Справа №442/7707/14-ц
Провадження №2/442/2367/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

при секретарі - Грабар Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Дрогобичі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Дрогобицької міської ради, третіх осіб
- ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
власності на спадкове майно за
заповітом;

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з позовом до
відповідача, в якому просить в порядку
спадкування за заповітом визнати за
нею право власності на 38/100 часток у
праві власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_4. В
обґрунтування позову покликається на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її вітчим
ОСОБА_4, який за життя склав заповіт,
яким все своє майно заповів їй. Однак,
вона позбавлена можливості оформити
спадщину на 38/100 житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1, так як існує
невідповідність між
правовстановлюючим документом та
Технічним паспортом щодо відомостей
про такий житловий будинок. При цьому
відсутнє самочинне будівництво, тому
нотаріусом було роз'яснено на право
звернення до суду з відповідним
позовом про визнання права власності
на такий будинок.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_5
позовні вимоги уточнила просила
визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за заповітом право
власності на 38/100 часток у праві
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_4, яка
сталася ІНФОРМАЦІЯ_1. Додатково
вказала, що позивач позбавлена
можливості оформити спадкові права,
зокрема через те, що є технічна
невідповідність 38/100 частин спірного
житлового будинку, які зазначені у
договорі обміну з Технічним паспортом.

Представник відповідача ОСОБА_6
відносно задоволення позову, поклався
на думку суду.

Третя особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове
засідання не з»явилися, не повідомивши
причин своєї неявки, хоча належним
чином були повідомлені про час та місце
розгляду справи.

Всилухавши пояснення учасників
судового процесу, перевіривши
матеріали справи, суд вважає, що позов є
підставним та підлягає до задоволення,
виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Як встановлено в судовому засіданні і
стверджується матеріалами справи, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, при цьому за
життя - 10 лютого 2009 року склав заповіт,
посвідчений приватним нотаріусом
Дрогобицького районного нотаріального
округу Львівської області,
зареєстрований в реєстрі за №122, в
користь ОСОБА_1 (а.с.4).

В склад спадкового майна після смерті
ОСОБА_4, зокрема увійшли 38/100 ідеальних
частин будинку АДРЕСА_1 розміщених на
ділянці площею 952,71 кв.м., житловою
площею 78,9 кв.м., які належали йому на
підставі договору обміну, посвідченого
Другою Дрогобицькою державною
нотаріальною конторою 16.08.1983 року за
№2-1716 (а.с.5). Даним договором також
закріплений порядок користування за
ОСОБА_7, яким визначено кімнату (І-4),
кімнатою (І-5), тамбуром («а»-І), частиною
сараю («Б-І»), частиною огорожі та
замощення. Такі дані різняться з
відомостями технічного паспорта КП
Львівської обласної ради
«Дрогобицького міжміського бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки» від 12.08.2014 року, а
саме змінено технічний опис приміщень.

Згідно даних КП Львівської обласної
ради «Дрогобицького міжміського бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки» станом на 31.12.2012
року переобладнання у вказаних
частинах будинку не проводилося (а.с.5-6).

Встановлено також, що позивачка
зверталася в нотаріальну контору з
заявою про видачу свідоцтва про право
власності на спадкове майно, однак у
такому їй було відмовлено через
розбіжність відомостей у
правовстановлюючому документі та
Технічному паспорті.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про
нотаріат» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, виникає
цивільно-правовий спір, що підлягає
розглядові у позовному провадженні.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку
спадкування права власності на об'єкти
нерухомості, в тому числі житловий
будинок, інші споруди, земельну ділянку
є набуття спадкодавцем зазначеного
права у встановленому законодавством
України порядку.

Оскільки протягом встановленого
законом строку спадкоємець - позивач не
заявив про відмову від спадщини, то на
підставі п. п. 3, 5 ст. 1268 ЦК України
спадщина, незалежно від часу її
прийняття, належить спадкоємцеві з
часу її відкриття.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Способом захисту
цивільних прав та інтересів, згідно ст.
16 цього Кодексу, може бути, зокрема,
визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

Статтею 41 Конституції України
передбачено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності.

Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.

В статті 55 Конституції України
закріплено, що права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.

Статтею 1 Протоколу 11 до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод визначено: кожна фізична або
юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Стаття 17 Загальної декларації прав
людини проголошує, що кожна людина має
право володіти майном як одноособово,
так і разом з іншими.

З огляду на наведене, зібрані по справі
докази, оцінені судом належним чином
кожен окремо на їх достовірність та
допустимість, а також їх достатність та
взаємний зв'язок у сукупності,
встановлені судом обставини свідчать
про те, що спадкодавець на час своєї
смерті був власником спірної частини
житла з відповідною частиною
господарських споруд, а позивач є
спадкоємцем за заповітом, фактично
вступила в управління і володіння
спадковим майном, оскільки вчасно
прийняла спадщину, однак позбавлена
можливості реалізувати своє право на
спадкове майно у зв'язку з
невідповідністю відомостей про
нерухоме майно, яка мала місце ще до 1990
року, чим також зумовлена відмова
нотаріуса, тому суд приходить до
висновку, що право власності на спірне
спадкове майно перейшло у порядку
спадкування до позивача, що є підставою
для визнання за ним права власності на
таке.

Враховуючи вище наведене та керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 130, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
38/100 часток у праві власності на
житловий будинок з відповідною
частиною господарських будівель та
споруд по АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, з подачею
її копії до апеляційної інстанції а
особами, які не були присутні у
судовому засіданні під час його
проголошення - з дня отримання такого.

Суддя
Івасівка А.П.