Справа № 567/1537/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської
області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Лєщенко І.В.

з участю:

представника ПАТ КБ "ПриватБанк"
Лукашина Є.В.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3, третя
особа ОСОБА_4 про передачу рухомого
майна в заклад, звернення стягнення на
предмет застави

в с т а н о в и в:

в Острозький районний суд з позовом до
ОСОБА_3 про передачу рухомого майна в
заклад, звернення стягнення на предмет
застави звернулось ПАТ КБ "ПриватБанк",
яке свої позовні вимоги мотивує
невиконанням ОСОБА_4 кредитного
договору від №0803/134 від 24.03.2008 року, в
забезпечення виконання якого з
останнім було укладено договір застави
рухомого майна. Зазначає, що в ході
здійснення моніторингу даного
кредитного договору було встановлено,
що 23.03.2012 року без згоди банку ОСОБА_4
реалізував заставний автомобіль
ОСОБА_3

В судовому засіданні представник ПАТ
КБ "ПриватБанк" позов банку підтримав
та пояснив, що 24.03.2008 року між ПАТ КБ
"ПриватБанк" та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір, згідно з умовами
якого ПАТ КБ "ПриватБанк" надав ОСОБА_4
кредитні кошти у розмірі 50000 доларів
США зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 16% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 22.03.2011 року, а останній
зобов'язався повернути надані кредитні
кошти, сплачувати проценти за
користування кредитними коштами.
Зазначив, що договором також було
передбачено подвійний розмір
відсоткової ставки в разі порушення
зобов'язань по погашенню кредиту,
передбачених п. 1.3, 2.2.3, 2.3.3, 2.4.1, 4.11
кредитного договору.

Пояснив, що ОСОБА_4 порушив умови
кредитного договору в частині
повернення кредитних коштів та плати
за користування кредитними коштами, в
результаті чого в нього виникла
заборгованість за договором в
загальній сумі 151883,02 долара США, з яких:
41935,04 долара США заборгованість за
основним боргом; 58406,92 долара США
заборгованість за відсотками за
користування кредитом; 44278,75 долара США
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 31,28 долара США
штраф (фіксована частина); 7231,04 долара
США штраф (процентна складова).

Зазначив, що в забезпечення виконання
зобов'язань позичальника за кредитним
договором, ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_4
24.03.2008 року уклали договір застави
рухомого майна №0803/134/ТЗ, відповідно до
якого останній надав в заставу
напівпричіп CARNEHL, модель CSKH-S, рік
випуску 1998, № кузова/шасі: НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що належав
на праві власності ОСОБА_4

Вказує, що на даний час встановлено, що
23.03.2012 року без згоди банку ОСОБА_4
реалізував заставний автомобіль
ОСОБА_3

Зазначаючи про те, що відповідно до ст..
27 Закону України "Про заставу" застава
зберігає силу, якщо за однією з підстав,
зазначених в законі, майно або майнові
права, що складають предмет застави,
переходять у власність іншої особи,
просить звернути стягнення на предмет
застави, відповідно до договору
застави від 24.03.2008 року, а саме на
напівпричіп CARNEHL, модель CSKH-S, рік
випуску 1998, № кузова/шасі: НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_2,
зазначивши, що розмір вимог, що
підлягають сплаті обтяжувачу з
вартості предмета застави становить
151883,02 долара США, вказавши спосіб
реалізації предмету застави шляхом
надання права ПАТ КБ "ПриватБанк" на
продаж зазначеного майна будь-якій
особі-покупцеві шляхом укладення
договору купівлі-продажу.

Для надання можливості такого продажу,
просить вилучити напівпричіп у
відповідача та передати в заклад банку.

Зазначив, що посилання на необхідність
вилучення у відповідача комплекту
ключів в позовну заяву було включено
помилково, оскільки напівпричіп ключів
немає.

