Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2014 Справа №607/13814/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

головуючої
Герчаківської О.Я.,

з участю
секретаря Мандзія В.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Тернополі
цивільну справу за позовом
комунального підприємства теплових
мереж
«Тернопільміськтеплокомуненерго»
Тернопільської міської ради до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води, -

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство теплових
мереж
«Тернопільміськтеплокомуненерго»
Тернопільської міської ради
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води в розмірі 10420,45
грн. В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що
комунальне підприємство теплових
мереж
«Тернопільміськтеплокомуненерго»
Тернопільської міської ради здійснює
забезпечення тепловою енергією житла,
яке займає ОСОБА_1 разом із сім'єю, однак
передбачених законодавством
обов'язків відповідачі не виконують,
внаслідок чого за період з 01 грудня 2009
року до 01 квітня 2014 року заборгували
позивачу 10420,45 коп. Добровільно
ліквідувати борг відповідачі
відмовляються, а тому Комунальне
підприємство теплових мереж
«Тернопільміськтеплокомуненерго»
Тернопільської міської ради просить
стягнути солідарно із ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за
послуги з централізованого опалення та
постачання гарячої води в розмірі 10420,45
грн. та понесені судові витрати по
справі.

Представник позивача Комунального
підприємства теплових мереж
«Тернопільміськтеплокомуненерго»
Тернопільської міської ради в судове
засідання не з'явилася, однак подала
суду письмову заяву про розгляд справи
у її відсутності. Позовні вимоги
підтримує в повному обсязі та не
заперечує щодо винесення судом
заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися
з невідомої на те суду причини, хоча про
день та час судового засідання
повідомлялися належним чином.

Суд вважає, що відповідачі про дату та
час розгляду справи повідомлені
належним чином, про причини своєї
неявки суд не повідомили, а тому
відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України,
справу слід вирішити на підставі
наявних доказів та постановити заочне
рішення.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд
розглянув справу у відсутності сторін
без фіксації судового процесу
технічними засобами.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд встановив наступні факти.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 зареєстровані та проживають в
АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою
№0-16 від 02 січня 2014 року, виданою ПП
«Люкс».

В судовому засіданні встановлено, що
КПТМ
«Тернопільміськтеплокомуненерго»
здійснює забезпечення тепловою та
постачання гарячої води житла, яке
займають відповідачі, та їм відкрито
особовий рахунок для проведення
нарахування та оплати послуг за
спожиту теплову енергію та постачання
гарячої води.

Також, з'ясовано, що 17 жовтня 2012 року
проведений запуск системи опалення по
АДРЕСА_1 що стверджується актом про
запуск системи опалення в роботу в
опалювальний період 2012-2013 рр.

Згідно повторної виписки з особового
рахунку про заборгованість за опалення
і гаряче водопостачання, видане КПТМ
«Тернопільміськтеплокомуненерго» від
07 липня 2014 року, відповідачі не
проводили оплату за спожиту теплову
енергію та гарячу воду, внаслідок чого
виникла заборгованість у розмірі 10420,45
грн.

14 жовтня 2013 року комунальним
підприємством теплових мереж
«Тернопільміськтеплокомуненерго»
Тернопільської міської ради надіслано
ОСОБА_6 попередження про необхідність
виконання зобов'язань по оплаті за
надані послуги.

В силу ст.11 ЦК України цивільні права та
обов'язки можуть виникати з актів
цивільного законодавства. У випадках
встановленими такими актами, цивільні
права та обов'язки виникають
безпосередньо з актів органів держаної
влади та органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», п.7 ч.2 ст.68 ЖК України Правил
користування приміщеннями житлових
будинків і гуртожитків, затверджених
постановою КМУ №572 від 08 жовтня 1992 року,
утримання приватизованих квартир
здійснюється за рахунок коштів їх
власників. Власники квартир
багатоквартирних будинків зобов'язані
брати участь у загальних витратах,
пов'язаних з утриманням будинку і
прибудинкової території відповідно до
своєї частки у майні будинку, своєчасно
вносити плату за комунальні послуги.

Таким чином, між позивачем та
відповідачами у справі склались
відносини, які регулюються Законом
України «Про житлово-комунальні
послуги». Суб'єктами цього Закону є
органи виконавчої влади, місцевого
самоврядування, виробники, виконавці
та споживачі житлово-комунальних
послуг, а також власники приміщень або
будинків та балансоутримувачі, які
залежно від цивільно-правових угод
можуть бути споживачем, виконавцем або
виробником послуг (ст.1, ч.2 ст.3, ст.19
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги»).

