Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2014 року Суворовський
районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Гудіної Н.І.

при секретарі Мельніченко Г.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Одеса

справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням

Установив :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась
до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) з позовом
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням,за наступних обставин.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 з
1992 року,що підтверджується довідкою
ЖБК «Жовтневий-28». Вказана квартира
ізольована та складається з двох
кімнат загальною площею 56,69 кв.м.

У вказаній квартирі Позивач мешкає та
зареєстрована з 27 липня 1991 року. 16
лютого 1996 року Позивач зареєструвала
шлюб з Відповідачем, який оселився у її
квартирі, в зв'язку з чим в січні 1997 року
він був там зареєстрований у якості її
чоловіка. В квартирі також
зареєстровані та мешкають діти
Позивача - донька ОСОБА_3 та син ОСОБА_4

Шлюбні відносини між сторонами були
припинені з 2006 року, з цього часу вони
також не вели спільне господарство, а
тому шлюб мав лише формальний
характер. В липні 2007 року Відповідач
зібрав усі свої речі та пішов з дому та
більше в квартирі Позивача не мешкає.

Відповідач не мешкає в належній
Позивачу квартирі з 2007 року, фактично
вже сім років, комунальні послуги не
сплачує, не оказував Позивачу ніякої
допомоги в проведенні ремонтів,
жодного разу не з'являвся в квартирі за
вказаний час.

Реєстрація Відповідача в квартирі
перешкоджає Позивачу здійснювати
право користування та розпорядження
своїм майном,а також вимушує її
сплачувати за нього комунальні послуги
.

06 березня 2014 року шлюб сторін було
розірвано рішенням Суворовського
районного суду міста Одеси за
вказаними обставинами, що є доказом
його відсутності в квартирі протягом
семи років.

За вказаних обставин Позивач просить
визнати Відповідача таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням.

Позивач надала суду заяву про розгляд
справи за її відсутністю.

Судова повістка Відповідача повернута
поштою з відміткою «за місцем
реєстрації не проживає».

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог.

Встановлено, що Позивач є власником
квартири АДРЕСА_1 з 1992 року,що
підтверджується довідкою ЖБК
«Жовтневий-28» (а.с.11).

Вказана квартира ізольована та
складається з двох кімнат загальною
площею 56,69 кв.м.

У вказаній квартирі Позивач мешкає та
зареєстрована з 27 липня 1991 року (а.с.6).

16 лютого 1996 року Позивач зареєструвала
шлюб з Відповідачем, який оселився у її
квартирі, в зв'язку з чим в січні 1997 року
він був там зареєстрований у якості її
чоловіка (а.с.10).

В квартирі також зареєстровані та
мешкають діти Позивача - донька ОСОБА_3
та син ОСОБА_4 згідно виписки з домової
книги про склад сім'ї та реєстрацію
(а.с.12)

Шлюбні відносини між сторонами були
припинені з 2006 року, з цього часу вони
також не вели спільне господарство, а
тому шлюб мав лише формальний
характер. В липні 2007 року Відповідач
зібрав усі свої речі та пішов з дому та
більше в квартирі Позивача не мешкає.

Відповідач не мешкає в належній
Позивачу квартирі з 2007 року, фактично
вже сім років, комунальні послуги не
сплачує, не оказував Позивачу ніякої
допомоги в проведенні ремонтів,
жодного разу не з'являвся в квартирі за
вказаний час.

Реєстрація Відповідача в квартирі
перешкоджає Позивачу здійснювати
право користування та розпорядження
своїм майном,а також вимушує її
сплачувати за нього комунальні послуги
.

06 березня 2014 року шлюб сторін було
розірвано рішенням Суворовського
районного суду міста Одеси по справі
№ 523/18200/13-ц за вказаними обставинами, що
є доказом його відсутності в квартирі
протягом семи років (а.с.5).

Відсутність Відповідача в квартирі з
2007 року без поважних причин
підтверджується також сусідами, про що
складені акти у 2010 році,2013-2014 роках, які
підписані свідками та завірені головою
ЖБК, який також мешкає у вказаному
будинку (а.с.7-9).

Відповідно до ст. 29 ЦК України,
місцем проживання фізичної особи є
житловий дім, квартира, інше
приміщення, придатне для проживання у
ньому (гуртожиток, готель та ін.) у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник
володіє, користується і
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усуненні
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї
власника житла втрачає право
користування цим житлом в разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин більш ніж один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним та
власником житла або законом.

Таким чином, судом встановлено факт не
проживання Відповідача в квартирі
Позивача. Суд вважає, що реєстрація
Відповідача в квартирі Позивача
порушує права останнього як власника у
володінні, користуванні та
розпорядженні своєю власністю, а тому
слід визнати Відповідача таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 29,317,319,391, 405 ЦК України,
ст.ст. 57,60,61,169,209, 212- 215 ,218 ЦПК України ,
суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання таким, що втратив право
користування житлом, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
таким, що втратив право на користування
житлом в квартирі АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в
Апеляційний суд Одеської області через
Суворовський районний суд міста Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний термін з дня оголошення
рішення.

Суддя-