Пояснив, що останній платіж по
кредитному договору ОСОБА_4 вчинив
30.01.2009 року і з того часу в банку виникло
право на звернення до суду з позовом
про стягнення боргу. Зазначив, що
відповідно до п. 6.8 кредитного договору
було визначено, що строк позовної
давності за вимогами про стягнення
кредиту, відсотків, винагороди та
неустойки становить 5 років і тому
підстав для застосування позовної
давності до даного спору немає,
оскільки до закінчення вказаного
строку банк звернувся з позовом в суд.

Окрім того, пояснив, що банку не було
відомо про відчуження ОСОБА_4
напівпричепу в 2008 році, а про даний факт
банк дізнався тільки в 2013 році.

Зазначив, що банк вчинив всі належні
від нього дії для уникнення можливості
відчудження заставленого майна, а саме
зареєстрував 04.04.2008 року заставу
напівпричепу з вказівкою на заборону
відчуження в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна і не знав та не
міг знати про відчуження ОСОБА_4
напівпричепу іншій особі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні позов не визнала,
подала заяву з проханням застосувати
позовну давність до позовних вимог ПАТ
КБ "ПриватБанк".

В судовому засіданні підтвердила факт
придбання її довірителем у свого сина
ОСОБА_5 напівпричепу CARNEHL, модель CSKH-S,
рік випуску 1998, № кузова/шасі: НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зазначивши, що ОСОБА_5 придбав даний
автомобіль у ОСОБА_4

Зазначила, що вимога про вилучення
напівпричепу в ОСОБА_3 є безпідставною,
оскільки банк фактично втратив заставу
17.04.2008 року, а саме тоді, коли
транспортний засіб було продано для
ОСОБА_5 і тому з зазначеного часу
просить рахувати позовну давність
терміном 3 роки. Вважає, що з того часу в
банку виникло право звернення до суду з
позовом про звернення стягнення на
майно.

Окрім того, зазначила, що відповідно до
п.15.8.3 договору застави в банку виникло
право звернення стягнення на предмет
застави з 09.12.2008 року - часу, коли
боржником було допущено порушення
строку виконання зобов'язання.

З посиланням на п. 17.4 договору застави
вважає, що при втраті предмету застави
17.04.2008 року ОСОБА_4 в триденний термін
повинен був замінити його іншим майном
і оскільки він цього не вчинив, то з
20.04.2008 року було порушено право банку на
заставу і з цього часу необхідно
рахувати трирічний термін позовної
давності.

Вважає, що оскільки ОСОБА_3 договору з
банком не укладав, то в нього відсутній
обов'язок протягом 30 днів з часу
реєстрації в Державному реєстрі
відомостей про звернення стягнення на
предмет застави передати стягувану
напівпричіп.

Вважає, що позовну давність терміном 5
років, яка визначена п.6.8 кредитного
договору не можливо застосовувати до
договору застави і стосовно вимог до
ОСОБА_3, оскільки останній договору з
банком не укладав.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений у
встановленому законом порядку.
Заперечень проти позову не подав.

З письмових доказів, досліджених в
судовому засіданні встановлено
наступне.

24 березня 2008 року між позивачем та
ОСОБА_4 було укладено кредитний договір
№0803/134, відповідно до якого банк надав
останньому кредит в сумі 50000 доларів
США зі сплатою за користування
кредитом відсотків у розмірі 16% на рік
на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Відповідно до графіку погашення
кредиту встановлено, що ОСОБА_4
зобов'язався погашати кредит рівними
частинами по 1772 долари США та виконати
свої обов'язки по поверненню коштів до
22.03.2011 року.

Пунктами 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 кредитного
договору передбачений обов'язок
позичальника сплачувати кошти за
користування кредитом в розмірі 16% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом та подвійний розмір
відсоткової ставки в разі порушення
зобов'язань по погашенню кредиту,
передбачених п. 1.3, 2.2.3, 2.3.3, 2.4.1, 4.11
кредитного договору.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що при
порушенні позичальником зобов'язань
по сплаті процентів та винагороди,
позичальник зобов'язаний сплатити
банку пеню у розмірі 0,2% від суми
простроченого платежу, але не більше
подвійної облікової ставки
Національного Банку України.

