Справа №583/3745/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Соколова Н. О.Номер
провадження 22-ц/788/277/14 Суддя-доповідач -
Семеній Лідія. Іванівна. Категорія - 44
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

Головуючого - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю., Бойка В. Б.,

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційними
скаргами представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4
та ОСОБА_5

на рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 30 грудня 2013
року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
третя особа - Охтирський міськрайонний
сектор управління державної
міграційної служби в Сумській області,

про визнання особи такою, що втратила
право користування житлом, усунення
перешкод по володінню, користуванню,
розпорядженню об'єктом права приватної
власності та зняття з реєстрації,

та за зустрічним позовом ОСОБА_5, яка
діє самостійно та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_6, до ОСОБА_3, третя
особа - Орган опіки та піклування
Охтирської міської ради,

про захист права на житло шляхом
вселення, визначення порядку
користування квартирою, визначення
місця проживання дитини,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 30 грудня 2013
року у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

Позов ОСОБА_5, яка діє самостійно та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_6,
задоволено частково.

Захищене право на житло, вселено
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітню
дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у квартиру
АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат та
заходів забезпечення позову.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення та ухвалити нове про
відмову у задоволенні зустрічного
позову.

Зазначає, що суд невірно застосував до
спірних правовідносин ст.64 СК України
та безпідставно відмовив у задоволенні
клопотання про зупинення провадження у
справі до вирішення спору щодо права
власності на квартиру між позивачем та
ОСОБА_7

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 заявниця
вважає рішення суду в частині
незадоволених позовних вимог за
зустрічним позовом незаконним,
ухваленим з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та просить в цій частині рішення суду
скасувати і задовольнити ці вимоги.

Вказує, що суд не захистив права дитини,
оскільки не встановив постійним місцем
проживання в спірній квартирі та не
визначив порядок користування цією
квартирою з метою забезпечення окремою
ізольованою кімнатою дитини власника
житла. Відмова у задоволенні позовної
вимоги про усунення перешкод у
користуванні житлом не дасть змогу
заявниці та її дитині скористатися
правом на вселення.

В іншій частині рішення суду не
оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін та їх представників
відповідно ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які
підтримали доводи своєї апеляційної
скарги та заперечили проти доводів
апеляційної скарги іншої сторони,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги задоволенню не
підлягають з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно
встановлено та з матеріалів справи
вбачається, що сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з 04.10.2008 року та
проживали в належній ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу від
03.02.2008 року квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 6, 27).
Від цього шлюбу сторони мають
малолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.28).

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 23.07.2013 року,
яке набрало законної сили, шлюб між
ними розірвано (а.с.29).

Відповідно до довідок ПП «СІБ» від
20.09.2013 року №1113 та від 15.11.2013 року №1280, у
вище зазначеній квартирі, крім
власника, також зареєстровані його
дружина ОСОБА_5, дочка ОСОБА_6, мати
ОСОБА_10, сестри ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с.7,
101).

Судом також встановлено, що на початку
червня 2013 року, через постійні сварки,
які виникали в їх сім'ї і негативно
впливали на розвиток дитини, ОСОБА_5
переїхала разом з малолітньою дочкою
на найману квартиру. Цей факт
підтверджується показаннями свідків
ОСОБА_13, ОСОБА_14 та не заперечується
сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Згідно з ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Однак,всупереч цим вимогам позивач за
первісним позовом не надав належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що ОСОБА_5 була відсутня у спірній
квартирі понад один рік.

За таких обставин, висновок суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення зазначеної вище вимоги
ґрунтується на нормах права та
встановлених у справі обставинах.

Доводи ОСОБА_3 щодо вчинення
відповідачкою перешкод у володінні та
користуванні квартирою жодними
доказами не підтверджені, тому вимоги
про усунення відповідних перешкод
обґрунтовано відхилені місцевим судом.

Погоджується колегія суддів і з
висновками суду першої інстанції і в
частині відмови у задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 щодо
встановлення постійного місця
проживання неповнолітньої ОСОБА_6,
визначення порядку користування
квартирою, зобов'язання власника
квартири не чинити перешкоди у
користуванні житлом та надання ключів.

Частиною 1 ст.405 ЦК України передбачено,
що члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 156 ЖК України
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. До членів сім'ї власника
будинку (квартири) належать особи,
зазначені в частині другій статті 64
цього Кодексу. Припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи, що договірні
відносини щодо порядку користування
спірним житлом між сторонами спору
відсутні, ОСОБА_5 не є учасником
спільної власності на квартиру, має
право користування разом зі своєю
дочкою квартирою ОСОБА_3 на рівних
умовах, тому не має права вимагати
встановлення порядку користування
приміщеннями у квартирі, що є
повноваженнями виключно її власника,
але має право вимагати від власника
усунення перешкод у користуванні
квартирою.

Суд першої інстанції, врахувавши
відсутність ключів від спірної
квартири у позивачки за зустрічним
позовом, які при її переїзді на найману
квартиру залишилися у власника
квартири, а також те, що останній не
дозволяє їй добровільно вселитися,
обґрунтовано захистив права позивачки
та малолітньої дитини, вселивши їх у
спірну квартиру.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 та часткове
задоволення позову ОСОБА_5 в своїх
інтересах та в інтересах ОСОБА_6

Доводи представника позивача за
первісним позовом про те, що місцевий
суд застосував ст.64 СК України, яка не
підлягає застосуванню до спірних
правовідносин, висновків суду першої
інстанції не спростовує, оскільки
допущена судом механічна помилка, а
саме, зазначення в рішенні ст.64 СК
України замість ст.64 ЖК України, не
впливає на правильність вирішення
спору.

Посилання позивачки за зустрічним
позовом на те, що судом залишилися не
захищеними права дитини, оскільки ним
не встановлено її постійним місцем
проживання в спірній квартирі та не
визначено порядок користування цією
квартирою з метою забезпечення окремою
ізольованою кімнатою, є
безпідставними, оскільки дитина є
членом сім'ї власника квартири та має
право користування нею нарівні з ним.

Інші доводи апеляційних скарг
висновків суду також не спростовують.

Колегією суддів не виявлено
неправильного застосування норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права, які могли б бути
підставою для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 30 грудня 2013
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -