Справа №
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року

м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого одноособово судді
Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання
Скибінській Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Одеси справу за скаргою
ОСОБА_1 на дії старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області,
ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського
районного суду м. Одеси зі скаргою на
дії старшого державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області, ОСОБА_2, в якій
просить визнати протиправними дії
зазначеного державного виконавця щодо
відмови у відкритті виконавчого
провадження за виконавчим листом
№2а/1522/4873/11, виданого Приморським
районним судом міста Одеси 14 березня 2014
року та зобов'язати державного
виконавця відкрити виконавче
провадження та провести виконавчі дії
за виконавчим листом №2а/1522/4873/11,
виданого Приморським районним судом
міста Одеси 04 березня 2014 року.

В обґрунтування скарги заявник вказує
на те, що постановою Приморського
районного суду міста Одеси від 27 січня
2014 року задоволено позовні вимоги
ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області.

04 березня 2014 року, Приморським районним
судом міста Одеси, на виконання
постанови Приморського районного суду
міста Одеси від 27 січня 2014 року, видано
виконавчий лист №2а/1522/4873/11.

11 червня 2014 року, виконавчий лист
№2а/1522/4873/11 було пред'явлено до
виконання до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області.

13 червня 2014 року, постановою старшого
державного виконавця Відділу ДВС,

ОСОБА_3, було відмовлено у відкритті
виконавчого провадження за виконавчим
листом

№2а/1522/4873/11 на підставі того, що
виконавчий документ не відповідає
вимогам частини 1

статті 18 Закону України «Про виконавче
провадження».

Заявник зазначає, що у ч. 1 ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження»
встановлено які дані та в якому порядку
повинні зазначатись у виконавчому
документі. Зокрема, п. 4 ч. 1 ст. 18
зазначеного Закону встановлює, що у
виконавчому документі зазначається
резолютивна частина рішення. Проте, в
даному пункті не вказано в якому
порядку мають зазначатись сторони
(боржник та стягувач).

У зв’язку з зазначеним заявник
зазначає, що у виконавчому листі
№2а/1522/4873/11 чітко вказана особа, яка
зобов'язана здійснити певні дії та
особа, на користь якої мають бути
вчинені ці дії, тому, відмова старшого
державного виконавця Відділу ДВС
ОСОБА_2 у відкритті виконавчого
провадження за виконавчим листом
№2а/1522/4873/11 на підставі частини 1 статті
18 Закону України «Про виконавче
провадження» є незаконною та порушує
права стягувача на належне виконання
судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, заявник
вважає, що висновок старшого
державного виконавця щодо допущення
технічної помилки та неможливості
виконання рішення суду є
безпідставним, виконавчий лист
№2а/1522/4873/11 відповідає вимогам чинного
законодавства, слід чого для відкриття
виконавчого провадження немає жодних
перепон.

Заявник у судове засідання не
з’явився, про час та місце проведення
судового засідання сповіщався
належним чином, надав до суду письмову
заяву відповідно до якої просить
розглядати скаргу у його відсутності,
вимоги скарги підтримує та просить
задовольнити.

Старший державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області, ОСОБА_2, у судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового розгляду справи сповіщався
належним чином, причини неявки суду не
повідомив, заяви про розгляд справи у
його відсутності до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази, наявні в
матеріалах справи, та надавши їм
правову оцінку, суд вважає скаргу
такою, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 червня 2014 року,
постановою старшого державного
виконавця Відділу ДВС, ОСОБА_3, було
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження за виконавчим листом
№2а/1522/4873/11, виданого Приморським
районним судом м. Одеси 04.03.2014 року, на
підставі того, що виконавчий документ
не відповідає вимогамчастини1статті 18
Закону України «Про виконавче
провадження».

Зі змісту зазначеної постанови
вбачається, що у виконавчому документі
пред’явленому до виконання допущена
технічна помилка, а саме в резолютивній
частині виконавчого документа
зазначено – зобов’язати Головне
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області здійснити
перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії,
а в графі найменування боржника,
боржником зазначено ОСОБА_1, в графі
стягувача зазначено – Головне
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області.

Допущена технічна помилка робить
неможливим подальше виконання рішення
суду, а Законом України «Про виконавче
провадження» не передбачено право
державного виконавця звернутися до
органу який видав виконавчий документ
з заявою про виправлення допущеної
технічної помилки.

У відповідності до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов’язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до ст. 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження – це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах у спосіб та в
межах повноважень, визначених цим
Законом. Іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
закону та інших законів, а також
рішенням, що відповідно до цього Закону
підлягають примусовому виконанню.

