Справа №568/1075/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 р.
м.Радивилів

Радивилівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого Драновської С.З.

при секретарях Єрмійчук Я.Р.,
Саган В.В.

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Радивилів
справу за позовом ОСОБА_1 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про
стягнення компенсації за порушення
авторського права

встановив:

ОСОБА_1 звернулася досуду із
зазначеним позовом до ОСОБА_6.

31.10.2014 року представник позивача
патентний повірений ОСОБА_7 подав до
суду позов із змінами та доповненнями
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про
стягнення компенсації за порушення
авторського права.

17.12.2014 року представник позивача
ОСОБА_2 подала до позову зміни та
доповнення.

В обгрунтування позову
посилаються на те що у 1979 році Позивач
створила літературний твір
«ІНФОРМАЦІЯ_1» (російською мовою), далі
«ІНФОРМАЦІЯ_1» ця ж назва (українською
мовою). У 1980 році літературно-художній
образ «ІНФОРМАЦІЯ_1» вперше
оприлюднено в анімаційному фільмі, з
однойменною назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1»
(російською мовою), «ІНФОРМАЦІЯ_1»
(українською мовою), а у 1989 році
оприлюднено твір « ІНФОРМАЦІЯ_2»
українською та російськими мовами.
Дані анімаційні фільми були створені
на кіностудії «Київнаукфільм». Автором
сценарію в титрах анімаційних фільмів
«ІНФОРМАЦІЯ_1» (російською мовою),
«ІНФОРМАЦІЯ_1» (українською мовою) та
«ІНФОРМАЦІЯ_2» вказано Позивача. Даний
факт є загальновідомим та не потребує
додаткового доказування.

Відповідно до чинного на час
створення анімаційного фільму
законодавства (ст.483 ЦК УРСР) авторське
право на кінофільм належало
підприємству, яке здійснило зйомку, а
авторові сценарію, художнику
постановникові та авторам інших
творів, які увійшли складовою частиною
у фільм, належало авторське право
кожному на свій твір. Таким чином,
авторські (майнові) права на фільм
належать кіностудії «Укранімалфільм»
(правонаступник кіностудії
«Київнаукфільм»), а Позивачу належать
авторське немайнове право та виключні
майнові права на літературний твір та
його оригінальну назву: «ІНФОРМАЦІЯ_1»
(рос.) та «ІНФОРМАЦІЯ_1» (укр.).

Згідно до ст.9 Закону України «Про
авторське право і суміжні права»,
самостійними об'єктами, які підлягають
правовій охороні авторським правом є
оригінальна назва літературного твору
«ІНФОРМАЦІЯ_1» (російською мовою),
«ІНФОРМАЦІЯ_1» (українською мовою).
Вказаний літературний твір та його
індивідуальна назва є добре відомими
творами в Україні, і даний факт є
загальновідомим.

Крім цього, 28 жовтня 2013 року, до
Міжнародного дня аніматора, зроблено
рейтинг 10 найкращих мультиплікаційних
фільмів, які прославили Україну, і
першість у номінуванні отримали 2
мультфільми ОСОБА_8 : «ІНФОРМАЦІЯ_3» (№1)
та «ІНФОРМАЦІЯ_1» (№2).

Позивач, користуючись своїм правом
на реєстрацію авторського права,
зареєструвала свої авторські права у
Державному департаменті
інтелектуальної власності і отримала
свідоцтво від 11.05.2004 року НОМЕР_1 про
державну реєстрацію авторського права
на літературний твір ««ІНФОРМАЦІЯ_1», а
також 07.04.2014 року отримала свдоцтво
НОМЕР_2 про реєстрацію авторського
права на літературний твір «Персонаж
ІНФОРМАЦІЯ_1» .

10.09.2013 року в магазині
«ІНФОРМАЦІЯ_1» м. Радивилів де
орендарями відділів є ОСОБА_4, та ОСОБА_5
відповідачі по справі, довірена особа
позивача придбала футболку вартістю 35
грн.00 коп. . Факт продажу даного товару
доводиться товарним чеком від 10.09.2013
року скріпленим печаткою фізичної
особи-підприємцем ОСОБА_4 який в с
удовому засіданні пояснював, що у
дитячому відділенні вказаного
магазину проводить діяльність ФОП
ОСОБА_5.

