Справа №752/2416/14-ц
Провадження № 2/752/2421/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.09.2014 року Голосіївський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді -
Колдіної О.О.

з участю секретаря -
Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
зняття арешту з нерухомого майна,-

в с т а н о
в и в:

позивач звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зняття арешту з
квартири АДРЕСА_1, який накладений
постановою державного виконавця
Відділу державного виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м.Києві Проц Віктором
Степановичем від 30.07.2012 р.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що 24.07.2013 р.
Реєстраційною службою Головного
управління юстиції у м.Києві,
зареєстровано її право власності на
кв.АДРЕСА_1. Зазначене право власності
виникло на підставі Іпотечного
договору № 2603 від 17 серпня 2011 р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 Договір іпотеки був
укладений в забезпечення виконання
умов Договору безпроцентної позики,
який укладався між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і
відповідно до п.12 якого у випадку
невиконання або неналежного виконання
Договору Позикодавець має право
звернути стягнення на предмет іпотеки.

В зв»язку з невиконанням
ОСОБА_2 зобов»язання з повернення
грошових коштів за Договором позики
позивач прийняла у власність спірну
квартиру в рахунок виконання основних
зобов»язань в порядку ст.37 Закону
України «Про іпотеку».

Позивач посилається на те, що
бажаючи розпорядитись своєю власністю
вона звернулась до приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, яка
повідомила, що відповідно до постанови
державного виконавця ВДВС
Голосіївського районного управління
юстиції у м.Києві від 30.07.2012 р. на все
майно ОСОБА_2 було накладено арешт, у
тому числі на квартиру АДРЕСА_1

Зазначений арешт порушує її
право власності, оскільки перешкоджає
відчуженню квартири, що належить їй, в
зв»язку з чим вона просить зняти арешт
із спірної квартири.

Представник позивача в
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги і обґрунтування позову в
повному обсязі та просив суд позов
задовольнити, з підстав, зазначених в
позовній заяві, посилаючись на те, що
арешт квартири перешкоджає позивачу
відчужити зазначене нерухоме майно,
власником якого вона є на підставі
Договору іпотеки.

Відповідач ОСОБА_3 та його
представник заперечували проти
задоволення позовних вимог, оскільки
арешт на майно ОСОБА_2, у тому числі на
спірну квартиру, був накладений з метою
забезпечення виконання виконавчого
напису нотаріуса, вчиненого на
Договорі позики, що укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 13.05.2011 р, зобов»язання
за яким не були виконані боржником.
Відповідно виконавче провадження за
виконавчим написом триває і боржник
ОСОБА_2 не виплатила суму боргу.

Також представник відповідача
зазначила, що 29.01.2013 р. Голосіївським
районним судом м.Києва було
постановлення рішення про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу за
Договором позики, за яким також
відкрито виконавче провадження.

Оскільки, на думку
представника відповідача, позивач не
довів порушення свого права, просила у
задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання повторно не з»явилась.
Судові повістки, надіслані судом за
місцем реєстрації, повернулись до суду
за закінченням терміну їх зберігання.

Вислухавши сторони,
дослідивши матеріали цивільної справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.08.2011 р.
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений
Договір безпроцентної позики грошей.

Того ж дня між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був
укладений Іпотечний договір № 2603,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5

Пунктом 12 Договору
безпроцентної позики грошей від 17.08.2011
р. передбачено, що у випадку
невиконання або неналежного виконання
Договору, Позикодавець (ОСОБА_1) має
право звернути стягнення на квартиру,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що є
забезпеченням виконання зобов»язання
за Договором позики.

Крім того, судом встановлено,
що 13.05.2011 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був
укладений Договір позики, відповідно
до якого остання отримала грошову суму
в розмірі 119575,50 гривень.

Згідно з п.6 Договору позики,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
сторони домовились, що з метою
забезпечення виконання зобов»язань за
цим Договором вони зобов»язуються в
порядку, в строки, визначені цим
договором, укласти договір іпотеки,
відповідно до якого ОСОБА_2 передасть в
іпотеку Позикодавцю (ОСОБА_3) квартиру
№ АДРЕСА_1, а також Договір про
задоволення вимог іпотекодержателя.

Однак такі договори між ОСОБА_3
та ОСОБА_2 укладені не були.

З матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_2 не виконала свої
зобов»язання з повернення грошових
коштів за Договором позики, укладеним з
ОСОБА_1, в зв»язку з чим остання
відповідно до п.14 Іпотечного договору
прийняла у свою власність квартиру
АДРЕСА_1

Відповідно до ст..7 Закону України
«Про іпотеку» за рахунок предмета
іпотеки іпотеко держатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов»язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов»язання.

24.07.2013 р. Реєстраційною
службою Головного управління юстиції у
м.Києві, зареєстровано право власності
ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно інформації, що
міститься у витязі з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
підставою виникнення права власності
при здійсненні державної реєстрації
речових прав за ОСОБА_1 був Іпотечний
договір від 17.08.2011 р.

Судом встановлено, що відповідно
до постанови державного виконавця ВДВС
Голосіївського районного управління
юстиції у м.Києві Проц В.С. від 30.07.2012 р.
було накладено арешт на все майно
боржника ОСОБА_2 в межах виконавчого
провадження, відкритого на підставі
виконавчого напису № 971, вчиненого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
щодо стягнення ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 грошових коштів.

Відповідно до ст.60 Закону України
«Про виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом
рішення про зняття арешту з майна арешт
з майна знімається за постановою
державного виконавця не пізніше
наступного дня, коли йому стало відомо
про такі обставини. Копія постанови про
зняття арешту з майна надсилається
боржнику та органу (установі), якому
була надіслана для виконання постанова
про накладення арешту на майно
боржника.

Тобто, законодавець пов»язує
можливість звернення особи з даним
позовом у разі порушення права
власності на майно, на яке було
накладено арешт.

Відповідно до ст.328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Як зазначалось судом вище, ОСОБА_1
набула право власності на кв.АДРЕСА_1 на
підставі Договору іпотеки і її право
було зареєстровано у визначений
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" спосіб.

В силу положень Закону
України «Про іпотеку» позивач має
пріоритетне право на звернення
стягнення на предмет іпотеки у разі
невиконання боржником зобов»язання,
забезпеченого іпотекою.

Суд не може прийняти до уваги
посилання представника відповідача на
незаконність реєстрації права
власності на спірну квартиру за ОСОБА_1,
оскільки зазначені обставини не
знайшли свого підтвердження в ході
судового розгляду і суперечать
положенням Закону України «Про
іпотеку», Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Враховуючи викладені обставини,
оцінюючи всі досліджені судом докази в
їх сукупності, беручи до уваги те, що
наявність постанови державного
виконавця ВДВС Голосіївського
районного управління юстиції у м.Києві
від 30.07.2012 р. про накладення арешту на
все майно ОСОБА_2, у тому числі на спірну
квартиру, перешкоджає позивачу, як
власнику майна, вільно розпоряджатись
своєю власністю, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача є
обґрунтованими, доведеними і
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Питання щодо судових витрат суд
вирішує на підставі ст..88 ЦПК України.

Керуючись ст..ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК
України, суд

в и р і ш и
в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
зняття арешту з нерухомого майна
задовольнити.

Зняти арешт з квартири
АДРЕСА_1, накладений постановою
державного виконавця Відділу
державного виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м.Києві Проц Віктором
Степановичем від 30.07.2012 р.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом 10 днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя