АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/695/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/2745/14
Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н.
Доповідач Чічіль В. А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Мартєва С.Ю.,

За участю секретаря: Колодюк О.П.,
Гнатюк О.С.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційними скаргами товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Мічуріна", ОСОБА_1, ОСОБА_2 на повторне
заочне рішення Хорольського районного
суду Полтавської області від 26 червня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Мічуріна"
про відшкодування шкоди, завданої
порушенням права власності, порушенням
договірних зобов'язань, визнання
договору оренди нежитлового
приміщення дійсним та за позовом
ОСОБА_2 до товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Мічуріна",
ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
визнання дій неправомірними,
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення права та
охоронюваного інтересу, визнання
дійсним договору оренди нежитлового
приміщення,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2007 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що з
жовтня 2004 року орендує у ТОВ «Агрофірма
«Мічуріна» на першому поверсі будинку
по АДРЕСА_1 приміщення під офіс, а 1
жовтня 2005 року сторони уклали
письмовий договір оренди.

Отримавши у січні 2007 року від ТОВ
«Агрофірма "Мічуріна" пропозицію
переукласти договір оренди на нових
умовах, відмовився від цієї пропозиції,
вважаючи, що попередній договір оренди
був пролонгований, а у лютому цього ж
року, орендоване ним приміщення було
заблоковано та опломбовано.

Вважає, що ним були виконані умови
договору оренди від 1 жовтня 2005 року,
проте товариство відмовляється від
його нотаріального посвідчення.

З урахуванням уточнених позовних
вимог, просив визнати дійсним договір
оренди від 1 жовтня 2005 року та стягнути
з ТОВ «Агрофірма «Мічуріна» на його
користь 50 000,00 грн. моральної шкоди,
а в мотивувальній частині рішення
констатувати порушення товариством
вимог Конвенції «Про захист прав
людини і основоположних свобод».

У лютому 2008 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з аналогічним позовом, у якому
зазначав, що ТОВ «Агрофірма «Мічуріна»
заблокувало йому та позивачу ОСОБА_1
доступ до належного їм майна шляхом
встановлення перешкод до орендованого
нежитлового приміщення по АДРЕСА_1.

У останньому уточненні позовних вимог,
просив визнати вищевказані дії
ТОВ «Агрофірма «Мічуріна»
неправомірними та такими, що порушують
його права та інтереси, визнати договір
оренди приміщення дійсним та стягнути
з товариства на його користь 7 500,00
матеріальної шкоди й 50 000,00 грн.
моральної шкоди.

Справа розглядалась судами різних
інстанції неодноразово.

Повторним заочним рішенням
Хорольського районного суду
Полтавської області від 26 червня 2014
року позов задоволено частково,
визнано дії ТОВ «Агрофірма «Мічуріна»
відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які
виразилася у порушенні права власності
- неправомірними.

Стягнуто з ТОВ «Агрофірма «Мічуріна»
на користь ОСОБА_1 витрати, понесені ним
на лікування, у сумі 292,50 грн., у рахунок
відшкодування моральної шкоди - 25
000,00 грн. та витрати на правову допомогу
у сумі 3 500,00 грн.

Стягнуто з ТОВ «Агрофірма «Мічуріна»
на користь ОСОБА_2 25 000,00 грн. у рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Визнано дії ОСОБА_3 відносно ОСОБА_2, які
виразились у ненаданні документів, що
підтверджують його повноваження на
вирішення питань, пов'язаних з
договором оренди приміщення від 1
жовтня 2005 року, втручанні у договірні
відносини та застосуванні фізичного
насильства - неправомірними.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5
000,00 грн. у рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Стягнуто з ТОВ «Агрофірми «Мічуріна»
на користь держави 500,00 грн. судового
збору.

В апеляційному порядку рішення
місцевого суду оскаржено ТОВ
«Агрофірма «Мічуріна», ОСОБА_2 та
ОСОБА_6

В апеляційній скарзі ТОВ «Агрофірма
«Мічуріна» посилається на порушення і
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права
та вказує на те, що спір між позивачами
та товариством щодо дійсності
договорів оренди підлягає вирішенню у
порядку господарського судочинства, а
дії ОСОБА_3 відносно ОСОБА_2 мають
ознаки адміністративного або
кримінального протиправного діяння та
потребують оцінки у відповідному
провадженні, за результатами
апеляційного розгляду просить
зазначене рішення суду першої
інстанції скасувати, та відмовити у
задоволенні позову.

