Справа № 341/1936/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2340/2014
Головуючий у 1 інстанції Гаполяк Т. В.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю.,
Соколовського В.М.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання дочки в твердій грошовій
сумі, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Галицького районного суду від
23 вересня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із вищевказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 Від
шлюбу народилась дочка - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 Однак, на даний час
проживає разом з дочкою окремо від
відповідача.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 не надає
матеріальної допомоги на утримання
дитини, просила суд стягувати з
відповідача аліменти в розмірі 1000грн.
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття.

Рішенням Галицького районного суду від
23 вересня 2014 року позов задоволено
частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки -
ОСОБА_4 в розмірі 500 грн. на місяць,
починаючи з 22 серпня 2014 року та до
досягнення дочкою повноліття.

Відповідач ОСОБА_3 на дане рішення
подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на порушення судом вимог
матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає, що при визначенні
розміру аліментів, суд не взяв до уваги
суттєвих обставин справи, а саме те, що
на даний час він не працює,
підприємницькою діяльністю не
займається та не отримує матеріальної
допомоги по безробіттю. ОСОБА_3
зазначив, що має тимчасові заробітки по
найму у людей, однак фактично він
перебуває на утриманні своїх батьків.

Вказав, що його місячний дохід є меншим
за прожитковий мінімум, відтак він
спроможний сплачувати аліменти в
розмірі 200 грн. щомісячно, а не 500 грн. як
встановив суд.

Апелянт також зіслався на те, що
намагається допомагати дочці
матеріально, зокрема купляє побутові
речі, іграшки, продукти харчування та в
цілому цікавиться її життям і
розвитком.

З наведених підстав ОСОБА_3 просив
змінити рішення суду першої інстанції
та зменшити розмір аліментів з 500 грн.
до 200 грн.

Апелянт ОСОБА_3 в судове засідання
апеляційного суду не з»явився,
направив суду заяву про перенесення
розгляду справи, однак доказів щодо
причин нявки в судове засідання не
подав.

Позивач ОСОБА_2 заперечила доводи
апеляційної скарги, посилаючись на
обґрунтованість висновків рішення
суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі, однак на даний час
проживають окремо (а.с.4). Від шлюбу у них
народилася дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.5), яка проживає разом з матір'ю. Про
способи виконання обов'язку утримувати
дитину в досудовому порядку сторони не
домовилися.

Задовольняючи позов частково та
стягуючи з ОСОБА_3 аліменти в розмірі 500
грн., суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач не має постійного
місця роботи, проте є працездатним і
може займатися фізичною працею з метою
отримання доходів.

Колегія суддів таким висновком
погоджується, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про
права дитини» від 20.11.1989 року
(ратифікована Україною 27.02.1991року),
держави-учасниці докладають всіх
можливих зусиль до того, щоб
забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини. Батьки або
у відповідних випадках законні опікуни
несуть основну відповідальність за
виховання і розвиток дитини. Найкращі
інтереси дитини є предметом їх
основного піклування.

За змістом ст.ст.180, 181 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Способи
виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними. За домовленістю
між батьками дитини той із них, хто
проживає окремо від дитини, може брати
участь у її утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Згідно ст.184 СК України, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

При визначенні розміру аліментів,
згідно вимог ст. 182 СК України, суд
повинен враховувати: стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 не має постійного місця роботи,
відтак з огляду на положення ст.184 СК
України, суд правильного визначився
щодо стягнення аліментів у твердій
грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів судом
враховано, що відповідач є молодим та
працездатним, не має постійного місця
роботи, на обліку в Галицькому
районному центрі зайнятості не
перебуває (а.с.41), інших дітей чи
непрацездатних осіб на його утриманні
немає та обґрунтовано визначив розмір
аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно.

Посилання апелянта на те, що він
допомагає дочці матеріально (купляє
побутові речі, іграшки, продукти
харчування) колегія суддів не може
взяти до уваги, оскільки наведені
обставини не підтверджені жодними
доказами.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції постановлено з дотриманням
вимог норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильність висновків суду першої
інстанції, а тому підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307,308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Галицького районного суду від
23 вересня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання законної сили.

Головуюча:
Пнівчук О.В.

Судді:
Беркій О.Ю.

Соколовський В.М.