А отже, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_9
незаконно використовують оригінальн
назву літературного твору
«ІНФОРМАЦІЯ_1» та ім'я головного
персонажу, чим грубо порушують майнові
авторські права Позивача. Зокрема вони
незаконно відтворили назву
літературного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» та
ім'я головного персонажа у назві
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» та здійснили
публічний показ.

При цьому жодного дозволу
відповідачам на відтворення назви
головного персонажа та назви
літературного твору, публічний показ
Позивачка не надавала. В свою чергу, ФОП
ОСОБА_4 та ОСОБА_9 в порушення ст.441 ЦК
України, допустила порушення майнового
права на використання твору шляхом
його відтворення будь-яким способом.

Відповідно до пункту «г» частини
першої статті 52 Закону №3792-ХІІ субєкт
авторського права і (або) суміжних прав
має право вимагати виплату компенсації
замість відшкодування збитків або
стягнення доходу.

Представник позивача ОСОБА_2
позовні вимоги ОСОБА_8 підтримала і
пояснила, що відповідачі незаконно
відтворили назву літературного твору
«ІНФОРМАЦІЯ_1» та ім'я головного
персонажу у назві магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1» та здійснили публічний
показ.

ОСОБА_8 у 1979 році створила
літературний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1» а у 1980
році літературно-художній образ
«ІНФОРМАЦІЯ_1» і у 1989 році оприлюднено
твір «ІНФОРМАЦІЯ_2» та користуючись
своїм правом на реєстрацію авторського
права зареєструвала свої авторські
права у Державному департаменті
інтелектуальної власності і отримала
свідоцтво від 11.05.2004 року НОМЕР_1 про
державну реєстрацію авторського права
на літературний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1», а
також 07.04.2014 року отримала свідоцтво
НОМЕР_2 про реєстрацію авторського
права на літературний твір
«ІНФОРМАЦІЯ_1», а отже відповідно до
ст.61 ЦПК України дане не підлягає
доказуванню.

В магазині де здійснюють
торгівлю підприємці ОСОБА_4 та ОСОБА_5
відповідачі по справі проводилась
діяльність під вивіскою «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Про таке дізнались, коли в
магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» отримали чек з
печаткою ОСОБА_4 за товар який придбав
ОСОБА_10. Такою діяльністю відповідачів
було порушено права позивачки
визначені ст. ст.9 та 11 Закону України
«Про авторське право і суміжні права».
Зокрема презумцію авторства, а саме за
відсутності доказів іншого автором
твору вважається особа, зазначена як
автор на оргигіналі або примірнику
твору (презумція авторства).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позову не
визнавали із підстав зазначених в
запереченнях.

Представник відповідачів
адвокат ОСОБА_3 позову ОСОБА_1 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про
стягнення компенсації за порушення
авторського права не визнавав і
пояснив, що єдиний доказ придбання
10.09.2013 року товару у магазині під назвою
«ІНФОРМАЦІЯ_1» на суму 35 грн. є товарний
чек на придбання товару без зазначення
назви магазину та адреси придбання
товару.

Жодного іншого доказу, фото чи
відео щодо умисного порушення
авторського права на літературний
твір, анімаційний фільм та персонаж під
назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» стороною
позивача суду не надано. Аналогічне
вбачається із постанови старшого
слідчого СВ Радивилівського РВ УМВС
України в Рівненській області ст.
лейтенанта ОСОБА_11 від 16.12.2013 року про
закриття кримінального провадження
яка ніким не скасована.

Не відповідає дійсностіні і те,
що відповідачі допустили порушення
авторського права на назву
літературного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» яка
полягає в його публічному відтворенні
у назві магазину «Кпітошка» та
здійснення публічного показу.

Відповідачі, як орендарі
спірного магазину жодних вивісок без
згоди власника не розміщували і в тому
числі під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1». При
цьому, представник позивача поняття
використання назви твору в назві
магазину та понятття відтворення твору
і його персонажу публічний показ
товару невірно тлумачить всупереч
вимог ст.1 Закону України «Про
авторське право та суміжні права».
Отже, відповідачі здійснюють торгівлю
у відділах для торгівлі, і ні відділи та
магазин не носить назви «Капрітошка»
та незрозуміло чому позивач з даного
приводу робить такі безпідставні
припущення.

Під час судового слідства ні
позивачем ні його представниками не
доведенно причинно-наслідковий зв'язок
між завданою шкодою субєкту
авторського права та (або) суміжних
прав та протиправною поведінкою
відповідачів їх винними діями.