Рішенням виконавчого комітету
Тернопільської міської ради №86 від 24
січня 2011 року встановлено тарифи на
послуги з централізованого опалення і
постачання гарячої води для населення.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» залежно
від функціонального призначення
житлово-комунальні послуги
поділяються на: 1) комунальні послуги
(централізоване постачання холодної та
гарячої води, водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); 2) послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо); 3) послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); 4)
послуги з ремонту приміщень, будинків,
споруд (заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачене право споживача
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг, при цьому
такому праву прямо відповідає
визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону
обов'язок споживача оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними
нормами закону споживачі зобов'язані
оплатити житлово-комунальні послуги,
якщо вони фактично користувалися ними.
Відсутність договору на надання
житлово-комунальних послуг сама по
собі не може бути підставою для
звільнення споживача від оплати послуг
у повному обсязі.

Питання оплати житлово-комунальних
послуг, у тому числі і щодо належного
виконання відповідних зобов'язань,
житловим законодавством не
регулюється.

Натомість, відповідно до ч.1 ст.1 ЦК
України особисті немайнові та майнові
відносини (цивільні відносини),
засновані на юридичній рівності,
вільному волевиявленні, майновій
самостійності їх учасників,
регулюються цивільним законодавством.

Комунальним підприємством теплових
мереж
«Тернопільміськтеплокомуненерго»
Тернопільської міської ради заявлено
позов про захист свого цивільного
права шляхом солідарного стягнення з
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
заборгованості за послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води.

За визначенням, наданим у ст.1 Закону
«Про житлово-комунальні послуги»,
житлово-комунальні послуги - це
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.

Предметом регулювання цього Закону є
правовідносини, що виникають між
виробниками, виконавцями, споживачами
у процесі створення, надання та
споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.4 зазначеного
Закону законодавство України у сфері
житлово-комунальних послуг базується
на Конституції України і складається з
нормативно-правових актів у галузі
цивільного, житлового законодавства,
цього Закону та інших
нормативно-правових актів, що
регулюють відносини у сфері
житлово-комунальних послуг.

Згідно з ч.2 ст.4 ЦК України основним
актом цивільного законодавства
України є Цивільний кодекс України.
Актами цивільного законодавства є
також інші закони України, які
приймаються відповідно до Конституції
України та цього Кодексу.

Відповідно до загальних умов виконання
зобов'язання, установлених ст.526 ЦК
України, зобов'язання повинно
виконуватись належним чином згідно з
умовами договору та вимогами ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства. Недотримання таких
вимог призводить до порушення
зобов'язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Таким чином, правовідношення, в якому
замовник зобов'язаний оплатити надану
послугу в грошах, а виконавець має
право вимагати від замовника
відповідної оплати, тобто в якому
передбачено передачу грошей як
предмета договору або сплату їх як ціни
договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене слід дійти
висновку про те, що правовідносини, які
склалися між сторонами, є грошовим
зобов'язанням, в якому, серед інших прав
і обов'язків сторін, на боржників
покладено виключно цивільно-правовий
обов'язок з оплати отриманих
житлово-комунальних послуг, якому
кореспондує право вимоги кредитора
(частина перша статті 509 ЦК України) -
вимагати сплату грошей за надані
послуги.

За вказаних обставин, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача
підлягають до задоволення шляхом
солідарного стягнення з відповідачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
заборгованість за послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води в розмірі 10420,45
грн.

В силу ч.1 ст.88 ЦПК України, із
відповідачів в користь позивача слід
солідарно стягнути 243,60 грн. судового
збору.

На підстав наведеного, керуючись
ст.61, 88, 169, 197, 209, 213-215, 217, 218, 223-226, 232-233 ЦПК
України, ст.ст.4, 11, 509, 526, 901, 903 ЦК України,
Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду» (з
наступними змінами і доповненнями),
Законом України «Про
житлово-комунальні послуги» (з
наступними змінами і доповненнями),
Правилами користування приміщеннями
житлових будинків і гуртожитків,
затверджених постановою КМУ №572 від
08.10.1992 року, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 (код
НОМЕР_1), ОСОБА_2 (код НОМЕР_2), ОСОБА_3 (код
НОМЕР_3), ОСОБА_4 (код НОМЕР_4), що
проживають у АДРЕСА_1, в користь
комунального підприємства теплових
мереж
«Тернопільміськтеплокомуненерго»
Тернопільської міської ради
заборгованість за послуги з
централізованого опалення в розмірі
10420 (десять тисяч чотириста двадцять)
грн. 45 (сорок п'ять) коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (код
НОМЕР_1), ОСОБА_2 (код НОМЕР_2), ОСОБА_3 (код
НОМЕР_3), ОСОБА_4 (код НОМЕР_4), що
проживають у АДРЕСА_1, в користь
комунального підприємства теплових
мереж
«Тернопільміськтеплокомуненерго»
Тернопільської міської ради судовий
збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн.
60 (шістдесят) коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
Тернопільським міськрайонним судом
Тернопільської області за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області.

Заочне рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційної
скарги не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення суду до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області.

Головуюча
О.Герчаківська