13.11.2014 Справа № 756/6773/14-ц
Унікальний № 756/6773/14-ц
Справа № 2/756/3193/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року
Оболонський районний суд м.
Києва

у складі головуючого судді
Васалатія К.А.

при секретарі
Івченко В.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до Державного підприємства
„Український науково-дослідний і
навчальний центр проблем
стандартизації, сертифікації та
якості" про стягнення грошової
допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом. В обґрунтування
позову зазначив, що з 08.09.2011 р. по 11.03.2014
р. працювала у відповідача - ДП
«Український науково-дослідний і
навчальний центр проблем
стандартизації, сертифікації та
якості» на посаді провідного інженера
науково-дослідного сектору
стандартизації у сфері інформаційних
технологій науково-дослідного відділу
стандартизації у сфері енергетики,
електронних та інформаційних
технологій і метрології
науково-дослідного інституту
стандартизації на підставі контракту
№ 49 з науковим працівником від 08.09.2011 р.

Як вказує позивач, з 01.07.1994 р. по 08.09.2011 р.
працювала на науковій посаді в ДП ДНЦ»
та отримувала пенсію за віком з 20.06.2005 р.
При цьому позивач звільнена з
зазначеної посади 11.03.2014 р. за власним
бажанням у зв'язку з виходом на наукову
пенсію у відповідності до ст. 38 КЗпП
України, і у відповідності до наказу №
57-К від 11.03.2014 р. При цьому посадовий
місячний оклад позивача на момент
звільнення в складав 3350 грн. Також з
12.09.2011 р. позивачу було призначено
пенсію у відповідності до Закону
України «Про наукову-технічну
дальність».

Як вказано у позові, 09.09.2011 р. позивач ще
не була звільнена, а була лише
переведена на інші умови трудової
угоди, а саме на контракт (наказ № 359-К
від 09.09.2011 р.), тобто пенсію позивачу
було призначено до Пенсійної реформи,
яка відбулася з 01.10.2011 р., і на той час
науковий працівник мав право, не
звільняючись з посади, перейти на іншу
форму трудової угоди, а саме на
контракт. При звільненні позивач
звернулась до відповідача з вимогою
про виплату передбаченої Законом
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність» грошової
допомоги в розмірі 6 місячних посадових
окладів (ставок) з урахуванням надбавок
і доплат. Але відповідачем було
відмовлено у виплаті з посиланням на
те, що пенсію відповідно до Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність» позивачу
призначено ще у 2011 р. і на момент
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність» позивач
не звільнилась, і тому не має право на
виплату грошової допомоги.

Вважає, що відмова у виплаті
відповідачем їй грошової допомоги є
безпідставною та незаконною. Також
позивач вважає, що діями відповідача
заподіяно моральну шкоду із порушенням
її прав, дезінформацію щодо прав на
отримання шести окладів, постійне
хвилювання упродовж тривалого часу
оцінює у 5000 грн.

Тому просить суд стягнути із
відповідача - Державного підприємства
„Український науково-дослідний і
навчальний центр проблем
стандартизації, сертифікації та
якості" на свою користь грошову
допомогу у розмірі 6 місячних посадових
окладів (ставок) з урахуванням надбавок
і доплат у розмірі 20100 грн., моральну
шкоду у розмірі 5000 грн. та 3000 грн. за
надання правової допомоги.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просить суд їх стягнути із відповідача.

Представник відповідача у судове
засідання з'явився та надав суду своїх
заперечення щодо не визнання позову у
повному об'ємі.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом було встановлено, що дійсно
позивач ОСОБА_1 працювала у відповідача
- ДП «УкрНДНЦ» з 03.11.2003 р. по 08.09.2011 р. на
постійній основі на посаді провідного
інженера інституту стандартизації ДП
«УкрНДНЦ».

У відповідності до ч. 16 ст. 24 ЗУ «Про
наукову і науково-технічну
діяльність», пенсія науковим
(науково-педагогічним) працівникам
відповідно до цього Закону
призначається з дня звернення за
призначенням пенсії та за умов
звільнення з посади наукового
(науково-педагогічного) працівника, за
винятком осіб, які працюють за
строковим трудовим договором
(контрактом), що укладений після
досягнення пенсійного віку.