В позові зазначено, що
авторське право ОСОБА_8 на літературний
твір «ІНФОРМАЦІЯ_1» порушено у вересні
2013 року, однак вона отримала свідоцтво
НОМЕР_2 про реєстрацію авторського
права на літературний твір
«ІНФОРМАЦІЯ_1» тільки 07.04.2014 року.

Заслухавши представника ОСОБА_8
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та представника
відповідачів адвоката ОСОБА_3 та
дослідивши матеріали справи суд
встановив слідуюче:

Захист особистих немайнових
прав і майнових прав авторів та їх
правонаступників, пов'язані із
створенням та використанням творів
науки, літератури і мистецтва -
авторське право, і права виконавців,
виробників фонограм і відеограм та
організацій мовлення - суміжні права,
регулюється Законом України «Про
авторське право і суміжні права» (далі
така ж назва, або Закон).

Відповідно до ст. 2 Закону,
Законодавство України «Про авторське
право і суміжні права» базується на
Конституції України і складається з
відповідних норм Цивільного кодексу
України, цього Закону, законів України
«Про кінематографію», «Про телебачення
та радіомовлення», «Про видавничу
справу», «Про розповсюдження
примірників аудіовізуальних творів та
фонограм» та інших законів України, що
охороняють особисті немайнові права та
майнові права суб'єктів авторського
права і суміжних прав.

Згідно ст. 9 Закону, частина твору, яка
може використовуватися самостійно, у
тому числі й оригінальна назва твору,
розглядається як твір і охороняється
відповідно до цього Закону.

Відповідно до положень ст.ст.435, 437 ЦК
України, ст.ст. 1,7, 11 Закону України «Про
авторське право і суміжні права»
первинним суб'єктом, якому належить
авторське право, є автор твору. Автором
є фізична особа, яка своєю творчою
працею створила твір. За відсутності
доказів іншого, автором твору
вважається особа, зазначена як автор на
оригіналі або примірнику твору
(презумція авторства). Суб'єктами
авторського права є також інші фізичні
та юридичні особи, які набули прав на
твори відповідно до договору або
закону. Авторське право на твір виникає
внаслідок факту його створення. Для
виникнення і здійснення авторського
права не вимагається реєстрація твору
чи будь-яке інше спеціальне його
оформлення, а також виконання будь-яких
інших формальностей. Суб'єкт
авторського права для засвідчення
авторства (авторського права) на
оприлюднений чи не оприлюднений твір,
факту і дати опублікування твору чи
договорів, які стосуються права автора
на твір, у будь-який час протягом строку
охорони авторського права може
зареєструвати своє авторське право у
відповідних державних реєстрах.

Судом встановлено, що предметом
спору є виключні права на самостійну
частину літературного твору
«ІНФОРМАЦІЯ_1», його оригінальну назву.

Так, у 1979 році Позивач створила
літературний твір „ІНФОРМАЦІЯ_1"
(російською мовою), далі «ІНФОРМАЦІЯ_1»
ця ж назва (українською мовою). У 1980 році
літературно-художній образ
«ІНФОРМАЦІЯ_1» вперше оприлюднено в
анімаційному фільмі, з однойменною
назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» (російською
мовою), «ІНФОРМАЦІЯ_1» (українською
мовою), а у 1989 році оприлюднено твір
«ІНФОРМАЦІЯ_2» українською та
російською мовами. Дані анімаційні
фільми були створені на кіностудії
«Київнаукфільм». Автором сценарію в
титрах анімаційних фільмів «
ІНФОРМАЦІЯ_1» (російською мовою),
«ІНФОРМАЦІЯ_1» (українською мовою) та
«ІНФОРМАЦІЯ_2» вказано Позивача. Даний
факт є загальновідомим та не потребує
додаткового доказування. Відповідно до
чинного на час створення анімаційного
фільму законодавства (ст.483 ЦК УРСР)
авторське право на кінофільм належало
підприємству, яке здійснило зйомку, а
авторові сценарію, художнику
постановникові та авторам інших
творів, які увійшли складовою частиною
у фільм, належало авторське право
кожному на свій твір. Таким чином,
авторські (майнові) права на фільм
належать кіностудії «Укранімалфільм»
(правонаступник кіностудії
«Київнаукфільм»), а Позивачу належать
авторське немайнове право та виключні
майнові права на літературний твір та
його оригінальну назву: «ІНФОРМАЦІЯ_1»
(рос.) та «ІНФОРМАЦІЯ_1» (укр.).
Положенням ст.443 ЦК України
встановлено, що використання твору
здійснюється лише за згодою автора,
крім випадків правомірного
використання твору без такої згоди,
встановлених цим Кодексом та іншим
законом.