Пунктом 6.6 договору передбачено, що при
порушенні позичальником будь-яких
зобов'язань, передбачених кредитним
договором більш ніж на 120 днів, він
зобов'язаний сплатити банку штраф у
розмірі 250 грн. та 5% від суми позову.

Відповідно до умов зазначеного
договору, сторони домовились, що
виконання зобов'язань за договором
забезпечується договором застави
автотранспорту №0803/134/ТЗ від 24.03.2008
року.

Згідно даного договору, забезпеченням
виконання зобов'язань за кредитним
договором виступає напівпричіп CARNEHL,
модель CSKH-S, рік випуску 1998, №
кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний
номер НОМЕР_1, належний ОСОБА_4, вартість
якого на час укладення договору
становила 75750 грн.

Належність ОСОБА_4 предмета застави
підтверджувалася свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу -
напівпричепу CARNEHL, модель CSKH-S, рік
випуску 1998, №кузова/шасі: НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до розрахунку
заборгованості ОСОБА_4 за кредитним
договором вбачається, що станом на
17.10.2013 року банком позичальнику
нарахована сума боргу в загальній сумі
151883,02 долара США, з яких: 41935,04 долара США
заборгованість за основним боргом;
58406,92 долара США заборгованість за
відсотками за користування кредитом;
44278,75 долара США пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором; 31,28
долара США штраф (фіксована частина);
7231,04 долара США штраф (процентна
складова).

З повідомлення про усунення порушення
умов кредитного договору, реєстрів
відправлення рекомендованих листів
встановлено, що 26.09.2013 року позивач
звертався до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як
позичальника та нового власника
заставного майна відповідно, з вимогою
про сплату заборгованості за кредитним
договором.

Згідно витягів з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна встановлено,
що по договору застави автотранспорту
0803/134/ТЗ від 24.03.2008 року вже 04.04.2008 року
ПАТ КБ "ПриватБанк" було зареєстровано
обтяження на напівпричіп CARNEHL, модель
CSKH-S, рік випуску 1998, № кузова/шасі:
НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1,
належний ОСОБА_4 у виді заборони
відчуження, а 26.09.2013 року ПАТ КБ
"ПриватБанк" зареєстровано звернення
стягнення на предмет застави.

З виписок про результати пошуку по БД
"Автомобіль" встановлено, що 23.03.2012 року
напівпричіп CARNEHL, модель CSKH-S, рік
випуску 1998, № кузова/шасі: НОМЕР_3 було
зареєстровано за ОСОБА_3 з
реєстраційним номером НОМЕР_2.

З зазначених виписок встановлено, що
вказаний напівпричіп вже 15.04.2008 року
було ОСОБА_4 знято з обліку в МРЕВ для
реалізації, 19.04.2008 року було поставлено
на облік новим власником ОСОБА_5, а
23.03.2012 року було поставлено на облік
новим власником - відповідачем по
справі.

Суд, вислухавши представника ПАТ КБ
"ПриватБанк", представника відповідача
- ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи
вважає, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк"
підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що
24.03.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та
ОСОБА_4 було укладено кредитний
договір, згідно з умовами якого ПАТ КБ
"ПриватБанк" надав ОСОБА_4 кредитні
кошти у розмірі 50000 доларів США зі
сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 16% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом та
подвійний розмір відсоткової ставки в
разі порушення зобов'язань.

Даний договір відповідає вимогам ст..
1054 ЦК України та вимогам ст. 6 Закону
України "Про фінансові послуги і
державне регулювання ринку фінансових
послуг", оскільки між сторонами при
укладенні договору досягнуто згоди по
всіх істотних умовах договору та не
було допущено порушень вимог ст.. 203 ЦК
України. Окрім того, суд бере до уваги і
те, що даний договір сторонами не
оспорювався.

