У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука
А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - приватний
нотаріус Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, про
визнання шлюбного договору недійсним,
за касаційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_7 на рішення апеляційного
суду Харківської області від 20 серпня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, в якому
просив визнати шлюбний договір
недійсним, оскільки положення п. п. 2.4 -
2.7 шлюбного договору суперечать
вимогам ст. 47
Конституції України, п. 1 ст. 8
Європейської конвенції про захист прав
людини та основних свобод, ч. 3 ст. 6, ст.
383, 405 ЦК України, ч. 5 ст. 93 СК України,
тому є недійсними на підставі ч. 1 ст. 203,
ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 15 травня 2014 року
позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсними п. п. 2.4 - 2.7 шлюбного
договору, укладеного між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, посвідченого приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
реєстровий № 907.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 20 серпня 2014
року рішення Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 15 травня 2014 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_7, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
правильно виходив з того, що позивач
пропустив строк позовної давності для
звернення до суду за захистом свого
права, а тому дійшов правильного
висновку про відмову у позові.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновком суду апеляційної інстанції
та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги,
змісту оскаржуваного судового рішення
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначеного судового рішення.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судом апеляційної
інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 20 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук
А.О. Маляренко А.В.