Справа № 510/1808/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2014 р.
Ренійський районний суд Одеської
області

у складі: - головуючого судді Дудник
В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рені цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 позовні
вимоги визнав, щодо їх задоволення не
заперечував, просив розглянути справу
у його відсутності.

Позивачка на задоволенні позову
наполягала, просила розглянути справу
без її участі.

В ході розгляду справи судом були
дослідженні наступні докази: копія
договору забудови від 20.01.1979р. на ім'я
ОСОБА_3; копія технічного паспорту на
житловий будинок АДРЕСА_1, оформленого
на ім'я ОСОБА_3; копія акту про
закінчення будівництва та введення до
експлуатації житлового будинку від
05.02.1990р.; копія рішення Ренійського
райсуду від 20.09.2011р.; копія рішення
виконкому Ренійської міськради про
затвердження акту про введення
житлового будинку до експлуатації;
копія плану земельної ділянки; копія
свідоцтва про народження ОСОБА_3; копія
свідоцтва про народження ОСОБА_1; копія
рішення виконкому Ренійської
міськради від 16.11.1978р. про надання
ОСОБА_3 права індивідуальної житлової
забудови за спірною адресою; копія
свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_1
із ОСОБА_5; копія свідоцтва про смерть
ОСОБА_3 - помер ІНФОРМАЦІЯ_1; копія
витягу про реєстрацію в Спадковому
реєстрі від 20.08.2009р.; копії довідок ТВБВ
№ 10015/0371 філії - Одеське обласне
управління ПАТ «Державний ощадний
банк України» про наявність грошових
вкладів; копія постанови нотаріуса про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
від 20.12.2013р.

Судом в ході судового розгляду справи
встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є
рідною сестрою нині померлого ОСОБА_3
За життя ОСОБА_3 збудував будинок
АДРЕСА_1, у якому мешкав без оформлення
відповідних правовстановлюючих
документів. Факт належності будинку
ОСОБА_3 підтверджується: копією
технічного паспорту на будинок на його
ім'я; копією договору забудови від
20.01.1979р.; копією рішення виконкому
Ренійської міськради від 16.11.1978р. про
надання йому права індивідуальної
житлової забудови за спірною адресою;
копією акту про закінчення будівництва
та введення до експлуатації житлового
будинку від 05.02.1990р. Крім того, ОСОБА_3 за
життя також належав грошовий вклад за
компенсаційним рахунком № НОМЕР_1 у
банківській установі.

На випадок смерті ОСОБА_3 не
розпорядився належним йому майном,
заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. -
помер. Після смерті брата позивачки
відкрилась спадщина на вищезазначений
житловий будинок. У встановлений
законодавством строк для прийняття
спадщини після смерті брата (оскільки
спадкоємців першої черги немає),
позивачка звернулася до Ренійської
районної державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини за законом. За зверненням
позивачки нотаріусом було заведено
спадкову справу. Пізніше, при зверненні
позивачки до нотаріуса для отримання
свідоцтва про право на спадщину, їй в
цьому було відмовлено з причин
відсутності правовстановлюючих
документів на вищевказаний житловий
будинок (брат позивачки за своє життя
так і не встиг оформити свідоцтво про
право власності на нерухомість та
зареєструвати його у передбаченому
законом порядку), про що 20.12.2013р.
нотаріусом було винесено відповідну
постанову. Після смерті ОСОБА_3 це
питання вже неможливо вирішити, за
визнанням права власності на житловий
будинок, як на об'єкт спадщини, може
звернутися тільки спадкоємець.

На момент смерті ОСОБА_3 разом із ним
мешкав відповідач, він доглядав за
братом позивачки. Однак, ОСОБА_2 на
спадщину після смерті ОСОБА_3 не
претендує, із заявою про її прийняття
до нотаріуса не звертався, не
заперечує, щоб позивачка оформила
право власності на спадковий будинок
та грошові вклади після смерті брата.

Таким чином, позивачка прийняла
спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України,
що залишилася після померлого ОСОБА_3 і
вважає, що має всі законні підстави для
визнання за нею права власності на неї,
оскільки до держави вона не перейшла,
відумерлою не визнана, інших
спадкоємців немає.

Вивчивши матеріали справи та надані
документи, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивачки
обґрунтовані і підлягають задоволенню,
оскільки її доводи знайшли своє
належне підтвердження в судовому
засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин
справи сторони не заперечують,
визнають їх, суд вважає, що факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги і мають
значення для справи встановлені, у
зв'язку із чим немає необхідності у
підтвердженні їх доказами засобом
дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом (ст. 1217 ЦК України). У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі не
охоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 ЦК України (ч. 2 ст. 1223 ЦК України).
Ст. 1258 ЦК України визначено, що
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. За ст. 1262 ЦК
України у другу чергу право на
спадкування за законом мають рідні
брати та сестри спадкодавця, його баба
та дід як з боку батька, так і з боку
матері.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті. За
ст. 1228 ЦК України вкладник має право
розпорядитися правом на вклад у банку
(фінансовій установі) на випадок своєї
смерті, склавши заповіт або зробивши
відповідне розпорядження банку
(фінансовій установі). Право на вклад
входить до складу спадщини незалежно
від способу розпорядження ним.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
поживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст. 1270 ЦК України,
він не заявив відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1
ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який
бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України,
для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом,
позивачка у справі є спадкоємицею
другої черги за законом (ст. 1262 ЦК
України). Вона у передбачений законом
строк подала нотаріусу заяву про
прийняття спадщини, отже вважається
такою, що її прийняла. Прийняття
спадщини є фактом, яке відображає волю
спадкоємця придбати майно після смерті
спадкодавця. В даному випадку
позивачка прийняла спадщину в порядку
ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля,
як спадкоємиці за законом, була
виражена у її діях щодо подачі
відповідної заяви до нотаріуса.

Таким чином, позивачка прийняла
спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України,
однак, вона не може оформити прийняття
спадщини та отримати відповідне
свідоцтво, оскільки за життя ОСОБА_3 не
було оформлено правовстановлюючий
документ на житловий будинок, у зв'язку
із чим в даний час позивачка вимушена
звернутися до суду із позовом.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є
суб'єктом набуття права власності на
житловий будинок та грошові вклади з
підстав прийняття спадщини за законом
в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та
досліджених у судовому засіданні
обставин, суд вважає можливим
задовольнити вимоги позивачки щодо
визнання за нею права власності на
спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213 ЦПК
України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1223, 1228, 1258,
1262, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш
И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом право власності
на:

- житловий будинок із надвірними
спорудами (окрім самочинно
побудованих), розташований по АДРЕСА_1;

- грошовий вклад за
компенсаційним рахунком № НОМЕР_1 у
ТВБВ №10015/0371 філії - Одеське обласне
управління ПАТ «Державний ощадний
банк України»,

що належали ОСОБА_3, померлому
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Строк оскарження рішення в Апеляційний
суд Одеської області через Ренійський
районний суд Одеської області: 10 днів -
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
В.І. Дудник