Апелянти ОСОБА_2 та ОСОБА_6 у доводах
апеляційних скарг зазначають, що суд з
порушенням норм процесуального права
зменшив розмір моральної шкоди, що
підлягає стягненню на користь
відповідачів та розмір витрат на
правову допомогу та безпідставного
відмовив у задоволенні позовної вимоги
щодо визнання договору оренди дійсним,
просять змінити рішення місцевого суду
та задовольнити позовні вимоги щодо
стягнення моральної шкоди у повному
обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу ТОВ «Агрофірма «Мічуріна» слід
задовольнити, а скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_6
- відхилити.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є, зокрема,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи, що 1
жовтня 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, з
однієї сторони та ТОВ «Агрофірма
«Мічуріна», з іншої сторони, було
укладено договір оренди нежитлового
приміщення по АДРЕСА_1, площею 19,3 кв. м.

Пред'являючи вимоги щодо визнання
дійсним договору оренди, визнання
неправомірними дій відповідачів та
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, ОСОБА_2 та ОСОБА_1
обґрунтовували свої вимоги тим, що
вищевказаний договір оренди щороку
проходив пролонгацію, а 9 лютого 2007 року
орендоване позивачами нежитлове
приміщення було заблоковане ТОВ
«Агрофірма «Мічуріна» металевою
рейкою на вхідних дверях, закріпленого
за допомогою двох навісних замків на
двох металевих стрижнях та
опломбовано.

В ухвалі Верховного Суду України від 17
червня 2009 року, якою скасовано
попередні ухвалені у даній справі
рішення Хорольського районного суду
Полтавської області від 27 листопада 2008
року та ухвалу Апеляційного суду
Полтавської області від 28 січня 2009
року, з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції,
колегія суддів касаційної інстанції
звернула увагу на помилковість
висновків суддів попередніх інстанції
щодо домовленості сторін договору
відносно істотних умов договору та
підстав для визнання його дійсним.

При новому розгляді справи місцевим
судом встановлено, що у п. п. 4.1., 4.3.
договору оренди нежитлового
приміщення передбачено, що договір
вступає силу з моменту його підписання
і діє до 1 жовтня 2006 року та у випадку,
якщо жодна зі сторін не пізніше ніж за
один місяць до закінчення строку
даного договору не заявила про
небажання поновити його дію, договір
вважається пролонгованим на тих самих
умовах, строком на 5 років.

За змістом положень ст. ст. 793, 794 ЦК
України право користування нерухомим
майном, яке виникає на підставі
договору найму будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої
частини), укладеного на строк не менш як
три роки, підлягає нотаріальному
посвідченню та державній реєстрації.

Сторонами не заперечується, що до 1
вересня 2006 року ні наймодавець
нежитлового приміщення, ні його
наймачі не заявили про небажання
продовжувати строк дії договору, тому
договір найму нежитлового приміщення,
у відповідності до умов п. 4.3 договору,
був пролонгований ще на 5 років.

Між тим, дана обставина включає
необхідність нотаріального
посвідчення та державної реєстрації
такого договору найму, у відповідності
до вимог закону.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог щодо визнання договору дійсним,
місцевий суд вірно виходив з
відсутності правових підстав для
визнання дійсним договору оренди від 1
жовтня 2005 року, який підлягає
нотаріальному посвідченні та
державній реєстрації, урахувавши при
цьому роз'яснення Пленуму Верховного
Суду України, що містяться у п. 13
постанови №9 від 6 листопада 2009 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», з огляду на
які, положення ст. 220 ЦК України щодо
дійсності правочинів не підлягає
застосуванню до правочинів, які
підлягають і нотаріальному
посвідченню, і державній реєстрації.

У свою чергу, підставою для задоволення
позовних вимог щодо визнання дій
відповідачів неправомірними та
частково задовольняючи вимоги щодо
відшкодування матеріальної й
моральної шкоди, суд першої інстанції
вказував на встановлене судом
порушення ТОВ «Агрофірма «Мічуріна»
моральних засад суспільства, що
виразились у зриві вивіски про
професійну адвокатську діяльність
позивачів, блокування доступу
останніми офісних до орендованих ними
приміщень, що, на думку суду,
знаходиться у причинно-наслідковому
зв'язку з тими негативними наслідками,
які виникли у позивачів та завдали їм
істотних моральних страждань й шкоди
їхньому здоров'ю.

