Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 лютого 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області у
складі: головуючого - судді Борис О.Н.,
при секретарі: Хазієвій Т.В., без
присутності осіб, які беруть участь у
справі, без здійснення фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, розглянувши у відкритому
судовому засіданні, в залі суду міста
Кривого Рогу цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок скоєння
дорожньо-транспортної пригоди, третя
особа Страхова група «ТАС» Україна, -

В С Т А Н О В И В:

20 листопада 2013 року до суду з позовом
звернувся ОСОБА_2, в якому просив
стягнути з відповідача заподіяні йому
збитки, а саме: матеріальну шкоду в сумі
25550,00 гривень, моральну шкоду в сумі 5000
гривень та судові витрати в сумі 710
гривень.

В обґрунтування позову позивач
вказав, що 07 серпня 2013 р. приблизно об 21
год. 50 хв., в районі будинку АДРЕСА_1
сталося дорожньо-транспортна пригода.
В даній ДТП, автомобіль «ВАЗ- 21099» д/н
НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, яка не
вибрала безпечної швидкості та
інтервалу, здійснила наїзд на
припаркований на узбіччі автомобіль
«Фольксваген Пассат » д/н НОМЕР_2. В
результаті наїзду, автомобіль позивача
«Фольксваген-Пассат» отримав значні
механічні пошкодження. Постановою
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу, ОСОБА_3 визнано винною у ДТП та
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно висновку
фахівця-автотоварознавця, сума
матеріального збитку нанесеного
позивачу за ушкодження автомобіля
«Фольксваге-Пассат», з урахуванням
експлуатації, склала 36342,00 грн. (ринкова
вартість). Але, страховою групою «ТАС»
позивачу було виплачено страхове
відшкодування лише в сумі 10792,00 грн. У
зв'язку з чим, позивач просить стягнути
з відповідача, різницю між причиненою
шкодою та страховим відшкодуванням в
сумі 25550,00 грн.

У судове засідання позивач надав заяву
в якій просив справу розглянути у його
відсутність, позовні вимоги підтримує
у повному обсязі, просить їх
задовольнити. При цьому вказав, що не
заперечує проти ухвалення по справі
заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про день, місце та час
розгляду справи належним чином
сповіщений, що підтверджено письмовими
матеріалами справи, про причину не явки
не повідомив. Суд ухвалює заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів (постановляє заочне рішення).

Представник третьої особи до суду не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином, що
підтверджено матеріалами справи, про
причину не явки суду не повідомив.

Проаналізувавши обставини справи, суд
вважає, що заявлений позов підлягає
задоволенню у повному обсязі. До такого
висновку суд приходить на підставі з
наступного.

Матеріалами справи встановлено та
підтверджено. Постановою Жовтневого
районного суду міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 28 серпня
2013 року (справа № 212/7520/13-п, 3/212/1843/13),
ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталась 07 серпня 2013 року та накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу. Постанова не оскаржувалась та
набрала законної сили (а.с. 5).

Вимогами ст. 61 ЦПК України закріплено,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Зазначеною постановою суду було
встановлено, що ОСОБА_3, 07 серпня 2013 року
о 21:50 годині, керувала транспортним
засобом ВАЗ 21099, д/н НОМЕР_3 по вул.
Кемеровська у м. Кривому Розі, не обрала
безпечної швидкості руху, не урахувала
дорожню обстановку та стан
транспортного засобу та скоїла наїзд
на припаркований автомобіль
Фольксваген, д/н НОМЕР_2, чим порушила
вимоги п. 2.3. (б), 10.1. ПДР України. В
наслідок дорожньо-транспортної
пригоди автомобілю «Фольксваген»
завдано механічних ушкоджень.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного
Кодексу України, шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі, володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно висновку
фахівця-автотоварознавця СПД ОСОБА_4 №
Д39/08/13 від 27.08.2013р., складений на
підставі заяви АТ СГ «ТАС» (приватне),
сума матеріального збитку нанесеного
власнику автомобіля Volkswagen Passat,
реєстраційний номер НОМЕР_2, склала
36342,00 грн. Даний факт підтверджено
матеріалами справи (а.с. 16-37).