Згідно п.7 ч.1 ст.441 цього ж Кодексу,
використанням твору є його продаж.

Відповідно до ст.418 ЦК України право
інтелектуальної власності - це право
особи на результат інтелектуальної,
творчої діяльності або на інший об'єкт
права інтелектуальної власності,
визначений цим Кодексом та іншим
законом. Право інтелектуальної
власності становлять особисті
немайнові права інтелектуальної
власності та (або) майнові права
інтелектуальної власності, зміст яких
щодо певних об'єктів права
інтелектуальної власності
визначається цим Кодексом та іншим
законом. Право інтелектуальної
власності є непорушним. Ніхто не може
бути позбавлений права
інтелектуальної власності чи
обмежений у його здійсненні, крім
випадків, передбачених законом.

Згідно із статтею 440 ЦК України
майновими правами інтелектуальної
власності на твір є: право на
використання твору; виключне право
дозволяти використання твору; право
перешкоджати неправомірному
використанню твору, в тому числі
забороняти таке використання; інші
майнові права інтелектуальної
власності, встановлені законом.

Відповідно до п.46 Постанови Пленуму ВСУ
№5 від 04 червня 2013 року, під
контрафактними примірниками твору,
фонограми, відеограми, програм
організацій мовлення розуміються
примірники об'єктів авторського права
і (або) суміжних прав, які виготовлені,
відтворені, опубліковані і (або)
розповсюджені з порушенням
авторського права і (або) суміжних прав
(особистих немайнових і (або) майнових),
у тому числі примірники захищених в
Україні зазначених об'єктів, що
ввозяться на митну територію України
без згоди автора чи іншого суб'єкта
авторського права і (або) суміжних прав,
зокрема з країн, у яких ці об'єкти
ніколи не охоронялися або перестали
охоронятися.

Відповідно до п. 44 Постанови Пленуму
ВСУ №5 від 04 червня 2013 року та
відповідно до пункту "б" статті 50 Закону
N 3792-ХП (3792-12) розповсюдження
контрафактних примірників творів (у
тому числі комп'ютерних програм і баз
даних), фонограм, відеограм і програм
організацій мовлення є порушенням
авторського права і (або) суміжних прав,
що дає підстави для судового захисту.
Особа, яка розповсюджує об'єкти
авторського права і (або) суміжних прав
без дозволу суб'єкта такого права, несе
відповідальність за порушення
виключних прав на цей твір і в тому
випадку, коли контрафактну продукцію
нею отримано за договорами з третіми
особами. Згідно п. 11 Постанови Пленуму
Верховного суду України №5 від 04.06.2010
року, належним відповідачем у справі
про захист авторського права і (або)
суміжних прав є особа, яка своїми діями
порушила особисті немайнові чи майнові
права суб'єктів авторського права і
(або) суміжних прав.

Під час судового слідства
встановлено, що 10.09.2013 року в магазині
АДРЕСА_1 де орендарями відділів є
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідачі по справі,
придбано футболку вартістю 35грн. 00 коп.
(а.с.13 копія товарного чека додається).
Разом з тим, ні Позивачем ні його
предстваниками жодним чином не
обгрунтовано яке відношення має
вказаний чек до позову про порушення
авторського права на літературний
твір, анімаційний фільм та персонаж від
нього під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1». Саме з
цим чеком представник позивач ОСОБА_12
від 10.09.2013 року уже звертався із заявою
про вчинення злочину. Зокрема, із
мотивувальної частини постанови від
16.12.2013 року доводиться, що представник
ТзОВ «Маша и Медведь» м.Москва РФ у
справах інтелектуальної власності
(патентного повіреного) ОСОБА_12
посилався на той самий чек, що і
долучено до позову від 10.09.2013 року від
ФОП ОСОБА_4 за придбання футболки, однак
вони при цьому описували незаконний
напис на футболці «Маша и Медведь».

