Провадження № 2/161/5230/14
У Х В А Л А

13 листопада 2014 року

місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого – судді
Присяжнюк Л.М.,

при секретарі – Фурман Ю.В.,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в м. Луцьку заяву ОСОБА_1 у
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

12.11.2014 року відповідач
ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про
забезпечення позову. Вказує, що заочне
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 21.09.2010 року у
справі № 2-4789/10, яке було скасовано
судом, було всупереч закону виконано
шляхом проведення прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна, про що
головним державним виконавцем Першого
відділу ДВС ЛМУЮ складено акт від 29.04.2013
року. Однак, квартира, яка була
реалізована в ході торгів та що
знаходиться в м. Луцьку по вул.
Кравчука, 26/73 належить їй на праві
власності. Вважає, що таке відчуження
майна було протиправним, було порушено
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна. На даний
момент набувачам квартири стало відомо
про скасування заочного рішення, і
останні мають намір відчужити
зазначене нерухоме майно. Просить
допустити забезпечення позову шляхом
заборони вчиняти будь-які дії
спрямовані на відчуження, проведення
технічної інвентаризації вищевказаної
квартири.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

У заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено: причини, у
зв’язку з якими потрібно забезпечити
позов; вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності; інші відомості,
необхідні для забезпечення позову (ч. 2
ст. 151
ЦПК України).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» установлено, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з’ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. При встановленні
відповідності виду забезпечення
позову позовним вимогам суд має брати
до уваги не тільки інтереси позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв’язку із застосуванням
відповідних заходів.

У поданій до суду заяві про
забезпечення позову, заявник не
наводить обґрунтованих доказів того,
що невжиття заходів забезпечення
позову у якийсь спосіб може у
майбутньому утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду у
даній справі.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
заяви про забезпечення позову слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209-210 ЦПК України,
суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 у
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором – відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд
Волинської області шляхом подання
апеляційної скарги в п’ятиденний
строк з дня її проголошення. У разі,
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Присяжнюк Л.М.