У Х В А Л А

іменем україни

15 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В. О.,

суддів: Мартинюка В. І.,
Наумчука М. І.,

Мостової Г. І.,
Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк Форум»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5,
ОСОБА_6, про стягнення заборгованості
за кредитним договором, за касаційною
скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Чернівецької
області від 29 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ
«Банк Форум»), посилаючись на неналежне
виконання ОСОБА_3 умов
кредитного договору від 08 серпня 2008
року № 0127/08/17-Anewv,
звернулося до суду з позовом, у якому
просило стягнути солідарно з
позичальника та ОСОБА_4, як поручителя,
71 234,66 доларів США та 57 037 грн 65
коп. заборгованості за вказаним
договором та 3 441 грн судового збору.

Рішенням Садгірського районного
суду м. Чернівців від 13 березня 2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 29 травня
2014 року рішення Садгірського
районного суду м. Чернівців від 13
березня 2014 року скасовано та ухвалено
нове рішення про задоволення позову.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Форум» 71
234,66 доларів США та 57 037 грн 65 коп.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3
та ОСОБА_4, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, ухвалене у
справі рішення апеляційного суду
просять скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню на
таких підставах.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив із того,
що позивач у суді не довів обставин, на
які посилався як на обґрунтування
своїх вимог.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення позову, апеляційний
суд виходив із того, що позичальник
належним чином не виконував умови
кредитного договору, тому позивач має
право на повернення заборгованості за
кредитом та пені солідарно з
позичальника та ОСОБА_4, як поручителя.

Проте з такими висновками
апеляційного суду повністю погодитись
не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 08 серпня 2008
року між Акціонерним комерційним
банком «Форум» (далі - АКБ «Форум»),
правонаступником якого є ПАТ «Банк
Форум», та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № 0127/08/17-Anewv, згідно з
умовами якого банк надав відповідачу
кредит у розмірі 66 476 доларів США, а
останній зобов'язався повернути кредит
у строк до 07 серпня 2015 року та сплатити
відсотки за користування кредитними
коштами у розмірі 13 % річних.

Цього ж дня із метою забезпечення
вказаного договору між АКБ «Форум» та
ОСОБА_3 укладений договір застави,
згідно з умовами якого остання
передала в заставу банку транспортний
засіб марки Acura, модель MDX, 2008 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2,
вартістю 357 700 грн.

Із метою забезпечення вказаного
договору 08 серпня 2008 року між АКБ
«Форум» та ОСОБА_4 укладений договір
поруки, згідно з умовами якого останній
взяв на себе зобов'язання відповідати
перед банком нарівні з боржником як
солідарні боржники у випадку
неналежного виконання останнім
зобов'язань за зазначеним кредитним
договором.

Термін дії кредитного договору
визначено до 07 серпня 2015 року.

Між тим відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України та п. 3.2.2 кредитного договору
банк має право вимагати дострокового
повернення кредитних коштів та сплати
процентів за користування кредитними
коштами у випадку невиконання чи
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором, а
також у випадку невиконання чи
неналежного виконання позичальником
та/або поручителем зобов'язань за цими
договорами, які є забезпеченням
виконання зобов'язань.

Згідно з п. 5.3 договору банк надає
під розписку уповноваженій особі, або
надсилає рекомендованим листом
позичальнику письмову вимогу про
повернення позичальником кредитних
коштів, сплату ним процентів за
користування кредитними коштами з
можливим нарахуванням штрафних
санкцій та пені. У випадку непогашення
зазначеної у вимозі суми, банк по
закінченню 15-ти денного строку з дати
надіслання такої вимоги звертає
стягнення на заставлене майно у
розмірі наданих кредитних коштів,
заборгованості зі сплати процентів,
неустойки, збитків та інших витрат
банку, у порядку, визначеному цим
договором, договором застави чи чинним
законодавством.

Із матеріалів справи вбачається, що
у зв'язку з невиконанням
ОСОБА_3 умов кредитного договору 29
березня 2011 року ПАТ «Банк Форум» на
адресу відповідача відповідно до п. п.
3.2.2, 5.3 договору надсилалась досудова
вимога про дострокове виконання
зобов'язань за кредитним договором (а.
с. 85). ОСОБА_3 отримала вказане
повідомлення 03 квітня 2011 року (а. с. 87).

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, на порушення приписів
ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не
звернув уваги на те, що, скориставшись
правом на дострокове виконання
зобов'язання за договором у березні 2011
року та звернувшись до позичальника з
вимогою про дострокове погашення
кредиту відповідно до п. п. 3.2.2, 5.3
договору, банк по суті змінив строк
виконання основного зобов'язання.
Проте дати, з якої такий строк настав
відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, суд
не встановив та не перевірив, чи не
припинилася за таких обставин порука
ОСОБА_4 відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК
України.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК
України порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки.

Відповідно до п. 4.1 договору поруки
від 08 серпня 2008 року порука
припиняється, якщо кредитор протягом
одного року від дня настання строку
виконання зобов'язань за кредитним
договором не пред'явить вимоги до
поручителя.

Від з'ясування обставин, пов'язаних
з реалізацією банком права на зміну
строку виконання основного
зобов'язання за договором, залежить
правильність вирішення спору по суті,
зокрема, стягнення кредитної
заборгованості в межах строку позовної
давності, про застосування якого
просили відповідачі, та можливість
пред'явлення вимоги про стягнення
кредитної заборгованості до
поручителя.

Крім того, дійшовши висновку про те,
що позичальник з березня 2009 року
не виконує своїх зобов'язань за
кредитним договором, апеляційний суд
залишив поза увагою те, що право
кредитора вважається порушеним з
моменту недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення.

Будь-які висновки з цього приводу в
рішенні апеляційного суду відсутні.

З огляду на таке висновки суду
апеляційної інстанції про
підставність позову є передчасними.

Порушення судом при розгляді справи
норм процесуального права (ст. ст. 10, 60,
179 ЦПК України) унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для її правильного
вирішення, тому ухвалене рішення
апеляційного суду не може вважатись
законним і обґрунтованим та в силу ст.
338 ЦПК України підлягає скасуванню із
передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 29 травня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. О. Кузнєцов

Судді:
В. І. Мартинюк

Г. І. Мостова

М. І. Наумчук

Д. О. Остапчук