Провадження № 2/161/4020/14
У Х В А Л А

про залишення без руху

22 серпня 2014 року

м. Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області вивчивши матеріали
позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«БРОКБІЗНЕСБАНК», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні позивача –
товариство з обмеженою
відповідальністю фірма «ПАНХІМ» про
захист прав споживачів, визнання
договорів припиненими, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із
позовом до Публічного акціонерного
товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК», третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору на стороні
позивача – товариство з обмеженою
відповідальністю фірма «ПАНХІМ» про
захист прав споживачів, визнання
договорів припиненими.

Вказана позовна заява не
відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.
Так, позовна заява повинна містити
виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до постанови
Пленуму Верховного Суду України від 12
червня 2009 року № 2 «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» суди мають звертати
особливу увагу, зокрема, на те, що у
позовній заяві повинні не лише
міститись позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину.

Як вбачається із п. 5
постанови Пленуму ВССУ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30.03.2012
року № 5, позовна заява про вирішення
спору, що виникає з кредитних
правовідносин, за формою і змістом
повинна відповідати загальним
правилам, встановленим статтею 119 ЦПК, а
залежно від предмета та підстави
позову - і вимогам, які містяться у
спеціальному законодавстві. Зокрема, у
разі пред'явлення позову про захист
прав споживачів відповідно до Закону
України «Про захист прав споживачів» у
заяві має бути викладено, яке саме
право споживача порушено; коли і в чому
це виявилося; способи захисту, яких суд
може вжити, тощо.

Із пункту 6 постанови
Пленуму Верховного Суду України №5 від
12.04.1996 року «Про практику розгляду
цивільних справ за позовами про захист
прав споживачів» вбачається, що
позовна заява про захист прав
споживача повинна містити відомості:
про те, яке право споживача порушено;
коли і в чому це виявилося; про способи
захисту, які належить вжити суду; про
розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з
відповідними розрахунками і
обґрунтуванням; про докази, що
підтверджують позов.

Водночас, суд приходить до висновку, що
посилання ОСОБА_1 на п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір», як на
підставу для звільнення від сплати
судового збору є необґрунтованим з
врахуванням наступного.

Так, відповідно до вищевказаного
пункту від сплати судового збору
звільняються державні органи,
підприємства, установи, організації,
громадські організації та громадяни,
які звернулися у випадках,
передбачених законодавством, із
заявами до суду щодо захисту прав та
інтересів інших осіб, а також споживачі
- за позовами, що пов'язані з порушенням
їхніх прав.

Проте, відповідно до ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
договір про надання споживчого кредиту
укладається між кредитодавцем та
споживачем, відповідно до якого
кредитодавець надає кошти (споживчий
кредит) або бере зобов’язання надати
їх споживачеві для придбання продукції
у розмірі та на умовах, встановлених
договором, а споживач зобов’язується
повернути їх разом з нарахованими
відсотками.

У вказаному Законі чітко прописана
процедура укладання договору, яка
включає питання щодо надання
інформації кредитодавцеві та
споживачеві один про одного та щодо
умов кредитування: мету, для якої
споживчий кредит може бути витрачений,
форми його забезпечення, тип
відсоткової ставки, сукупну вартість
кредиту та вартість послуги з
оформлення договору про надання
кредиту, строк, на який кредит може бути
одержаний, та варіанти його повернення.
При цьому в разі ненадання зазначеної
інформації суб’єкт господарювання,
який повинен її надати, несе
відповідальність, встановлену
статтями 15 і 23 цього Закону.

Виходячи з викладеного, слід зробити
висновок, що застосування Закону
України «Про захист прав споживачів»
до спорів, які виникають з кредитних
правовідносин, можливе в тому разі,
якщо предметом і підставою позову є
питання надання інформації
споживачеві про умови отримання
кредиту, типи відсоткової ставки,
валютні ризики, процедура виконання
договору тощо, які передують укладенню
договору. Після укладення договору між
сторонами виникають кредитні
правовідносини, тому до спорів щодо
виконання цього договору цей закон не
може застосовуватись, а застосуванню
підлягає спеціальне законодавство в
системі кредитування.

В даному випадку виникли між сторонами
виникли договірні правовідносини у
зв’язку з укладенням договору поруки і
носять майновий характер та
регулюються Цивільним кодексом
України.

А тому, позовна заява подана з
порушенням ч. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме
на час звернення до суду з позовом
позивачем не сплачено судовий збір.

Відповідно до ст. 4 Закону
України «Про судовий збір» від 08 липня
2011 року № 3674-VI, який набрав чинності з
01.11.2011 року, станом на 01.01.2014 року розмір
ставок судового збору справляється від
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, в якому заява
подається до суду у відсотковому
співвідношенні до ціни позову у
фіксованому розмірі, а саме: за подання
до суду позовної заяви майнового
характеру – 1 відсоток ціни позову, але
не менше 0,2 розмірів мінімальної
заробітної плати (243,60 грн.) та не більше
3 розмірів мінімальної заробітної
плати (3654,00 грн.).

Із врахуванням ціни позову
позивачу слід сплатити 3654 грн.

Реквізити рахунку для оплати судового
збору: рр. № 0002 Одержувач коштів –
м. Луцьк, 22030001 Банк – ГУДКУ у Волинській
області МФО – 803014, ідентифікаційний
код одержувача – 38009628.

Враховуючи вищевикладене, позовну
заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«БРОКБІЗНЕСБАНК», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні позивача –
товариство з обмеженою
відповідальністю фірма «ПАНХІМ» про
захист прав споживачів, визнання
договорів припиненими - залишити без
руху.

Надати позивачу п’ятиденний строк, з
дня отримання копії ухвали, для
усунення зазначених недоліків
позовної заяви.

Роз'яснити, що в іншому випадку позовна
заява буде вважатися неподаною та
повернута особі, які її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Присяжнюк
Л.М.