Відповідно до п. 2.2.3 договору та графіку
погашення кредиту встановлено, що
ОСОБА_4 зобов'язався погашати кредит
рівними частинами по 1772 долара США та
виконати свої обов'язки по поверненню
коштів до 22.03.2011 року.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено,
що якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилась та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст.. 1048 ЦК України.

Оскільки ОСОБА_4 допустив прострочення
повернення чергової частини позики, то
в банку виникло право дострокового
повернення позики та сплати процентів.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві грошові кошти у строк та
в порядку, встановленому договором. Так
як додатком до кредитного договору
№0803/134 від 24.03.2008 року було передбачено
повернення коштів рівними частинами в
сумі 1772 долара США щомісячно і оскільки
ОСОБА_4 дані умови порушив, то з нього на
користь позивача підлягає стягненню
заборгованість по кредиту, яка станом
на 17.10.2013 року становить 41935,04 доларів
США.

Пунктами 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 кредитного
договору передбачений обов'язок
позичальника сплачувати кошти за
користування кредитном в розмірі 16% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом та подвійний розмір
відсоткової ставки в разі порушення
зобов'язань по погашенню кредиту,
передбачених п. 1.3, 2.2.3, 2.3.3, 2.4.1, 4.11
кредитного договору.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики. Кредитним договором від 24.03.2008
року визначено, що ОСОБА_4 отримав в
кредит 50000 доларів США зі сплатою 16%
річних за користування кредитом та
подвійний розмір відсоткової ставки в
разі порушення зобов'язань по
погашенню кредиту, передбачених п. 1.3,
2.2.3, 2.3.3, 2.4.1, 4.11 кредитного договору і
оскільки борг по процентах станом на
17.10.2013 року становив 58406,92 доларів США,
то зазначена сума підлягає стягненню з
ОСОБА_4.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що при
порушенні позичальником зобов'язань
по сплаті процентів та винагороди,
позичальник зобов'язаний сплатити
банку пеню у розмірі 0,2% від суми
простроченого платежу, але не більше
подвійної облікової ставки
Національного Банку України.

Пунктом 6.6 договору передбачено, що при
порушенні позичальником будь-яких
зобов'язань, передбачених кредитним
договором більш ніж на 120 днів, він
зобов'язаний сплатити банку штраф у
розмірі 250 грн. та 5% від суми
невиконаного зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що
пенею є грошова сума, яку боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Оскільки ОСОБА_4 зобов'язання по
кредитному договору порушив, то
відповідно до вимог ст.. 1050 ЦК України з
нього на користь ПАТ КБ "ПриватБанк"
підлягає стягненню пеня в розмірі 44278,75
доларів США та штрафи в сумі 250 грн. (31,28
доларів США) та 7231,04 доларів США.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_4 свої зобов'язання по поверненню
кредитних коштів порушив, що є
підставою для звернення стягнення на
предмет застави, відповідно до п.п.15.8.1
договору застави автотранспорту
№0803/134/ТЗ.

Забезпеченням виконання зобов'язань за
кредитним договором виступає
напівпричіп CARNEHL, модель CSKH-S, рік
випуску 1998, № кузова/шасі: НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належав ОСОБА_4, вартість якого на час
укладення договору становила 75750 грн.

Вказаний договір відповідає нормам
Закону України "Про заставу". В суді
встановлено, що зазначений договір
сторонами не оспорювався.

Належність ОСОБА_4 предмета застави на
час укладенні кредитного договору та
договору застави підтверджувалася
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу - напівпричепу
CARNEHL, модель CSKH-S, рік випуску 1998,
№кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
заставу", в силу застави кредитор має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого заставою зобов'язання
одержати задоволення з вартості
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами.

Таким чином, у зв'язку з невиконанням
ОСОБА_4 зобов'язання за кредитним
договором у позивача виникло право на
звернення стягнення на предмет
застави, що передбачено як Законом
України "Про заставу", так і п. 3.1
кредитного договору і п. 21-26 договору
застави.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачем 04.04.2008 року в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна було
зареєстровано обтяження на
напівпричіп CARNEHL, модель CSKH-S, рік
випуску 1998, № кузова/шасі: НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_1, належний
ОСОБА_4 у виді заборони відчуження, а
26.09.2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк"
зареєстровано звернення стягнення на
предмет застави.