Проте, з таким висновком місцевого суду
колегія суддів погодитися не може,
оскільки він не відповідає обставинам
справи і нормам матеріального та
процесуального права.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 3 ЦПК
України та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

З огляду на зміст ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав, що полягає: у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна, у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

За приписами ст. 1167, 1168 ЦК України
матеріальна шкода, завдана фізичній
або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала, а моральна шкода
- особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Згідно з вимогами ст. ст. 10 та 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Ураховуючи правильність висновків
місцевого суду щодо відсутності
підстав для визнання дійсним з 1 жовтня
2006 року після пролонгації договору
оренди від 1 жовтня 2005 року, що
укладався між ТОВ «Агрофірма
«Мічурина» та ОСОБА_2 й ОСОБА_1, правових
підстав для найму позивачами
нежитлового приміщення по вул. Леніна,
181/14 в м. Глобине, Полтавської
області, площею 19,3 кв. м, та розміщення в
даних офісних приміщеннях належних
останнім речей, колегією суддів не
вбачається.

Таким чином, користування позивачами з
1 жовтня 2006 року спірними офісними
приміщеннями не регулюється умовами
раніше укладеного договору оренди від 1
жовтня 2005 року, який може вважати
пролонгованими на 5 років лише після
проведення державної реєстрації та
нотаріального посвідчення, та з чим
законодавець пов'язує чинність такого
правочину.

Характерно та не заперечується
позивачами, що сторонами не було
досягнуто згоди щодо укладення з 1
жовтня 2006 року нового договору оренди
через виникнення розбіжностей у
погодженні істотних умов такого
правочину, зокрема, щодо строку найму
та орендної плати.

Посилання ОСОБА_2 й ОСОБА_1 щодо
порушення відповідачами з 9 лютого 2007
року прав на належні їм речі, що
залишились у зачиненому та
запломбованому офісному приміщенні по
АДРЕСА_1, не ґрунтується на доказах,
водночас у справі відсутні будь-які
об'єктивні відомості щодо звернення
позивачів з цього приводу до
правоохоронних органів чи до суду з
позовними вимогами щодо усунення
перешкод у володінні, користуванні та
розпорядженні належним ОСОБА_2 й ОСОБА_1
майном.

Пред'явлені позовні вимоги ОСОБА_3 щодо
визнання неправомірними дій також не
підтверджується доказами та не
ґрунтуються на законі.

Зокрема, твердження позивачів, що
ОСОБА_3 ставив перед ними протиправну
вимогу змінити умови договору оренди
щодо оплати за оренду спірного
приміщення на нових умовах через
підвищення розміру орендної плати, та
погрожував застосувати до них фізичне
насильство, не знаходить свого
підтвердження у матеріалах справи,
докази перевірки вищевказаних
обставин правоохоронними органами у
справі відсутні.

З урахуванням цього, позивачами, у
порушення положень ст. ст. 10, 58, 60 ЦПК
України, не надано належних та
допустимих доказів та не доведено
наявності тих підстав, з якими цивільне
законодавство пов'язує підстави для
визнання дії осіб неправомірними та
для стягнення з цих підстав
матеріальної та моральної шкоди.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 повторюють обґрунтування
позовних вимог та ґрунтуються на
твердженні апелянтів щодо
неправомірності дій відповідачів ТОВ
"Агрофірма "Мічуріна" та ОСОБА_3,
порушенні прав позивачів у доступі до
приміщення та до належних останнім
речей, що не знайшло своє підтвердження
у матеріалах справи та спростовані
колегією суддів під час апеляційного
розгляду справи у зроблених у справі
висновках.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ТОВ
"Агрофірма "Мічуріна" щодо скасування
рішення суду у частині задоволених
місцевим судом позовних вимог ОСОБА_1
та ОСОБА_2 є обґрунтованою, а тому
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
у справі про відмову в задоволенні обох
позовів.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 4, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2
відхилити.

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Мічуріна" задовольнити.

Повторне заочне рішення Хорольського
районного суду Полтавської області від
26 червня 2014 року у частині задоволення
позовних вимог щодо визнання дій
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Мічуріна"
неправомірними, стягнення на користь
ОСОБА_1 відшкодування витрат на
лікування, відшкодування моральної
шкоди й витрат на правову допомогу, та
визнання дій ОСОБА_3 щодо ненадання
документів на підтвердження
повноважень, втручання у договірні
відносини, застосуванні фізичного
насильства, та стягнення на користь
ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди
скасувати, ухвалити у цій частині нове
рішення, яким у задоволенні даних
позовних вимог відмовити.

У решті рішення місцевого суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
В.А. Чічіль

Судді:
О.Ю.
Кузнєцова

С.Ю. Мартєв

З оригіналом згідно:

суддя
В.А. Чічіль