У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О.,Маляренка А.В.,Нагорняка
В.А.,розглянувши в попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до Малого підприємства "Картас",
Виробничо-комерційної фірми "АЛЕА",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інститут аналізу
права", ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27 про визнання
договорів недійсними, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 22 січня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 24 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2000 року ОСОБА_28 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_29 про
визнання договору купівлі-продажу 92/1000
часток приміщення майнового комплексу
культурно-оздоровчого центру дозвілля
сім'ї "Вогник" (далі - МККО ЦДС "Вогник")
від 21 грудня 2000 року недійсним.

У травні 2003 року Приватне
підприємство "Монблан" звернулось до
суду з позовом до ОСОБА_30, ОСОБА_28,
ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_29, ОСОБА_33,
ОСОБА_34, Закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" (далі - ЗАТ ЛОЗП
України "Укрпрофоздоровниця"), Малого
приватного підприємства "Картас" (далі -
МПП "Картас") про визнання договорів
дарування та купівлі-продажу
недійсними.

У вересні 2003 року ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" звернулось до
суду з позовом до МПП "Картас", ОСОБА_4,
ОСОБА_35, ОСОБА_30, ОСОБА_28, ОСОБА_36,
ОСОБА_31, ОСОБА_29, ОСОБА_37, ОСОБА_34, про
визнання недійсними договорів
купівлі-продажу та дарування,
виселення та повернення майна.

У лютому 2004 року товариство з
обмеженою відповідальністю "Інститут
аналізу права" (далі ? ТОВ "Інститут
аналізу права") звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_35, ОСОБА_30,
ОСОБА_28, ОСОБА_32, ОСОБА_31, ОСОБА_29,
ОСОБА_37, ОСОБА_34 про визнання договору
купівлі-продажу та договорів дарування
недійсними. При цьому зазначало, що 02
серпня 1999 року між МПП "Картас" та
виробничо-комерційною фірмою
(приватним підприємством) "АЛЕА" (далі -
ВВКФ ПП "АЛЕА") було укладено договір
купівлі-продажу, за умовами якого ВКФ
ПП "АЛЕА" набула права власності на МККО
ЦДС "Вогник". Посилаючись на те, що ТОВ
"Інститут аналізу права" є
правонаступником ВКФ ПП "АЛЕА" і
власником спірного нерухомого майна,
просило визнати недійсними договори
дарування від 24 грудня 1999 року, 25 жовтня
2000 року, 03 листопада 2000 року, 07 лютого 2001
року, 27 липня 2001 року, 12 вересня 2001 року,
20 вересня 2001 року, 11 січня 2002 року, 16
січня 2002 року та договір
купівлі-продажу від 21 грудня 2000 року.

У жовтні 2007 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця", ТОВ "Інститут
аналізу права", треті особи: ОСОБА_30,
ОСОБА_35, ОСОБА_38, ОСОБА_32, ОСОБА_31,
ОСОБА_29, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_39, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27 про
визнання недійсними договорів
купівлі-продажу, витребування майна із
чужого незаконного володіння.
Зазначала, що 12 серпня 1999 року між МПП
"Картас" і ВКФ ПП "АЛЕА" укладено договір
купівлі-продажу МККО ЦЦС "Вогник". 01
червня 2006 року правонаступник ВКФ ПП
"АЛЕА" ? ТОВ "Інституг аналізу права"
провів відчуження зазначеного центру
на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_40, ОСОБА_26, ОСОБА_27

Посилаючись на те, що договір
купівлі-продажу від 12 серпня 1999 року
укладено без дотримання вимог про його
нотаріальне посвідчення, договір
купівлі-продажу від 01 червня 2006 року
укладено на підставі рішення
Київського районного суду м. Одеси від 4
грудня 2004 року, яке скасоване ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 12 липня 2007 року, і що вона є
власником 621/1000 частки МККО ЦДС "Вогник",
а також вказуючи, що ТОВ "Інститут
аналізу права" не є правонаступником
ВКФ ПП "АЛЕА", просила визнати договір
купівлі-продажу від 12 серпня 1999 року і
договір купівлі-продажу від 01 червня 2006
року недійсними.

Зазначені позовні вимоги було
об'єднано в одне провадження.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Рішенням Київського районного суду
м. Одеси від 17 грудня 2007 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 10 вересня 2008 року,
позовні вимоги ТОВ "Інститут аналізу
права" задоволені, у позові ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" та ОСОБА_4
відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Верховного
Суду України від 20 квітня 2011 року
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 17 грудня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
10 вересня 2008 року в частині задоволення
позовних вимог ТОВ "Інститут аналізу
права" і відмови у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 були скасовані та справа у
цій частині була передана на новий
розгляд.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 08 серпня 2011 року позовна
заява ТОВ "Інститут аналізу права" була
залишена без розгляду.

Таким чином на теперішній час справа
розглядається лише за позовом ОСОБА_4,
яка з урахуванням уточнення позовних
вимог просила визнати недійсним
договір купівлі-продажу МККО ЦДС
"Вогник" укладений 12 серпня 1999 року між
МПП "Картас" та ВКФ ПП "АЛЕА", та визнати
недійсним договір купівлі-продажу МККО
ЦДС "Вогник", укладений між ТОВ
"Інститут аналізу права" та ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26,
ОСОБА_27

Рішенням Київського районного суду
м. Одеси від 14 жовтня 2011 року, залишеним
без зміну хвалою апеляційного суду
Одеської області від 15 лютого 2012 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 червня 2012 року
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 14 жовтня 2011 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
15 лютого 2012 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду
м. Одеси від 22 січня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 24 квітня 2014 року, у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній ОСОБА_4 просить
скасувати судові рішення та направити
справу на новий розгляд, обґрунтовуючи
свої доводи порушенням судом першої та
апеляційної інстанцій норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й апеляційний суд, з
урахуванням встановлених під час
розгляду справи обставин, дійшов до
обгрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог, оскільки
договір купівлі-продажу, що був
укладений між ВКФ ПП "АЛЕА" та МПП
"Картас" від 12 серпня 1999 року та договір
купівлі-продажу, що був укладений між
ТОВ "Інститут аналізу права" та
фізичними особами від 01 червня 2006 року,
жодним чином не можуть порушувати
право власності позивачки, оскільки
первісне набуття права власності МПП
"Картас" на спірний МККО ЦДС "Вогник",
було визнано судом незаконним,
відповідно і всі інші правочини, що
вчинялися після цього договору та є
похідними від нього, укладалися з боку
неналежних власників, тобто в якості
продавців виступали особи, що не мали
права власності на спірний цілісний
майновий комплекс.

Доводи касаційної скарги та заяви
про приєднання до касаційної скарги
висновків суду не спростовують та
зводяться до переоцінки доказів, що не
відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України,
оскільки суд касаційної інстанції
позбавлений можливості встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України
суд касаційної інстанції при
попередньому розгляді справи відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 22 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
24 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.О. Леванчук А.В. Маляренко В.А.
Нагорняк

4

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ

З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ

Справа № 6-21607св14Доповідач: Маляренко
А.В.