Суд вважає посилання
представника позивача на матеріали
кримінального провадження №0000541
від 01.11.2013 року є намагання затягнути
справу яке ніяким чином не доводить
вчинення ОСОБА_5 чи то ОСОБА_4
кримінального правопорушення
передбаченого ч.1 ст.176 КК України чи
незаконне відтворенняними ними
оригінальної назви літературного
твору «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Вказане кримінальне
провадження по факту звернення
представника ТзОВ «Маша и Медведь»
м.Москва РФ у справах інтелектуальної
власності (патентного повіреного)
ОСОБА_12 щодо порушення ЗУ «Про
авторське право і суміжні права» 16.12.2013
року постановою старшого слідчого СВ
Радивилівського РВ УМВС України в
Рівненській області ст. лейтенанта
міліції ОСОБА_11 за ознаками
кримінального правопорушення
передбаченого ч.1 ст.176 КК України
закрито за відсутності складу
кримінального правопорушення.
Постанова на даний час не скасована.

Згідно листа №02-15/693 від 14.10.2014
року на запит суду та листа №02-15/ 711 від
20.10.2014 року та на запит адвоката ОСОБА_3
міський голова ОСОБА_13 повідомляє, що у
міськвиконкомі відсутня інформація
щодо магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» і
розпорядок дня вказаної торгової точки
не погоджувався.

Також, при вирішення спору судом
враховано, що авторське право ОСОБА_8 на
літературний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1»
порушено у вересні 2013 року, однак вона
отримала свідоцтво НОМЕР_2 про
реєстрацію авторського права на
літературний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1»
тільки 07.04.2014 року.

Таким чином, з урахуванням
зібраних у справі та досліджених у
судовому засіданні доказів, суд не
знаходить доведеним факту порушення
виключних майнових прав шляхом
незаконного відтворення оригінальної
назви літературного твору
«ІНФОРМАЦІЯ_1» та його персонажа
відповідачами.

Розмір компенсації
визначається судом з урахуванням п. 42
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №5 від 04.06.2010 року „Про
застосування судами норм
законодавства у справах про захист
авторського права і суміжних прав", де
вказано: „Відповідно до пункту «г»
частини першої статті 52 Закону №3792-ХІІ
суб'єкт авторського права і (або)
суміжних прав має право вимагати
виплату компенсації замість
відшкодування збитків або стягнення
доходу. При вирішенні відповідних
спорів судам слід мати на увазі, що
компенсація підлягає виплаті у разі
доведення факту порушення майнових
прав суб'єкта авторського права і (або)
суміжних прав, а не розміру заподіяних
збитків.

Таким чином, для задоволення вимоги про
виплату компенсації достатньо
наявності доказів вчинення особою дій,
які визнаються порушенням авторського
права і (або) суміжних прав. Для
визначення суми такої компенсації, яка
є адекватною порушенню, суд має
дослідити: факт порушення майнових
прав та яке саме порушення допущено;
об'єктивні критерії, що можуть свідчити
про орієнтовний розмір шкоди, завданої
неправомірним кожним окремим
використанням об'єкта авторського
права і (або) суміжних прав; тривалість
та обсяг порушень (одноразове чи
багаторазове використання спірних
об'єктів); розмір доходу, отриманий
унаслідок правопорушення; кількість
осіб, право яких порушено; наміри
відповідача; можливість відновлення
попереднього стану та необхідні для
цього зусилля тощо.

Постільки, під час судового
слідства не знайшло підтвердження
протиправних винних дій чи поведінки
зі сторони відповідачів, шкоди
завданої ними субєкту авторського
права та суміжних прав, а також не
встановлено причинно-наслідкового
звязку між шкодою та протиправною
поведінкою і жодна з таких умов не
доведена позивачем - майнова шкода
відсутня.

Отже, вимоги Позивача про
стягнення із відповідачів компенсації
за порушення виключних майнових
авторських прав урозмірі 10 мінімальних
розмірів заробітних плат на час
ухвалення рішення безпідставні і не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України,
ст.ст.1,7,9,14,17,50,51.52 Закону України «Про
авторські і суміжні права»
ст.ст.201,421.423.424,426,431,432.438,439.440 ЦК
України,Постановою Пленуму ВСУ №5 від
04.06.2010 року «Про застосування судами
норм законодавства у справах про
захист авторського права і суміжних
прав,суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про
стягнення з кожного на користь ОСОБА_1
із фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та
фізичної особи-підприємця ОСОБА_9
компенсації за порушення виключних
майнових авторських прав, у розмірі 10
мінімальних заробітних плат та
стягненні судових витрат відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 24.12.2014
року.

Суддя:
С.З.Драновська