відповідною заявою
про відмову у наданні йому
житлово-комунальних послуг до позивача
не звертався.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він з
позивачем договорів про надання
комунальних послуг не укладав, а тому
ТОВ «Рада7» не довело надання ним
послуг, не заслуговують на увагу суду,
оскільки відповідач користувався
наданими послугами і зобов'язаний їх
оплатити незалежно від того, чи було
укладено ним договір з позивачем.

Таким чином, з позивача підлягають
стягненню 26 573,85 грн. заборгованості за
житлово-комунальні послуги

Відповідно ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до договору
та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та
вимог-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться й одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускаються.

Умовами ч.2 ст. 625 ЦК України визначено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи наведене, апеляційна
інстанція приходить до висновку про
необхідність застосування вимог ст. 625
ЦК України щодо заборгованості
відповідача, оскільки такі вимоги ТОВ
«Рада7» є обґрунтованими.

З урахуванням наданих суду матеріалів
справи, апеляційна інстанція приходить
до висновку про стягнення з
відповідача 1 012,10 грн. інфляційних
втрат, 3% річних у розмірі - 1460,1 грн.

Умовами ч.1 ст. 88 ЦПК України визначено,
якщо позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Оскільки позовні вимоги підлягають
задоволенню частково, відповідно до ст.
88 ЦПК України, пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог у зв'язку з
їх наявністю та доведеністю
матеріалами справи у розмірі понесених
позивачем з оплати судового збору в
сумі 290 грн. 46 коп., а також витрати за
подачу оголошень в газети «Урядовий
кур'єр» в сумі 760 грн. 00 коп. та
«Хрещатик» в сумі 807 грн. 04 коп.
підлягають стягненню з відповідача.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

На основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, на які посилаються сторони,
як на підставу своїх вимог та
заперечень підтверджених доказами,
перевірених в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість, а
також достатність, взаємозв'язок у їх
сукупності, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин та правові
норми, які підлягають застосуванню до
цих правовідносин, колегія суддів
приходить до висновку про зміну
рішення в частині визначення розміру
заборгованості.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309,313,314,316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 10 лютого 2014 року змінити та
викласти резолютивну частину рішення у
наступній редакції:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рада 7» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рада 7» 26 573,85 грн. -
заборгованості за житлово-комунальні
послуги, 1012,10 грн. інфляційних втрат, 3%
річних у розмірі - 1460,10 грн., 290,46 грн.
судового збору, 760,00 грн. витрат за
подачу оголошень в газету «Урядовий
кур'єр», 807,04 грн. витрат за подачу
оголошень в газету «Хрещатик». Всього
30903 грн.55 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:
Судді: