АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

02 грудня 2014 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого -

суддів:

при секретарі

Красвітної Т.П.

Михайловської С.Ю., Пономарь З.М.

Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Надра" до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 21 березня 2007 року між ВАТ КБ "Надра" та відповідачкою ОСОБА_6 був укладений договір №8/2007/840-МК34/4, відповідно до якого позивачем надано ОСОБА_6 кредит у сумі 250000,00 доларів США, а відповідачка зобов"язалась повернути кредит періодичними щомісячними платежами до 20.03.2017 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 14,4% відсотків річних, а також пені і штрафу у разі прострочення платежу. В порядку забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем ОСОБА_8 21 березня 2007 року був укладений договір поруки, відповідно до умов якого він зобов'язувався солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов'язання відповідачкою ОСОБА_6 за кредитним договором. Відповідачка належним чином умови кредитного договору не виконує, тому, станом на 27 січня 2014 року, виникла заборгованість перед банком у розмірі 778064,52 доларів США, що еквівалентно 6219069,71 грн., яка складається з наступного: 238332,78 доларів США, що еквівалентно 1904993,91 грн., - заборгованість за сумою кредиту, 325581,62 доларів США, що еквівалентно 2602373,89 грн., - заборгованість по процентам, 74247,33 доларів США, що еквівалентно 593458,91 грн., - пеня у межах річного строку за несвоєчасне погашення заборгованості, 139902,79 доларів США, що еквівалентно 1118243,00 грн., - штраф у межах річного строку на підставі п. 9.3 кредитного договору. Вказану заборгованість позивач просив стягнути на свою користь солідарно з відповідачів, а також просив стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2014 року позов задоволено; вирішено стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_8, на користь позивача заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-МК34/4 від 21 березня 2007 року, яка виникла станом на 27 січня 2014 року та складається з: 238332,78 доларів США, що еквівалентно 1904993,91 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 325581,62 доларів США, що еквівалентно 260373,89 грн. -заборгованість по процентам, 74247,33 доларів США, що еквівалентно 593 458,91 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, 139902,79 доларів США, що еквівалентно 1118243,00 грн. - штраф, а всього - 778064,52 доларів США, що еквівалентно 6219069 грн. 71 коп. Стягнуто з кожного з відповідачів на користь позивача судовий збір в сумі по 1827 грн. 00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та закриття провадження у справі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники процесу повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України. У судовому засідання присутній ОСОБА_7, який є представником обох відповідачів (а.с. 34).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 21 березня 2007 року між ВАТ КБ "Надра", правонаступником якого є позивач, та відповідачкою ОСОБА_6 був укладений договір №8/2007/840-МК34/4, відповідно до якого позивачем надано ОСОБА_6 кредит у сумі 250000,00 доларів США, а відповідачка зобов"язалась повернути кредит періодичними щомісячними платежами до 20.03.2017 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 14,4% відсотків річних, а також пені і штрафу у разі прострочення платежу.

Зокрема, пунктом 9.3 вказаного кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку штраф у розмірі 25% від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків, вказаних у графіку і визначених на дату прострочення.

В порядку забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та відповідачем ОСОБА_8 21 березня 2007 року був укладений договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_8 зобов'язався солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання відповідачкою ОСОБА_6 умов кредитного договору.

Пунктом 2.1 договору поруки передбачено, що відповідальність поручителя та боржника є солідарною.

Банком умови кредитного договору виконані належним чином, що стверджується копією заяви на отримання готівки відповідачкою (а.с. 8).

Судом також встановлено, що відповідачка належним чином умови кредитного договору не виконує, тому, станом на 27 січня 2014 року, виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 778064,52 доларів США, що еквівалентно 6219069,71 грн., яка складається з наступного: 238332,78 доларів США, що еквівалентно 1904993,91 грн., - заборгованість за сумою кредиту, 325581,62 доларів США, що еквівалентно 2602373,89 грн., - заборгованість по процентам, 74247,33 доларів США, що еквівалентно 593458,91 грн., - пеня у межах річного строку за несвоєчасне погашення заборгованості, 139902,79 доларів США, що еквівалентно 1118243,00 грн. - штраф у межах річного строку на підставі п. 9.3 кредитного договору, що підтверджується детальним розрахунком заборгованості за кредитним договором, який надано позивачем.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов"язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову та стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором №8/2007/840-МК34/4 від 21 березня 2007 року, яка виникла станом на 27 січня 2014 року, та дорівнює 778064,52 доларів США, що еквівалентно 6219069,71 грн.