З листа спеціаліста врегулювання
страхових випадків АТ СГ «ТАС»
(приватне) Нікопольської філії Мельник
І.О. за вих. № 190 від 14 жовтня 2013 року (а.с.
12), вбачається, що за результатами
розгляду заяви ОСОБА_2 щодо
відшкодування матеріальної шкоди
заподіяної внаслідок ДТП, страхове
відшкодування було оцінено в сумі 10792,00
грн. Тобто, АТ СГ «ТАС» було виплачено
позивачу страхове відшкодування в сумі
10792,00 гривень.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа,
що застрахувала свою цивільну
відповідальність, в випадку
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування), для повного
відшкодування причиненої шкоди,
зобов'язана сплатити різницю між
фактичним розміром шкоди і страхової
виплати (страхового відшкодування).

У відповідності зі ст. 1188 ЦК України,
шкода, заподіяна внаслідок взаємодії
декількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме винною особою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином суд погоджується з
доводами позивача в частині розрахунку
матеріальної шкоди, та вважає їх
такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині
стягнення моральної шкоди суд зазначає
наступне.

Статтею 1167 ЦК України передбачені
підстави відповідальності за завдану
моральну шкоду, а саме: ч. 1 - моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Відповідно до пункту 22.3 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" потерпілому відшкодовується
також моральна шкода, передбачена
пунктами 1, 2 частини другої статті 23 ЦК
України. Така шкода відшкодовується у
встановленому судом розмірі
відповідно до вимог статті 23 ЦК
України.

Якщо судом встановлено відшкодувати
потерпілому моральну шкоду,
передбачену пунктами 3, 4 частини другої
статті 23 статті ЦК України, таке
відшкодування у розмірі, визначеному
судом, здійснює особа, яку визнано
винною у скоєні дорожньо-транспортної
пригоди.

Статтею 23 ЦК України встановлено яку
форму може набувати моральна шкода та в
яких випадках вона може бути заподіяна
особі, право на відшкодування якої
особа має внаслідок порушення її прав.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що
моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Як убачається із позовної заяви вимоги
про відшкодування моральної шкоди
позивачем обґрунтовувалися, зокрема,
незаконними діями водія автомобіля ВАЗ
21099, тобто відповідача по справі,
душевними стражданнями, яких він
зазнав внаслідок пошкодження
автомобіля, та ці обставини
підтверджені матеріалами справи.
Вирішуючи позовні вимоги в частині
відшкодування моральної шкоди суд
приходить до наступного.

Згідно з ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної шкоди
внаслідок порушення її прав, яка
полягає у душевних стражданнях, яких
вона зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Згідно Постанови №4 Пленуму Верховного
Суду України від 31.03.1995 року «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди із
змінами, внесеними згідно з Постановою
Пленуму Верховного Суду України №5 від
25.05.2001 року, під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема, у порушенні права
власності, нормальних життєвих
зв'язків через неможливість
продовження активного громадського
життя, порушенні стосунків з
оточуючими людьми, при настанні інших
негативних наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи, в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася з вини
відповідача, було пошкоджено
автомобіль позивача. На думку суду,
розмір відшкодування моральної шкоди
повинен відповідати моральним
стражданням з урахуванням ступені і
тривалості фізичних страждань,
порушення нормального укладу життя та
наданих доказів, тому позов у частині
моральної шкоди підлягає частковому
задоволенню, виходячи зі співмірності
вимог та наданих доказів.

Розподіляючи судові витрати між
сторонами, суд приходить до наступного,
позивач просить стягнути з відповідача
судові витрати в сумі 710 гривень, які
складаються з: сплачений при зверненні
з позовом до суду судовий збір в сумі 310
гривень (а.с. 1), понесені витрати на
правову допомогу в сумі 400 гривень (а.с.
14). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 89 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи, до даних витрат
належать витрати на правову допомогу
(ст. 79 ЦПК України). Таким чином, вимога
ОСОБА_2 в цій частині підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 15, 60, 88, 169, 212-215, 224-225
Цивільного процесуального кодексу
України, ст.ст. 6, 11, 14-16,23, 1167, 1187,1194
Цивільного Кодексу України, Законом
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, заподіяної внаслідок скоєння
дорожньо-транспортної пригоди, третя
особа Страхова група «ТАС» Україна -
задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
матеріальну шкоду в сумі 25550 (двадцять
п'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят) гривень 00
копійок, моральну шкоду в сумі 1000 (одна
тисяча) гривень 00 копійок, 310 (триста
десять) гривень 00 копійок - судового
збору, 400 (чотириста) гривень 00 копійок -
витрати на правову допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України. Повторне
заочне рішення позивач та відповідач
можуть оскаржити в загальному порядку,
встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржено з
загальному порядку, встановленому цим
Кодексом. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення
починається відраховуватись з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Суддя: О. Н. Борис