Справа № 2-5112/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне )

12 грудня 2014 року Солом'янський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого - судді
Лозинської М.І.,

при секретарі -
Цісельської А. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

встановив:

В липні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача і просить
зобов'язати останнього повернути йому
борг у з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весть час
прострочення та трьох відсотків річних
від простроченої суми боргу у розмірі
247123,00 грн., з яких 245700,00 грн. сума боргу з
урахуванням індексу інфляції та 1423,00
грн. три відсотки річних , а також 10000
грн моральної шкоди та судові витрати.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що 08 квітня 2014 року він з
відповідачем уклали договір позики,
котрий був оформлений розпискою.

Згідно умов вищезазначеного договору
позивач передав, а відповідач прийняла
в борг грошові кошти в сумі 20000 доларів
США, що дорівнювало на день подання
позову 234000 грн. 00 коп., які зобов'язалась
повернути до 01 травня 2014 року.

У зазначений строк 01.05.2014 року,
відповідач гроші не повернула. Позивач
неодноразово звертався до боржника,
щодо повернення йому боргу в
добровільному порядку, однак
врегулювати спір не вдалось. До
теперішнього часу борг не повернуто.

03.10.2014 року позивач відповідно до ч. 2 ст.
31 ЦПК звернувся до суду з заявою про
збільшення (уточнення) позовних вимог.
В якій просив збільшити позовні вимоги
посилаючись на зміну офіційного курсу
НБУ. Таким чином, борг за договором
позики між позивачем та відповідачем
станом на 03 жовтня 2014 року становить
273825 грн 00 коп, з яких: 270600 грн. 00 коп. -
сума боргу; 3225 грн. 00 коп. - три проценти
річних від простроченої суми. Також
позивач просить стягнути з відповідача
заподіяну моральну шкоду у розмірі 10000
грн..

У судове засідання позивач не з'явився,
про час та дату розгляду справи був
повідомлений належним чином, його
представником до суду була подана
заява (електронне повідомлення №3175), в
якій останній просив розглядати справу
без його участі, зазначив що не
заперечує проти заочного розгляду
справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
судового засідання повідомлявся
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив.

Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК
України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі
достатніх матеріалів про права та
обов'язки сторін та те, що представник
позивача проти заочного розгляду
справи не заперечує, суд, на підставі ч.1
ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК
України, увалив проводити заочний
розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

08 квітня 2014 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір
позики, на підтвердження умов якого
останнім було складено розписку.
Згідно умов вищезазначеного договору
позивач передав, а відповідач прийняв в
борг грошові кошти в сумі 20000 доларів
США, що дорівнювало на день подання
позову 234000 грн. 00 коп., які
зобов'язувався повернути до 01 травня 2014
року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Судом було встановлено, що відповідач
не повернув в строк борг по розписці, з
нього має бути додатково стягнуто 3%
річних в сумі 3225 грн 00 коп.

Щодо позовних вимог у частині
стягнення моральної шкоди, відповідно
до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 3 постанови № 4 від 31
березня 1995 року «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до п. 9 зазначеної постанови
розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Враховуючи те, що суду доказів, якими
підтверджується факт заподіяння
позивачам моральних страждань або
втрат немайнового характеру не надано,
а також не обґрунтовано розмір
моральної шкоди, який просить стягнути
позивач, суд дійшов висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову в частині
відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково, оскільки відповідач не
виконав взятих на себе зобов'язань
перед позивачем щодо належного
повернення суми позики, та з нього
підлягають стягненню сума боргу разом
з 3 % річних від суми позики, інфляційною
складовою та відсотки за користування
коштами на рівні облікової ставки НБУ в
загальному розмірі 273825 грн 00 коп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
присуджує до стягнення з відповідача
на користь позивача судові витрати в
сумі 2838 грн 25 коп, які підтверджуються
долученими до справи платіжними
дорученнями про їх оплату.

На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 527,
625, 1046-1049 ЦК України, керуючись ст. ст. 10,
11, 15, 60, 79, 84, 88, 208, 209, 212-215, 224-225 ЦПК
України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу та відшкодування моральної шкоди
- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (Реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 суму боргу у
розмірі 270600,00 (двісті сімдесят тисяч
шістсот) гривень 00 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 (Реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 3 % річних від
суми позики у розмірі 3225 (три тисячі
двісті двадцять п'ять) гривень 00
копійок.

Стягнути ОСОБА_2 (Реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 судові
витрати в розмірі 2838 (дві тисячі
вісімсот тридцять вісім) гривень 25
копійок.

В інший частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду міста Києва через
суд першої інстанції протягом 10 днів з
дня отримання копії рішення.

Суддя: