У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Нагорняк В.А.,
розглянувши касаційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Чернівецької
області від 05 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа -
приватний нотаріус Вижницького
районного нотаріального округу
Чернівецької області ОСОБА_5, про
визнання договорів дарування
недійсними,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_4, третя особа - приватний
нотаріус Вижницького районного
нотаріального округу Чернівецької
області ОСОБА_5, про визнання договорів
дарування недійсними.

В обгрунтування позовних вимог
представник позивачки посилалася на
те, що ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства, у
зв'язку з чим отримує соціальну
допомогу. Рішенням виконкому
Берегометської селищної ради № 6 від 21
січня 2009 року над ОСОБА_2 встановлено
опіку і призначено піклувальником
ОСОБА_6 У 2009 році ОСОБА_4 запропонував
позивачці свої послуги по забезпеченню
доглядом, харчуванням, утриманням її
житла і присадибної ділянки в
належному стані. Взамін попросив
відписати йому належний позивачці
будинок АДРЕСА_1. ОСОБА_2, маючи намір
укласти з відповідачем договір
довічного утримання, уклала з ним
договори дарування житлового будинку
та земельних ділянок. Вважає зазначені
договори недійсними, оскільки при їх
укладенні помилялася щодо їх природи.
На підставі вищевказаного, представник
позивача просила визнати недійсними
договір дарування житлового будинку,
договори дарування земельних ділянок
та визнати за ОСОБА_2 право власності на
будинок та земельні ділянки.

Рішенням Вижницького районного суду
Чернівецької області від 04 жовтня 2013
року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано
недійсними: договір дарування
житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 14
липня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4;
договір дарування земельної ділянки
площею 0,15 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку
АДРЕСА_1, укладений 14 липня 2009 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_4, реєстраційний № 3156;
договір дарування земельної ділянки
площею 0,38 га для ведення особистого
селянського господарства АДРЕСА_1,
укладений 14 липня 2009 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, реєстраційний № 3159.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1, земельну
ділянку площею 0,15 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку
АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,38
га для ведення особистого селянського
господарства АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 05 грудня 2013
року рішення Вижницького районного
суду Чернівецької області від 04 жовтня
2013 року скасовано, ухвалено
нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_2 у
задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду і залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив з того, що
при укладенні спірних договорів
позивачка мала на меті укладення
договору довічного утримання, тобто
відбулася помилка щодо природи
правочину, яка мала істотне значення
для вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні
позову про визнання договорів
недійсними, правильно встановив
характер правовідносин сторін у справі
та застосував норми матеріального
права, які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням меж
заявлених позовних вимог та конкретних
обставин справи на підставі наданих
сторонами доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди представника
заявника з висновками суду апеляційної
інстанції та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав
для висновку, що судом апеляційної
інстанції при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3
у відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
третя особа - приватний нотаріус
Вижницького районного нотаріального
округу Чернівецької області ОСОБА_5,
про визнання договорів дарування
недійсними.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.А. Нагорняк