Справа № 296/5833/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" грудня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира
в складі:

головуючого - судді Бондарчука В.В.

секретаря Воєвуцької І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Житомирської
міської ради про визнання права
власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом,
вимоги якого збільшила (а.с. 207-209), та в
якому просила встановити факт
належності за життя подружжю ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1, а також
визнати за нею право власності на
спадкове майно за заповітом, що
належало її бабусі ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. та складається з 1/2
частини вказаної вище квартири.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з тих же
підстав та просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 позов
не визнала та заперечила проти його
задоволення.

Від представника відповідача
Житомирської міської ради надійшла
заява про розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з"явився, надіслав заяву про розгляд
справи без його участі, позов визнав та
просив позовну заяву задовольнити.

Суд заслухав пояснення сторін,
дослідив матеріали справи в межах
заявлених позовних вимог та встановив
наступне.

ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_4 з 11.09.1955р., та під час
перебування у шлюбі ними була придбана
квартира АДРЕСА_1, пайові внески за яку
вносилися з 1973 по 1990р, власником
квартири за довідками ЖБК "Космос"
вважався ОСОБА_4 (а.с. 10,16,17).

Згідно ст. 15 Закону України "Про
власність", що діяв на час виникнення
правовідносин, член житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу або
товариства, який повністю вніс свій
пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж
іншу будівлю або приміщення, надані
йому в коритсування, набуває права
власності на це майно. Громадянин, який
став власником цього майна, має право
розпоряджатися ним на власний розсуд:
продавати, обмінювати, здавати в
оренду, укладати інші угоди, не
заборонені законом. Статтею 16 цього ж
Закону передбачено, що майно, нажите
подружжям за час шлюбу, належить їм на
праві спільної сумісної власності.
Здійснення ними цього права
регулюється цим Законом і Кодексом про
шлюб та сім"ю України.

Враховуючи викладене суд приходить до
висновку про обгрунтованість позовної
вимоги про вставновлення юридичного
факту належності квартири АДРЕСА_1
подружжю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві
спільної сумісної власності.

Також судом встановлено, що належну їй
1/2 частину спірної квартири ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1., при житті
заповіла своїй онуці ОСОБА_7 (а.с.8), яка
після реєстрації шлюбу змінила
прізвище на ОСОБА_1 (а.с. 13, 192).

У встановлений законом строк
представником ОСОБА_1 до Першої
житомирської нотаріальної контори
було подано заяву про прийняття
спадщини (а.с.188), а 11.06.2013р. державним
нотаріусом ОСОБА_8 було винесено
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії у зв"язку з
відсутністю правовстановлюючого
документа 1/2 частини квартири АДРЕСА_1,
виданого на ім"я покійної ОСОБА_3 (а.с.
197-198).

Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР
(в редакції 1963 року) який діяв на час
виникнення правовідносин, спадкоємець
прийняв спадщину, якщо він протягом
шести місяців з дня відкриття спадщини
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини.

Як роз"яснено п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7
"Про судову практику у справах про
спадкування", за наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розгляду не підлягають. У разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

З досліджених в судовому засіданні
постанови державного нотаріуса Першої
житомирської державної нотаріальної
контори від 11.06.2013 року (а.с. 197-198), а
також викладених вище обставин,
вбачається, що у позивача відсутні
умови для отримання у нотаріуса
свідоцтва про право на спадщину за
законом, та іншим шляхом, аніж захист
свого порушеного права на спадщину у
судовому порядку, немає.

Враховуючи, що спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців), а також те, що позивач є
спадкоємцем за заповітом, суд вважає
необхідним визнати право власності за
позивачем на 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Керуючись ст. ст. 3 , 10 , 60 , 208 - 209, 212-215 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити юридичний факт, що квартира
АДРЕСА_1 за життя належала подружжю
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної
сумісної власності.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
спадкове майно за заповітом, належне
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме
на одну другу частину квартири АДРЕСА_1.

Сторони мають право оскаржити рішення
до апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м. Житомира протягом десяти днів з
дня проголошення рішення.

Суддя
В. В. Бондарчук