АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 1269 /2014
інстанції: Хоменко О.Л.
доповідач: Поливач Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого:
Поливач Л.Д.

суддів:
Головачова Я.В., Невідомої Т.О.

при секретарі
Охневській Т.В.

за участю осіб: позивача
ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів;

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Голосіївського
районного суду м.Києва від 30 вересня2013
року

в с
т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу
та стягнення аліментів на утримання
неповнолітніх дітей.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона
перебуває у шлюбі з відповідачем з
19.11.1994 року. Від шлюбу вони мають двох
неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Протягом останнього часу сімейне життя
погіршувалось, а стосунки псувалися. В
результаті відповідач залишив сім'ю,
матеріальної допомоги на утримання
дітей не надає. Їй відомо, що відповідач
працює у м.Києві, займається виконанням
будівельних робіт за винагороду і з
цього має доходи. Однак, офіційних
даних щодо розміру доходів відповідача
у неї немає.

Враховуючи, що середня заробітна плата
по м.Києву становить 5013 грн., вважає, що
відповідач має сплачувати аліменти на
утримання дітей в розмірі 1670 грн.
щомісячно на кожну дитину.

Просила розірвати шлюб з відповідачем,
стягнути з відповідача на її користь
аліменти на утримання дітей в твердій
грошовій сумі в розмірі 1670 грн.
щомісячно на кожну дитину, починаючи з
дня подання позову і до повноліття
дітей.

В судовому засіданні позивач та її
представники підтримали позовні
вимоги і просили їх задовольнити.

Рішенням Голосіївського районного
суду м.Києва від 30.09.2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4,
зареєстрований 19.11.1994 року
Хмільницьким міським ЗАГС Вінницької
області, а/з № 210 розірвано. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання двох неповнолітніх дітей:
доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1000 грн. на
кожну дитину щомісячно, починаючи з
26.07.2013 року і до повноліття дітей, а
також судовий збір в сумі 114 грн. 70 коп. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій
просить змінити рішення
суду,встановивши розмір аліментів на
кожну дитину по 1670 грн., а також змінити
описово-мотивувальну частину рішення з
«В судовому засіданні встановлено, що
фактичні шлюбні відносини між
сторонами припинені» на «В судовому
засіданні встановлено, що фактичні
шлюбні відносини між сторонами
припинені з 2007 року».

Апелянт зазначає, що не
відповідають дійсності висновки суду
про те, що він нібито матеріальної
допомоги на утримання дітей не надає,
оскільки, незважаючи на те, що спільно
проживати з ОСОБА_2 він перестав ще у 2006
році, він продовжує виконувати свій
батьківський обов'язок по утриманню та
вихованню своїх дітей. Витрати, які він
ніс і несе на навчання, курси, гуртки,
лікування, відпочинок своїх дітей,
значно перевищують навіть ті 1670 грн.,
про стягнення яких просила позивачка.
Оскільки рішенням суду з нього
стягнуто на користь позивачки аліменти
на утримання дітей у розмірі 1000 грн.,
просить змінити в цій частині рішення,
збільшивши розмір стягнутих аліментів
з 1000 грн. на 1670 грн. Розгляд справи за
його відсутності призвів до
однобічного встановлення обставин, а
саме того, що з позивачкою він не
проживає з кінця 2006 року, коли почав
проживати з іншою сім'єю, а не останнім
часом.

В суді апеляційної інстанції
відповідач ОСОБА_4 та його представник
ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу,
посилаючись на доводи викладені в ній.
Позивачка ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_3 визнали апеляційну скаргу, в
частині збільшення розміру стягнутих з
відповідача аліментів та
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги в іншій частині,
посилаючись на законність та
обґрунтованість ухваленого судом
рішення. ОСОБА_2 пояснила суду, що
шлюбно - сімейні стосунки з
відповідачем вони підтримували до 2012
року, а тому твердження відповідача про
те, що ці стосунки було припинено між
ними у 2007 році не відповідають
дійсності.

Відповідно до ч.1 п.3 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право змінити рішення.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає
частковому задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
сторони перебувають у шлюбі з 19.11.1994
року. Шлюб зареєстровано Хмільницьким
міським відділом ЗАГС Вінницької
області, а/з №210.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх
дітей: доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Враховуючи, що подальше спільне життя
подружжя і збереження сім'ї є
неможливим і суперечить інтересам
позивача, суд дійшов висновку про
необхідність розірванняшлюбуміж
сторонами, на підставі ст.112 СК України.
В цій частині рішення суду не
оскаржується.

Судом першої інстанції було
встановлено, що фактичні шлюбні
відносини між сторонами припинені. В
рішенні суду не зазначений конкретний
час припинення цих стосунків між
подружжям. Апелянт просить суд змінити
в цій частині рішення суду, зазначивши
час припинення шлюбних стосунків між
подружжям - 2007 рік. ОСОБА_2 заперечує цю
обставину, посилаючись на те, що шлюбно
- сімейні відносини вони підтримували
до 2012 року. Таким чином, колегія суддів
не вбачає підстав для зміни рішення
суду в цій частині, оскільки
відповідачем не доведено суду даної
обставини, а позивач її заперечує.
Колегія суддів бере до уваги, що (на
теперішній час) в провадженні суду
перебуває справа про поділ майна
подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 і час
припинення шлюбно - сімейних відносин
між ними буде впливати на рішення суду
щодо поділу майна подружжя. Як ОСОБА_4
так і ОСОБА_2 не позбавлені права
доведення суду конкретного часу
припинення між ними шлюбно - сімейних
відносин в рамках розгляду справи про
поділ майна. За таких обставин, колегія
суддів не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4
в цій частині.

Що стосується доводів апеляційної
скарги, в частині збільшення розміру
аліментів, то в цій частині скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Суд стягнув з відповідача на користь
позивача аліменти у розмірі1000 грн.
щомісячно на кожну дитину, починаючи з
дня пред'явлення позову і до досягнення
дітьми повноліття.

Оскільки відповідач має
матеріальну можливість та бажає
сплачувати аліменти на утримання своїх
дітей у розмірі 1670 грн. на кожну дитину,
що є його законним правом, колегія
суддів вважає за необхідне
задовольнити апеляційну скаргу в цій
частині, змінити рішення
Голосіївського районного суду м.Києва
від 30.09.2013 року, збільшивши розмір
стягнутих з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей: доньки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та
сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1000 грн. на
кожну дитину на 1670 грн. на кожну дитину.

Виходячи з вищевикладеного,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції, в
частині встановлення судом факту
припинення між подружжям брачно -
сімейних відносин, відповідає вимогам
матеріального та процесуального
закону. Підстав для його зміни з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія не знаходить.

Також, суд апеляційної інстанції
змінює рішення суду першої інстанції, в
частині розміру стягнутих з
відповідача аліментів, збільшує розмір
стягнутих аліментів з 1000 грн. на 1670 грн.
на кожну дитину, чим частково
задовольняє апеляційну скаргу ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307,
309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду
м.Києва від 30 вересня 2013 року, в частині
розміру стягнутих аліментів з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_2 на утримання
неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2
змінити.

Збільшити розмір стягнутих з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 аліментів на утримання
неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2
з 1000 грн. на кожну дитину на 1670 грн. на
кожну дитину.

В іншій частині рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 30 вересня 2013
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: