АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції: Шумейко О.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 14 липня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«ПриватБанк» про визнання недійсним
кредитного договору, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 рокупредставник позивача
звернувся в суд із зазначеним позовом,
в якому просив стягнути з відповідача
заборгованість у розмірі 19425.03 грн. за
кредитним договором №. б/н від 12.06.2008
року.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконує, у
зв'язку з чим утворилася
заборгованість.

В свою чергу, представник ОСОБА_1
звернувся до суду із зустрічним
позовом, в якому просив визнати
кредитний договір недійсним.

В мотивування вимог посилався на те, що
всупереч положенням Закону України
«Про захист прав споживачів» банком не
долучено доказів, що підтверджують
факт передачі ОСОБА_1 другого
примірника кредитного договору. Крім
того, своєю заявою просив застосувати
строк позовної давності.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 14 липня 2014 року - первісний
позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 12 червня 2008
року, що виникла за період з 12 червня 2008
року по 10 лютого 2014 року, а саме:
заборгованість за кредитом у сумі 2665,29
грн., заборгованість по процентам за
користування кредитом у сумі 9938,55 грн.,
заборгованість по комісії за
користування кредитом у розмірі 5420 грн.
штраф у загальному розмірі 1401,19 грн. та
судовий збір у сумі 243,60 грн.

В задоволенні зустрічного позову -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення та ухвалити нове про відмову у
задоволенні первісного позову,
застосувати строк позовної давності та
закрити провадження по справі,
посилаючись на те, що суд ухвалив
рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує на те, що ОСОБА_1 дізнався, що
договір має пункти про правила та
умови, з якими він нібито був
ознайомлений.

Крім того, договір є таким, що не
відповідає вимогам закону щодо змісту
договорів споживчого кредиту, та не
може вважатися як кредитний договір,
укладений в письмовій формі, що
відповідно до вимог закону робить його
нікчемним, та таким, що підлягає
визнанню недійсним.

В судовому засіданні представник
апелянта скаргу підтримав.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Вирішуючи спір між сторонами, суд
виходив з того, що ОСОБА_1 взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором не
виконав, заборгованість у повному
обсязі не погашена, умови договору
порушуються відповідачем в частині
повернення кредитних коштів, а тому
права позивача підлягають судовому
захисту.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та грунтується на вимогах
закону.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК
України зобов'язання мають
виконуватись належним чином та у
встановлений строк. Одностороння
відмова від виконання зобов'язань не
допускається.

Згідно до ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 12 червня 2008 року
між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1
укладено договір про надання
банківських послуг, за умовами якого
відповідач отримав кредит у розмірі 3000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Позивач виконав свої зобов'язання,
надавши відповідачу кредитні кошти в
повному обсязі.

Натомість, ОСОБА_1 свої зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконує, у зв'язку з чим утворилася
заборгованість, яка становить - 19425,03
грн., з яких: заборгованість по тілу
кредиту - 2665,29 грн., заборгованість за
відсотками - 9938,55 грн., 5420,00 грн.
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 901.19 грн. -
(процентна складова).

Таким чином, колегія суддів
погоджується з аргументованим
висновком суду першої інстанції про те,
що умови кредитного договору не
виконуються належним чином, а тому
заборгованість має бути стягнута в
судовому порядку.

Твердження апелянта про те, що суд
безпідставно не застосував строк
позовної давності, є необґрунтованими,
оскільки протягом дії укладеного 12.06.2008
р. кредитного договору жодна з його
сторін не заявляла про його припинення,
а тому дія цього договору була
автоматично продовжена (пролонгована)
на наступні періоди (п. 9.12 Умов і Правил
надання банківських послуг).

Крім того, суд не може оговорювати
строк позовної давності, оскільки
відповідачем здійснювалися проплати
за договором, що свідчить про визнання
ОСОБА_1 своєї заборгованості,
пролонгації договору та переривання
строку позовної давності.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову, суд також вірно виходив з того,
що договір кредиту не суперечить
нормам ЦК України, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства,
оскільки при укладанні договору
волевиявлення позивача було вільним і
відповідало його внутрішній волі, про
що свідчить його підпис, а тому
відсутні будь-які законні підстави для
визнання його недійсним.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи,
які б давали підстави до скасування
рішення суду, оскільки при розгляді
справи у апеляційному суді скаржник не
надав будь - яких переконливих доказів
на спростування висновків суду першої
інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 14 липня 2014 року в справі
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий
Судді