АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
в 1-й інстанції - Мирошниченко О.В.
Доповідач: Чобіток А.О.
Ухвала

Іменем України

06 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, подану в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 15 серпня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

в с т а
н о в и л а:

В грудні 2013 року позивач пред»явила
вказаний позов до відповідача та
зазначала,що з 05 вересня 2007 року по 25
грудня 2012 року перебувала у шлюбі з
відповідачем.В період шлюбу 23
листопада 2010 року між нею та ПАТ
«Альфа-Банк» укладено кредитний
договір № 50019369,за умовами якого вона
отримала у кредит 19 944 грн..24 січня 2011
року вона отримала в ПАТ КБ
«ПриватБанк» кредитну карту НОМЕР_1 з
кредитним лімітом 5 000 грн.

Посилаючись на те,що вказані кредитні
кошти були витрачені в інтересах
сім»ї,позивач просила стягнути з
відповідача 16 195 грн.45 коп.,тобто Ѕ
частини сплачених нею коштів за
вказаними кредитними договорами у
розмірі 32 390 грн.89 коп. після припинення
шлюбних відносин в березні 2012 року.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 15 серпня 2014 року позов
задоволено.

В апеляційній скарзі представник
відповідача просить скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити
нове,яким відмовити в задоволенні
позову.

Вказує,що отримані без його згоди у
кредит кошти використані були
позивачем не в інтересах сім»ї і не на
розвиток його бізнесу. Обраний
позивачем спосіб захисту не є належним
способом,оскільки ч.4 ст.65 СК України
передбачено врахування зобов»язань
при поділі майна подружжя,а не їх поділ.

Вислухавши доповідь судді,пояснення
представника відповідача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, обставини
справи, колегія суддів приходить до
наступного.

Встановлено, що з 05 вересня 2007 року по 25
грудня 2012 року сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі, під час якого
позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» укладено
кредитний договір № 50019369, за умовами
якого вона отримала 23.11.2011 року у кредит
19 944 грн., який було витрачено на
закупівлю товарів для продажу в межах
бізнесу ОСОБА_2, як фізичної
особи-підприємця, що підтверджується
видатковими накладними .

24 січня 2011 року ОСОБА_3 отримала в ПАТ КБ
«ПриватБанк» кредитну карту НОМЕР_1 з
кредитним лімітом 5 000 грн., з яких 27.01.2011
року 3 600 грн. як фінансова допомога було
переховано на рахунок ОСОБА_2, з
залишку яких також здійснювались
розрахунки за товар .

В рахунок погашення заборгованості по
кредитним договорам, ОСОБА_3 до ПАТ КБ
«ПриватБанк» сплачено 14 236 грн. 59 коп. з
датою погашення 30.04.2014 року, а до ПАТ
«Альфа-Банк» 19 104 грн. 29 коп. - 24.04.2013 року
.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України,
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3 , суд першої інстанції встановив
та виходив з того, що оскільки кошти
позичені позивачем в загальній сумі 33
340 грн. 88 коп. були використані в
інтересах сім»ї , що доведено наявними
в матеріалах справи видатковими
накладними, фіскальними чеками, то
вказаний борг повинен бути розділений
між колишнім подружжям в рівних
частинах зі стягненням з відповідача
на користь ОСОБА_3 16 195 грн. 45 коп.
,оскільки останньою борг повернуто. .

Такі висновки суду є законними та
обґрунтованими, ухваленими відповідно
до норм матеріального та
процесуального права, що регулюють
правовідносини, що виникли між
сторонами.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України за № 11 від
21.12.2007 року «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу,визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя » до складу
майна, що підлягає поділу включається
загальне майно подружжя, наявне у нього
на час розгляду справи, та те, що
знаходиться у третіх осіб. При поділі
майна враховуються також борги
подружжя та правовідносини за
зобов'язаннями, що виникли в інтересах
сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Як вбачається з матеріалів
справи, то кредитні правовідносини
ОСОБА_3 за зобов»язаннями з ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ПАТ «Альфа-Банк»
виникли в період шлюбу між сторонами, а
кредитні кошти використані в інтересах
сім»ї, що підтверджується доказами, що
містять матеріали справи ( видаткові
накладні, фіскальні чеки, заява на
видачу готівки) .

Таким чином, обов»язок ОСОБА_2 по
поверненню частини боргу ОСОБА_3 перед
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ
«Альфа-Банк», передбачений ч. 4 ст. 65 СК
України.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об»єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатнісь і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України
визначено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

Заперечуючи проти позову та не
погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2
будь-яких доказів які б містили
інформацію стосовно того, що кредитні
кошти отримані ОСОБА_3 під час шлюбу з
ним були використані не в інтересах
сім»ї , не надав .

Беручи до уваги всі встановлені
судом факти і відповідні їм
правовідносини, належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо,а також достатність і
взаємний зв"язок доказів у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку про законність та
обґрунтованість рішення ухваленого по
даній справі та відсутність підстав до
його скасування.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК
України,колегія суддів,-

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1,подану
в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 15 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді -