Справа № 344/1854/13-ц
Провадження № 22-ц/779/137/2014
Головуючий у 1 інстанції Бойчук О. В.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів:
Пнівчук О.В., Шишка А.І.,

секретарів:
Петріва Д.Б., Вилки І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк Фінанси
та Кредит» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Банк Фінанси
та Кредит» на рішення
Івано-Франківського міського суду від
26 вересня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року ПАТ «Банк Фінанси та
Кредит» звернулося в суд з позовом
до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 24/08-МК від 17 березня 2008 року в сумі 1
351 899 грн. 69 коп. та витрат по сплаті
судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 17
березня 2008 року між банком та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір,
згідно якого банк надав відповідачу
кредитні кошти в розмірі 799 700 грн. із
щомісячною сплатою відсотків за
користування кредитом та з кінцевим
терміном повернення кредиту до 16
березня 2023 року.

Посилаючись на те, що відповідач
зобов'язання по кредитному договору
належним чином не виконував, у зв'язку
з чим станом на 09 січня 2013 року
утворилася заборгованість в розмірі 1
351 899 грн. 69 коп., банк просив позов
задовольнити.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 26 вересня 2013 року позов
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3
на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит»
заборгованість у розмірі 1 351 899 грн. 69
коп. за кредитним договором № 24/08-МК від
17 березня 2008 року та 1 351 грн. 90 коп.
витрат по оплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 06 грудня 2013 року у зв'язку з
допущеною опискою в зазначенні суми
стягнутих коштів внесено виправлення у
текст рішення Івано-Франківського
міського суду від 26 вересня 2013 року,
абзац другий та четвертий резолютивної
частини рішення викладено в наступній
редакції: стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ПАТ «Банк Фінанси та Кредит»
заборгованість у розмірі 307 555 грн. 25
коп. за кредитним договором № 24/08-МК від
17 березня 2008 року та 307 грн. 56 коп.
витрат по оплаті судового збору.

В апеляційній скарзі на дане рішення
ПАТ «Банк Фінанси та Кредит»
посилається на порушення судом норм
матеріального і процесуального права
та невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні
позовних вимог банку про стягнення з
відповідача заборгованості за
кредитним договором № 24/08-МК від 17
березня 2008 року на суму 1 044 344 грн. 44 коп.
судом помилково взято до уваги
рішення Івано-Франківського міського
суду від 14 лютого 2013 року, яким
звернуто стягнення на предмет
іпотеки в рахунок погашення
заборгованості за цим же кредитним
договором та у цьому ж розмірі.

Крім того, суд стягуючи з відповідача
заборгованість тільки в сумі 307 555 грн. 25
коп., що була нарахована вже понад
встановлену вказаним рішенням від 14
лютого 2013 року, не врахував, що рішення
Івано-Франківського міського суду від
14 лютого 2013 року не виконано та
заборгованість за кредитом не
погашена.

Посилаючись на те, що наявність
судового рішення про звернення
стягнення на предмет застави не
перешкоджає пред'явленню кредитором
позову про стягнення заборгованості за
кредитом, просить рішення суду змінити
та позовні вимоги банку задовольнити в
повному обсязі.

В судовому засіданні представник ПАТ
«Банк Фінанси та Кредит» - Матіїв А.В.
апеляційну скаргу підтримав по
вищенаведених мотивах.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 апеляційну
скаргу заперечила, посилаючись на її
безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши письмові матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку про задоволення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та
стягуючи з ОСОБА_3 різницю між наявною
сумою заборгованості на час
пред'явлення позову в розмірі 1 351 899 грн.
69 коп. та сумою заборгованості, яка була
встановлена рішенням суду від 14 лютого
2013 року в розмірі 1 044 344грн. 44 коп., суд
першої інстанції виходив з наявності
судового рішення про задоволення
вимог кредитора та права банку на
отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК
України, що нараховані позивачем понад
встановлену рішенням суду від 14 лютого
2013 року заборгованість.

Однак, такий висновок зроблено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 17
березня 2008 року між банком та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір №
24/08-МК, згідно якого банк надав
відповідачу кредитні кошти в сумі 799 700
грн. із щомісячною сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 18%
річних та з кінцевим терміном
повернення кредиту до 16 березня 2023
року.

Станом на 09 січня 2013 року
заборгованість ОСОБА_3 за кредитним
договором становить 1 351 899 грн. 69 коп., з
яких: загальна сума заборгованості
основного боргу - 799 700 грн., сума
нарахованих та несплачених відсотків
417 565 грн. 30 коп., сума несплаченої пені
за кредитом - 134 634 грн. 39 коп.

Визначений банком розмір
заборгованості представником ОСОБА_3
не оспорюється.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання
міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання
є прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2
ст. 1050 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Судом встановлено, що на час розгляду
справи заборгованість за кредитом
ОСОБА_3 не погашена.

Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 3,4 ЦПК
України право вибору способу
судового захисту, передбаченого
законом або договором, належить
виключно позивачеві.

Встановлено, що заочним рішенням
Івано-Франківського міського суду від
14 лютого 2013 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду від 31 липня
2013 року в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 24/08-МК від 17 березня 2008 року в
розмірі 1 044 344 грн. 44 коп. звернуто
стягнення на нерухоме майно, що є
предметом іпотеки, а саме: приміщення
адміністративно-торгового призначення
АДРЕСА_1

Разом із тим, це не виключає право банку
на застосування такого способу
судового захисту як стягнення
заборгованості з метою погашення
заборгованості за тим самим договором
кредиту у разі, якщо на час розгляду
спору заборгованість за кредитом не
погашена.

Враховуючи, що банком було реалізовано
спосіб судового захисту шляхом
звернення стягнення на предмет іпотеки
відповідно до положень ст. 33 Закону
України «Про іпотеку», наявність
судового рішення про звернення
стягнення на нерухоме майно, що є
предметом іпотеки, яке не виконане, не
звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум
шляхом стягнення з боржника на користь
кредитора заборгованості за кредитним
договором.

За наведених обставин рішення суду
першої інстанції підлягає до
скасування з ухваленням нового рішення
про задоволення позовних вимог та
стягнення на користь банку з ОСОБА_3
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 1 351 899 грн. 69 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК з відповідача
слід стягнути на користь позивача
понесені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк Фінанси
та Кредит» задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 26 вересня 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства «Банк Фінанси та Кредит»
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк Фінанси та Кредит»
заборгованість за кредитним договором
№ 24/08-МК від 17 березня 2008 року у розмірі
1 351 899 грн. 69 коп., з яких: загальна сума
заборгованості основного боргу - 799 700
грн., сума нарахованих та несплачених
відсотків 417 565 грн. 30 коп., сума
несплаченої пені за кредитом - 134 634 грн.
39 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк Фінанси та Кредит» 3 441 грн.
сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з часу
проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання ним законної сили.

Головуюча
О.Ю. Беркій

Судді:
О.В. Пнівчук

А.І. Шишко