Колегія звертає увагу, що встановлений місцевим судом розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем відповідним детальним розрахунком на а.с. 7.

Крім того, апеляційна скарга не містить доводів щодо непогодження із визначеним місцевим судом розміром заборгованості за тілом кредиту, відсотками, пенею, а також не містить заперечень щодо факту нарахування штрафу та його розміру, тому суд апеляційної інстанції розглядає дану справу у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 303 ЦПК України.

Доводи апелянта щодо ненадання банком графіку погашення кредиту - не спростовують обов"язку відповідачки виконувати умови кредитного договору шляхом внесення щомісячних платежів на погашення боргу.

Так, обов"язок внесення періодичних платежів відповідачкою передбачений розділами 4, 6 кредитного договору №8/2007/840-МК34/4, який підписаний ОСОБА_6

Більше того, ОСОБА_6 вчиняла дії, що свідчать про визнання нею обов"язку вносити щомісячні платежі в порядку виконання умов вказаного кредитного договору, що стверджується розрахунком заборгованості, згідно якого з квітня 2007 року по листопад 2009 року ОСОБА_6 щомісяця вносила кошти на виконання зазначеного договору (а.с. 7). Факт здійснення щомісячних платежів відповідачкою, по листопад 2009 року, не заперечувався її представником у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, що стверджується журналом та звукозаписом процесу.

У зв"язку з наведеним, колегія дійшла висновку про наявність підстав для застосування ч.2 ст. 1050 ЦК України та правомірність вимоги банку щодо дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Колегія звертає увагу, що в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представником відповідачки, в усній формі, було заявлено про застосування позовної давності.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Частина 2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно із ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; зважаючи, що умови договору відповідачка повинна була виконувати частинами щомісячно; враховуючи, що кредитним договором не передбачено збільшений строк позовної давності; приймаючи до уваги, що з даним позовом до суду банк звернувся 13 березня 2014 року, що стверджується штампом вхідної кореспонденції Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 1); враховуючи, що, згідно позовної заяви, банк просив стягнути заборгованість станом на 27.01.2014 року; приймаючи до уваги, що з 19 квітня 2007 року по 18 листопада 2009 року ОСОБА_6 щомісяця вносила кошти на виконання кредитного договору, тобто вчиняла дії, що свідчать про визнання боргу; враховуючи, що до 24 березня 2011 року ВАТ КБ "Надра" було вчинено дію, що свідчить про переривання позовної давності - пред"явлено позов до ОСОБА_6 і ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором №8/2007/840-МК34/4, що стверджується рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 24.03.2011 року про відмову банку у задоволенні вказаного позову (а.с. 80 - 81), - колегія дійшла висновку, що місцевим судом правильно стягнуто заборгованість за тілом кредиту і відсотками за користування кредитом за весь період заборгованості, а заборгованість за пенею та штраф - у межах річного строку, що стверджується розрахунком на а.с. 7.

Безпідставною є вимога апеляційної скарги про закриття провадження у даній справі за п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, у зв"язку з наявністю такого, що набрало законної сили рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2011 року, яким ВАТ КБ "Надра" відмовлено у повному обсязі у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 і ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором №8/2007/840-МК34/4 та відповідним договором поруки, що утворилась станом на 04.01.2010 року, з підстав, зокрема, ненастання строку платежу за кредитним договором, який визначено 20.03.2017 року. Вказаним рішенням також відмовлено ОСОБА_6 у задоволені зустрічного позову до ВАТ КБ "Надра" про визнання недійсним кредитного договору №8/2007/840-МК34/4 (а.с. 80).

Позов, що розглядається заявлено з посиланням на наявність у відповідачки обов"язку виконувати умови кредитного договору №8/2007/840-МК34/4 шляхом здійснення періодичних щомісячних платежів, а предметом спору є заборгованість за інший період часу - станом на 27 січня 2014 року.

Отже позов, що розглядається має інший предмет спору, інший предмет доказування та заявлений з інших підстав, тому п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України застосуванню не підлягає.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Колегія звертає увагу, що ухвалення місцевим судом у даній справі заочного рішення, без присутності відповідачів у судовому засіданні, не вплинуло на правильність висновків районного суду.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог та змісту доводів апеляційної скарги, враховуючи положення ст.ст. 88, 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Т.П.Красвітна

Судді С.Ю.Михайловська

З.М.Пономарь