Статтею 3 ЦПК України визначено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Звертаючись до суду зі спором,
пов'язаними з виконанням кредитного
договору, позивач мав право самостійно
обирати спосіб захисту своїх прав, який
визначений договором та Законом
України "Про заставу".

Статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору,
вимог ЦК України та інших актів
цивільного законодавства.

Згідно з договором застави звернення
стягнення та реалізація предмету
застави здійснюється відповідно до
чинного законодавства та договору, в
тому числі шляхом безпосереднього
продажу конкретному покупцю з правом
укладання заставодержателем договору
купівлі-продажу предмету застави від
імені заставодавця (п.22 договору).

Суд вважає, що невиконання ОСОБА_4
зобов'язання за кредитним договором
завдає збитків банку, оскільки
протягом тривалого часу відповідач не
вчиняє дій, направлених на погашення
заборгованості. Одночасно суд враховує
співрозмірність заборгованості ОСОБА_4
з вартістю предмета застави та вважає,
що необхідно звернути стягнення на
заставне майно, відповідно до ст.. 20
Закону України "Про заставу", ст.. 590 ЦК
України.

Статтею 24-26 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" визначено, що
спосіб реалізації предмета
забезпечувального обтяження може бути
визначений шляхом надання права
заставодержателю на продаж предмету
застави. Оскільки саме така процедура
продажу предмету застави була
погоджена сторонами в п.22 договору, то
саме таку процедуру слід застосувати
при зверненні стягнення на предмет
застави.

Відповідно до ст.. 44 Закону України " Про
заставу", заклад - застава рухомого
майна, при якій майно, що складає
предмет застави передається
заставодавцем у володіння
заставодержателя.

Умовами договору застави визначено, що
в разі порушення заставодавцем
зобов'язань, передбачених договором
застави, банк має право звернути
стягнення на предмет застави. В п.
17.10 договору застави сторони погодили,
що при порушенні зобов'язання за
кредитним договором напівпричіп CARNEHL,
модель CSKH-S, рік випуску 1998, №
кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний
номер НОМЕР_1 мав бути переданий в
заклад банку.

Відповідно до п.6.2 договору застави
автотранспорту визначено, що предмет
застави передається в заставу разом з
усіма його приналежностями.

Оскільки виконання рішення про
звернення стягнення на предмет застави
неможливо без фактичного знаходження
предмету застави у володінні
заставодержателя, а згідно ст.. 25 Закону
України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень", в
рішенні суду має бути зазначено заходи
щодо забезпечення збереження предмета
забезпечувального обтяження або
передачі його в управління на період до
його реалізації, то предмет застави
необхідно вилучити у відповідача та
передати в заклад ПАТ КБ "ПриватБанк".

Відповідно до п.17.7 договору застави
автотранспорту №0803/134/ТЗ,
заставодавець зобов'язався не
передавати предмет застави в оренду
(майновий найом), у лізинг, у спільну
діяльність або у безоплатне
користування, не здійснювати його
відчуження або інше розпорядження
предметом застави без письмової згоди
заставодержателя.

Оскільки в судовому встановлено, що в
період з 15.04.2008 року по 19.04.2008 року
ОСОБА_4 реалізував заставний
транспортний засіб ОСОБА_5, який в
подальшому реалізував його ОСОБА_3, а
відповідно до ст.. 27 Закону України "Про
заставу", застава зберігає силу, якщо за
однією з підстав, зазначених в законі,
майно або майнові права, що складають
предмет застави, переходять у
власність іншої особи, суд вважає, що
спосіб захисту своїх прав, обраний ПАТ
КБ "ПриватБанк" відповідає вимогам
закону, а тому його позов підлягає
задоволенню. Зазначена норма Закону
вказує на те, що застава напівпричепу
зберегла силу при переході права
власності на нього відповідачу і
незважаючи на те, що він договору
застави з банком не укладав, саме новий
власник напівпричепу ОСОБА_3, є
належним відповідачем по справі.

