АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 2218/4443/2012
Провадження № 22-ц/792/2372/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду
Хмельницької області

в складі : головуючого - судді
Переверзєвої Н.І..

суддів: Кізюн О.Ю., Харчука В.М

при секретарі Дубовій М.В., Сацюк Г.О.

з участю: ОСОБА_1,
представників сторін

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду від
17 вересня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів

в с т а н
о в и л а:

В лютому 2012 року позивачка звернулась
до суду і просила виселити відповідача
із належного їй на праві приватної
власності будинку за АДРЕСА_1, а також
стягнути із нього понесені нею судові
витрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 17 вересня 2014 року позов
задоволено.

Ухвалено виселити ОСОБА_1 із будинку
АДРЕСА_1.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судовий збір в сумі 107,3 грн.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1
означене рішення вважає незаконним,
просить його скасувати, посилаючись на
те, що судом безпідставно прийнято до
уваги як доказ рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 27 серпня 2014
року, оскільки означене рішення ще не
набрало законної сили в зв"язку із його
оскарженням до апеляційного суду. На
думку апелянта, не є об"єктивними
доказами, що підтверджують порушення
правил співжиття з його боку і
постанови про відмову у порушенні
кримінальної справи від 16.12.2007 року,
16.08.2008 року, 02.06.2010 року, 19.07.2010 року. Крім
того, вважає, що позивачем не доведено
обставин, що він не допускає її до
помешкання, однак він

не зміг спростувати таких її тверджень
через неможливість бути присутнім в
судовому

засіданні з поважних причин.

________________________________________________________________________
_______

Головуючий у першій інстанції -
Дручкова С.П. Провадження №
22ц/792/2372/14

Доповідач - Переверзєва Н.І.
Категорія 44

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.316 ЦК України
правом власності є право особи на
річ(майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

За ч. 1 ст. 317 цього ж Кодексу власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач,
члени його сім"ї або інші особи, які
проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил співжиття роблять
неможливим для інших проживання із
ними в одній квартирі чи в одному
будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до роз"яснень, що містяться
в п. 17 постанови Пленуму Верховного
Суду України №2 від 12 квітня 1985 року ( з
послідуючими змінами) „Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України" при вирішення справ про
виселення на підставі ст. 116 ЖК України
осіб, які систематично порушують
правила співжиття і роблять неможливим
для інших проживання з ними в одній
квартирі або будинку, слід виходити з
того, що при триваючій антигромадській
поведінці виселення винного може
статися і при повторному порушенні,
якщо раніше вжиті заходи попередження
або громадського впливу не дали
позитивних результатів. Маються на
увазі, зокрема, заходи попередження, що
застосовуються судами, прокурорами,
органами внутрішніх справ,
адміністративними комісіями
виконкомів, а також заходи
громадського впливу...

З матеріалів справи слідує, що сторони
із 04 травня 2002 року по 17 липня 2007 року
перебували в зареєстрованому шлюбі. В
період шлюбу, а саме, 24 червня 2003 року
вони придбали земельну ділянку, площею
0,12 га у садівничому товаристві
„Керамік" у м. Хмельницькому. На
вказаній земельній ділянці побудовано
житловий будинок, право власності на
який 22 липня 2010 року зареєстровано за
ОСОБА_2 Оспорюючи її право власності, як
на будинок, так і на земельну ділянку
ОСОБА_1 звернувся до суду і рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від
27 серпня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 21 жовтня 2014
року, визнано за ним право власності на
? частину земельної ділянки, а у
задоволенні позову про визнання права
власності на ? частину будинку
відмовлено. Не дивлячись на це, ОСОБА_1
мешкає у даному будинку без реєстрації,
порушує правила співжиття, приводить у
будинок сторонніх осіб, з якими
розпиває спиртні напої, погрожує
бувшій дружині фізичною розправою,
створює їй перешкоди у доступі до
житла, в зв"язку з чим вона 27 травня 2010
року, 14 липня 2010 року, 27 квітня 2011 року
зверталась із заявами до Хмельницького
міського відділу внутрішніх справ. У
першому випадку працівником міліції
01.05.2010 року ОСОБА_1 винесено офіційне
застереження про неприпустимість
протиправної поведінки, у другому -
складено протокол від 20 липня 2010 року
про адміністративне правопорушення за
ч.1 ст. 178 КУпАП, за яким накладено
стягнення у вигляді попередження. До
цього двічі 16.12.2007 року та 16.08.2008 року
виносились постанови про відмову в
порушенні кримінальних справ за
заявами ОСОБА_2 щодо неправомірних дій,
вчинених ОСОБА_1, а на останнє звернення
позивачки їй просто дана відповідь за
№5710 від 25 травня 2011 року.

Давши належну оцінку цим обставинам,
іншим наявним у справі доказам, суд
прийшов до обгрунтованого висновку що
ОСОБА_1 систематично порушує правила
співжиття, перешкоджає ОСОБА_2
володіти, користуватися та
розпоряджатися належним їй на праві
приватної власності будинком. Оскільки
раніше вжиті заходи попередження про
недопущення подібної поведінки не дали
позитивних результатів, з врахуванням
наявності у відповідача іншого житла в
м. Хмельницькому за адресою: АДРЕСА_2, у
якому він зареєстрований, останній
правомірно виселений із вище
означеного будинку.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і містять
посилання на обставини, які з
достатньою повнотою досліджені і
оцінені судом першої інстанції. Вони
фактично зводяться до власної правової
оцінки обставин справи і незгоди
апелянта із висновками суду по їх
оцінці та не впливають на законність
рішення, яке постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, що регулюють
спірні правовідносини, а тому
апеляційний суд не знаходить підстав
для його скасування.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 17 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/ Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Н.І.Переверзєва