У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Штелик
С.П.,

суддів: Коротуна В.М.,
Кафідової О.В.,

Касьяна О.П.,
Парінової І.К.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Одеської міської ради про визнання
права користування земельною ділянкою,
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
17 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 24 грудня 2007 року,
позов було задоволено. Визнано за
ОСОБА_1 право користування земельною
ділянкою площею 0,06 га, що розташована в
АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_3 подав до
апеляційного суду апеляційну скаргу
разом з клопотанням про поновлення
строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 17 жовтня 2013 року,
провадження за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення суду першої
інстанції у справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Одеської міської ради про
визнання права користування земельною
ділянкою, було закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати ухвалу апеляційного суду та
ухвалити нове рішення, мотивуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права й неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив із наявності підстав для
задоволення позову.

Закриваючи провадження у справі, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що рішення суду першої інстанції не
стосується прав та обов'язків ОСОБА_3, а
тому він не мав права на апеляційне
оскарження.

Проте з такими висновками апеляційного
суду повністю погодитися не можна.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України,
розглянувши касаційну скаргу на ухвалу
суду, суд касаційної інстанції
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду, якщо було
порушено порядок, встановлений для
його вирішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

З рішення суду першої інстанції
вбачається, що було вирішено питання
щодо права користування земельною
ділянкою, а саме: було визнано за ОСОБА_1
право користування земельною ділянкою
площею 0,06 га, що розташована в АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду
щодо оскарження заочного рішення суду
першої інстанції від 24 грудня 2007 року.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги ОСОБА_3 посилався на те, що
рішення суду першої інстанції
стосується його прав та обов'язків,
оскільки його матір ОСОБА_2, померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, він прийняв спадщину
після її смерті і 07 травня 2009 року
отримав свідоцтво про право на
спадщину за законом на спадкове майно,
а саме: 1/2 частину житлового будинку
АДРЕСА_1, що розташована на земельній
ділянці площею 1305 кв.м. Вказував, що
виділення земельної ділянки площею 0,06
га позивачці ОСОБА_1 порушує його права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
належним чином не перевірив доводи
ОСОБА_3 про те, що рішенням суду першої
інстанції від 24 грудня 2007 року
зачипаються його права та обов'язки.

Крім цього, статтею 55 Конституції
України встановлено, що права і свободи
людини і громадянина захищаються
судом.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції
України основними засадами
судочинства є забезпечення
апеляційного та касаційного
оскарження рішення суду, крім випадків,
встановлених законом.

Суд апеляційної інстанції, не дав
належної оцінки доводам ОСОБА_3 з точки
зору дотримання права заявника на
доступ до правосуддя, проголошеного ст.
6 Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод.

Положенням ст. 14 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
встановлено, що учасники судового
процесу та інші особи у випадках і
порядку, встановлених процесуальним
законом, мають право на апеляційне та
касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи вказане, апеляційний суд на
вищевказані вимоги закону уваги не
звернув та всупереч вимогам ст. 303 ЦПК
України належним чином не перевірив
доводи апеляційної скарги та дійшов
передчасного висновку про те, що ОСОБА_3
не належить до кола осіб, які
відповідно до ст. 292 ЦПК України мають
право оскаржити рішення суду в
апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 17 жовтня 2013 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
В.М. Коротун

О.П. Касьян

О.В. Кафідова

І.К. Парінова