При цьому, суд бере до уваги і те, що
04.04.2008 року ПАТ КБ "ПриватБанк" було
зареєстровано обтяження на
напівпричіп CARNEHL, модель CSKH-S, рік
випуску 1998, № кузова/шасі:
НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1,
належний ОСОБА_4 у виді заборони
відчуження в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна. Тобто позивач
вчинив всі належні від нього дії,
направлені на забезпечення можливого
стягнення на предмет застави і
відчуження заставного напівпричепу
сталось не з вини позивача. В той же час,
суд враховує, що при придбанні
напівпричепу ОСОБА_3, мав можливість
перевірити в Державному реєстрі
обтяжень наявність обтяження щодо
напівпричепу.

За таких обставин, суд не вважає за
можливе застосувати позовну давність
щодо спору, зважаючи і на те, що позивач
не знав та не міг знати про відчуження
заставного майна ОСОБА_4

При вирішенні спору суд вважає
помилковим посилання відповідача на
те, що банк втратив заставу 17.04.2008 року,
оскільки предмет застави втрачено не
було, а сама застава, на підставі ст.. 27
Закону України "Про заставу", зберегла
силу.

В судовому засіданні встановлено, що з
грудня 2008 року в ОСОБА_4 виникло
прострочення платежів за кредитним
договором і з цього часу в позивача
виникло право звернення на предмет
застави. Оскільки позивач звернувся до
суду з позовом в листопаді 2013 року, то
він не пропустив п'ятирічний термін
позовної давності на звернення до суду
з позовом про стягнення
заборгованості, встановлений
сторонами в договорі, а тому не
пропустив і строк на звернення
стягнення на предмет застави, оскільки
в цій частині кредитний договір та
договір застави є взаємопов'язаними.

На підставі ст.. 1, 12, 17, 20, 44 Закону
України "Про заставу", ст.. 1, 24, 25 Закону
України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень", ст.
526, 590, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст. 10,
57, 60, 62, 88, 212 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задоволити повністю.

В рахунок погашення заборгованості, що
підлягає стягненню з ОСОБА_4 за
кредитним договором № 0803/134 від 24.03.2008
року, в загальній сумі 151883,02 долара США,
що в гривневому еквіваленті становить
1214001 грн., з яких: 41935,04 долара США
заборгованість за основним боргом;
58406,92 долара США заборгованість за
відсотками за користування кредитом;
44278,75 долара США пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором; 31,28
долара США штраф (фіксована частина);
7231,04 долара США штраф (процентна
складова) вилучити в ОСОБА_3 та передати
в заклад публічному акціонерному
товариству комерційний банк
"ПриватБанк" предмет застави за
договором застави автотранспорту
№0803/134/ТЗ від 24.03.2008 року - напівпричіп
CARNEHL, модель CSKH-S, рік випуску 1998, №
кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний
номер НОМЕР_2, що належить на праві
власності ОСОБА_3, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу на
зазначений напівпричіп і звернути
стягнення на предмет застави -
напівпричіп CARNEHL, модель CSKH-S, рік
випуску 1998, № кузова/шасі: НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
належить на праві власності ОСОБА_3,
шляхом надання права публічному
акціонерному товариству комерційний
банк "ПриватБанк" на продаж зазначеного
автомобіля з укладенням від імені
ОСОБА_3 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з наданням публічному
акціонерному товариству комерційний
банк "ПриватБанк" всіх повноважень,
необхідних для здійснення такого
продажу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" 3441 грн.
витрат на сплату судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Острозький районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Сторони, які не були присутніми під час
проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу в цей же строк з дня
отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. В разі подання
апеляційної скарги рішення якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Острозького районного
судуНазарук В.А.