У відповідності з ч. 1, 2 ст. 5 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов’язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених законом,
здійснювати необхідні міри для
своєчасного і повного виконання
рішення способом і в порядку,
передбаченому виконавчим документом.

Відповідно до ст. 7 вищенаведеного
закону, державний виконавець
зобов’язаний використовувати надані
йому права у точній відповідності із
законом і не допускати у своїй
діяльності порушення прав та законних
інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання
до відповідного органу державної
виконавчої служби.

Статтею 18 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачені вимоги до виконавчого
документа. Так, у виконавчому документі
зазначаються: назва і дата видачі
документа, найменування органу,
прізвище та ініціали посадової особи,
що його видали; дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано
документ; повне найменування (для
юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
власне ім'я та по батькові) (для
фізичних осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер
і серія паспорта стягувача та боржника
для

фізичних осіб - громадян України, які
через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це
відповідні органи державної влади та
мають відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які
ідентифікують стягувача та боржника чи
можуть сприяти примусовому
виконанню, зокрема, дата народження
боржника та його місце роботи
(для фізичних осіб), місцезнаходження
майна боржника, рахунки стягувача та
боржника тощо; резолютивна частина
рішення; дата набрання законної
(юридичної) сили рішенням; строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання. У разі якщо рішення
ухвалено на користь кількох позивачів
або проти кількох відповідачів, а
також якщо належить передати майно,
що перебуває в кількох місцях, у
виконавчому документі зазначаються
один боржник та один стягувач, а також
визначається, в якій частині необхідно
виконати таке рішення, або
зазначається, що обов'язок чи право
стягнення є солідарним. Виконавчий
документ повинен бути підписаний
уповноваженою посадовою особою із
зазначенням її прізвища та ініціалів
і скріплений печаткою. Скріплення
виконавчого документа гербовою
печаткою є обов'язковим у разі, якщо
орган (посадова особа), який видав
виконавчий документ, за законом
зобов'язаний мати печатку із
зображенням Державного Герба України.
Законом можуть бути встановлені
також інші додаткові вимоги до
виконавчих документів.

Частиною 1 статті 26 Закону України про
виконавче провадження» передбачені
правові підстави для відмови у
відкритті виконавчого провадження, а
саме у разі: пропуску встановленого
строку пред'явлення документів до
виконання; неподання виконавчого
документа, зазначеного у статті 17
цього Закону, та неподання заяви про
відкриття виконавчого провадження у
випадках, передбачених цим Законом;
якщо рішення, на підставі якого
видано виконавчий документ, не
набрало законної (юридичної) сили,
крім випадків, коли воно у
встановленому законом порядку
допущено до негайного виконання;
пред'явлення виконавчого документа до
органу державної виконавчої служби
не за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення; якщо не закінчилася
відстрочка виконання рішення, надана
судом, яким постановлено рішення;
невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону; офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної
процедури;якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних платежів; наявності інших
передбачених законом обставин, що
виключають здійснення виконавчого
провадження.

На підставі аналізу наведених норм
чинного законодавства України, суд
приходить до висновку, що відмова
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області ОСОБА_2, у відкритті
виконавчого провадження за
виконавчим листом №2а/1522/4873/11, виданого
Приморським районним судом міста Одеси
14 березня 2014 року, є неправомірною,
виконавчий лист №2а/1522/4873/11 відповідає
вимогам чинного законодавства.

Таким чином, суд вважає доводи заявника
обґрунтованими, а скаргу такою, що
підлягаю задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
1, 5, 7, 18, 25, 26 Закону України «Про
виконавче провадження», ст.ст. 208-210, 293,
383-385 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області ОСОБА_2 -
задовольнити.

Визнати протиправними дії старшого
державного виконавця відділу
примусового сконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області ОСОБА_2 щодо
відмови у відкритті виконавчого
провадження за виконавчим листом
№2а/1522/4873/11, виданого Приморським
районним судом міста Одеси 14 березня 2014
року.

Зобов'язати старшого державного
виконавця відділу примусового
сконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
ОСОБА_2 відкрити виконавче провадження
та провести виконавчі дії за
виконавчим листом №2а/1522/4873/11, виданого
Приморським районним судом міста Одеси
04 березня 2014 року.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 5 - денний
строк з дня проголошення ухвали заяви
про апеляційне оскарження. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо
було подано апеляційну скаргу, ухвала
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя