Справа №442/9972/14-ц
Провадження №2/442/2971/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

29 грудня 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

при секретарі - Грабар Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Дрогобичі
цивільну справу за позовом Кредитної
спілки «Львівська» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ :

КС «Львівська» звернулася до суду з
позовом до відповідача, в якому просить
стягнути заборгованість за кредитним
договором в розмірі 100 161,32 грн.. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що 28.09.2006 року між КС
«Львівська» та відповідачем був
укладений кредитний договір №2006-5350, в
розмірі 34500 зі сплатою 17 % річних за
користування кредитом, терміном до
01.07.2014 року для купівлі автомобіля.
Поряд з цим, відповідач взятих на себе
кредитних зобов'язань не виконав, у
зв'язку з чим станом на 02.12.2014 року
заборгованість складає 100 161,32 грн, яка
складається з - 26 088,03 грн. - залишку по
тілу кредиту, 2 825,96 грн. -заборгованості
по відсотках, 37 947,61 грн.- заборгованість
по додатковим відсоткам, 31 178,37 грн.-
індексація, 113,64 грн.- 3% річних, 2007,70 грн. -
упущена вигода за період з 10.10.2014 року (
останній платіж) по 02.12.2014 р..

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подавши заяву
про розгляд справи у відсутності,
підтримання позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, не повідомивши причин, хоча
повістка йому була направлена
своєчасно на останню відому судові
адресу і, керуючись ст. 224 ЦПК України,
суд вважає цю особу повідомленою про
час та місце судового засідання. При
таких обставинах суд визнав неявку
відповідача неповажною та розглянув
справу у його відсутності, провівши
заочний розгляд справи.

Тому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Небажання відповідача надавати докази
в обґрунтування своїх заперечень проти
позову, зокрема з причини ухилення від
участі в судових засіданнях, дає суду
право при заочному розгляді справи
обмежитися доказами, наданими
позивачем, що повністю відповідає
положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає до часткового
задоволення, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що
28.09.2006 року між Кредитною спілкою
«Львівською» та її членом ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір №2006-5350, на
суму 34500 гривень на придбання
автомобіля марки HYUNDAI, модель Н 200,
реєстраційний номер НОМЕР_1, зі сплатою
17 % річних, а в разі несвоєчасної сплати
відсотків за кредит та частини кредиту
53 % річних, з кінцевим терміном
погашення 28.09.2012 року (а.с.7), та згідно з
додатком №2 від 28.09.2006 року з графіком
погашення заборгованості, яким також
продовжено дію договору до 01.07.2014 року.

Згідно п. 3.1. кредитного договору в разі
несвоєчасної сплати відсотків та
кредиту передбачена неустойка в
розмірі 0,15 % за кожен протермінований
день.

З розрахунку заборгованості за
вищевказаним кредитним договором
станом на 02.12.2014 року заборгованість з
розрахунку 17 % річних і з 05.03.2013 року 52 %
річних складає : 26088,03 грн. - залишок по
кредиту; 37 947,61 грн. - додаткові відсотки
за протермінування по сплаті кредиту;
2825,96 грн. - заборгованість по відсоткам;
31 178,377 грн. - індексація, що разом
становить 98039,98 грн. (а.с.3-5).

КС «Львівська» реалізувала своє право
захисту шляхом звернення з позовом до
суду.

Відповідно до п. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки.

Згідно із ч.1 ст.1 Закону України «Про
кредитні спілки» кредитна спілка - це
неприбуткова організація, заснована
фізичними особами, професійними
спілками, їх об'єднаннями на
кооперативних засадах з метою
задоволення потреб її членів у
взаємному кредитуванні та наданні
фінансових послуг за рахунок
об'єднаних грошових внесків членів
кредитної спілки. Абзацом 3 ч.1 ст.21
цього Закону передбачено, що кредитна
спілка відповідно до свого статуту
надає кредити своїм членам на умовах їх
платності, строковості та
забезпеченості в готівковій та
безготівковій формі.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цивільного законодавства у
встановлений строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України у
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Щодо стягнення індексації в розмірі 31
178, 37 грн., то суд вважає, що відповідно
до вимог Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення», зокрема ст.2 вказаного
Закону об»єктами індексації грошових
доходів населення можуть бути лише
певні доходи громадян, а відтак цей
Закон не поширюється на спірні
правовідносини, у зв»язку з чим
безпідставною є вимога про стягнення
суми індексації.

Поряд з цим, обґрунтованою є вимога про
стягнення суми трьох процентів річних
(113,64 грн.), що відповідає вимогам ст. 625
ЦК України та роз'ясненням, які
містяться у п. 18 Постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин", стягнення
трьох процентів річних від
простроченої суми полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів унаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за неправомірне користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові.

Крім цього, статтею 22 ЦК України
передбачено, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування, зокрема, на доходи, які
особа могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право було
порушене.

Позаяк, з урахуванням вимог положень ч.
4 ст. 623 ЦК України, суду не представлено
доказів вжиття кредитором заходів щодо
одержання неодержаних доходів. В
матеріалах справи відсутні докази
того, що позивачу заподіяні такі збитки
і що позивач мав намір якимось чином
розпорядитися такими коштами, і що
неповернення відповідачем суми вкладу
позбавило позивача скористатися своїм
правом і отримати реальну можливість
одержати доходи за рахунок цих коштів.

Покладення на відповідача
відповідальності у формі
відшкодування збитків за нездійснення
свого права суперечить в цілому
принципам юридичної відповідальності,
що настає за порушення саме
зобов'язань. З цих підстав вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
упущеної вигоди в розмірі 2007,70 грн. не є
обґрунтованими, а тому в задоволенні
таких слід відмовити.

На підставі наведеного до задоволення
підлягають лише вимоги щодо стягнення
заборгованості на суму 66861,60 грн. та 3%
річних - 113,64 грн. слід задоволити.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує
питання як слід розподілити між
сторонами судові витрати, а тому згідно
з вимогами ст. 88 ЦПК України з
відповідача в дохід держави слід
стягнути 670 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 224 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІННОМЕР_2) в користь
Кредитної спілки «Львівська» 6056,67 грн.
заборгованості за кредитним договором
від 28.09.2006 року № 2006 - 5360 грн., яка
складається з грн. - 26088,03 грн. - залишок
по кредиту; 37947,61 грн. - додаткові
відсотки за протермінування по сплаті
кредиту; 2825,96 грн. - заборгованість по
відсоткам, 3% річних - 113,64 грн., що разом
становить 66975,24 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 (ІННОМЕР_2) в дохід
держави 670 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Дрогобицький міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
А.П. Івасівка