Як з'ясував суд, у червні 2005 р. позивач
ОСОБА_1 оформила у УПФ України в
Оболонському районі м. Києва пенсію за
віком та з 09.09.2011 р. була переведена на
роботу на умовах укладеного, у зв'язку з
досягненням пенсійного віку, контракту
№ 49 від 08.09.2011 р. за власним бажанням
(даний факт не заперечується
сторонами).

При цьому у січні 2012 р. позивач ОСОБА_1
переоформила пенсію, згідно до Закону
України «Про наукову та
науково-технічну діяльність», а у
березні 2014 р. позивач ОСОБА_1 написала
заяву про звільнення за власним
бажанням, у зв'язку з виходом на наукову
пенсію згідно із Законом України «Про
наукову та науково-технічну
діяльність».

Відповідно до ч. 19 ст. 24 ЗУ «Про наукову
і науково-технічну діяльність» при
виході на пенсію з посади наукового
(науково-педагогічного) працівника
відповідно до цього Закону науковому
(науково-педагогічному) працівнику
видається грошова допомога в розмірі
шести місячних посадових окладів
(ставок) з урахуванням надбавок і
доплат за наявності стажу роботи на
посадах, зазначених у Переліку посад
наукових (науково-педагогічних)
працівників підприємств, установ,
організацій, вищих навчальних закладів
III - IV рівнів акредитації, перебування
на яких дає право на призначення пенсії
та виплату грошової допомоги у разі
виходу на пенсію відповідно до цієї
статті, затвердженому Кабінетом
Міністрів України, не менше: для жінок -
10 років.

Як з'ясував суд та вбачається із
довідки про підтвердження стажу
наукової роботи від 12.09.2011 р. (а.с. 12-13), у
позивача ОСОБА_1 наявний відповідний
стаж для отримання грошової допомоги
та посади, на яких Позивач працювала,
відповідають «Переліку посад наукових
(науково-педагогічних) працівників
підприємств, установ, організацій,
вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації, перебування на яких дає
право на призначення пенсії та виплату
грошової допомоги у разі виходу на
пенсію відповідно до статті 24 Закону
України "Про наукову і науково-технічну
діяльність», затвердженого 1
Постановою КМУ від 04.03.2004 р. № 257.

Також судом з'ясовано, що позивач не
зверталась до відповідача із письмовою
заявою щодо роз'яснення їй стосовно
виходу її (позивача) на наукову пенсію
та виплати грошової допомоги в розмірі
6 місячних посадових окладів (ставок) з
урахуванням надбавок і доплат у зв'язку
з виходом на наукову пенсію

Як вбачається із рішення Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.01.2013 р., якщо у особи на
момент звільнення вже була призначена
наукова пенсія(а вданому випадку у
позивача є вже така пенсія), то у суду
відсутні підстави для застосування ст.
24 Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність»:

З урахування вищезазначеного суд
вважає, що позивач помилково прийшла до
висновку, щодо виплати їй одноразової
допомоги, як працівнику, яка виходять
на пенсію згідно з діючим
законодавством та колективними
договорами (включаючи грошову допомогу
державним службовцям та науковим
(науково-педагогічним) працівникам), і
дана виплата вищезазначеної допомоги
не відноситься до виплат передбачених
ст. 116 КЗпП України, а здійснюється
тільки на підставі дотримання усіх
умов, визначених Законом.

Тому відмовляє у задоволенні позовної
вимоги щодо стягнення із відповідача
грошової допомоги у розмірі 6 місячних
посадових окладів (ставок) з
урахуванням надбавок і доплат у
розмірі 20100 грн.

Щодо стосується стягнення із
відповідача на користь позивача ОСОБА_1
завданої моральної шкоди у сумі 5000 грн.
та витрат на правову допомогу у сумі 3000
грн., тому суд не також відмовляє у їх
задоволенні у зв'язку із недоведеністю
у судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 3, 16, 22, 23 ЦК України, ст. 40, 44, 47, ст. 115,
117 КЗпП України, ст. 24 Закону України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», ст. 10, 60, 84, 88, ст. 213-215, ст. 218
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Оболонський районний суд м. Києва
шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження протягом 10 днів з дня його
проголошення. У разі якщо рішення було
постановлено без участі особи, яка його
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом 10 днів з отримання копії
рішення.

Суддя
К.А. Васалатій