Справа № 158/1373/14-ц
Провадження № 2/0158/389/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

15 вересня 2014 року Ківерцівський
районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді -
Пономарьової О.М.

при секретарі -
Грубі М.Є.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Романової Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Ківерці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства "Мисливське
господарство "Звірівське" про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди,

в с т а н о в
и в:

12.06.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ДП "Мисливське господарство
"Звірівське" про визнання протиправним
та скасування наказу директора ДП
"Мисливське господарство "Звірівське"
№ 12 від 16.05.2014 року про його звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди.

Як доказ заявлених вимог вказує на те,
що з 01.08.2007 року працює на посаді єгеря у
ДП "Мисливське господарство
"Звірівське". Наказом № 12 від 16.05.2014
року був звільнений з роботи на
підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (за
прогул без поважних причин -
відсутність 18.04.2014 року на роботі
протягом усього робочого часу). Вважає
звільнення його з роботи незаконним,
оскільки 18.04.2014 року він перебував на
робочому місці, здійснював
патрулювання території мисливського
господарства. Тому просить суд визнати
протиправним та скасувати наказ
директора ДП "Мисливське господарство
"Звірівське" № 12 від 16.05.2014 року про
звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України,
поновити його на роботі на посаді єгеря
ДП "Мисливське господарство
"Звірівське", стягнути з відповідача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 18.04.2014 року по день
поновлення на роботі на посаді єгеря ДП
"Мисливське господарство "Звірівське"
та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2 позов
підтримали в повному обсязі з підстав
викладених в ньому, просять його
задовольнити. Крім того позивач
пояснив, що 18.04.2014 року він власним
мотоциклом здійснював об'їзд
кварталів Мощаницького лісництва, які
закріплені за ним відповідно до
наказу, так і окремих кварталів
Звірівського лісництва, а саме №№
16-20,40-42, 28-30 , які він обслуговує за усною
вказівкою директора підприємства, і
частина з яких межуються з 21 та 15
кварталами Мощаницького лісництва. Під
час об?їзду кварталів зустрічав
єгерів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 19.04.2014 року,
чергуючи в адміністративному
приміщенні Мисливського господарства
«Звірівське», на вимогу директора
підприємства дав письмові пояснення
щодо роботи, виконаної за тиждень з 14
по 19.04.2014 року. На засідання
профспілкового комітету його не
викликали. В адміністрацію
підприємства приїхав 16 травня 2014 року ,
будучи повідомлений по телефону про
необхідність прибути. Від підпису
наказу відмовився , оскільки в
оголошеному наказі не було вказано за
прогул якого числа його було звільнено
з роботи.

Представник відповідача - директор ДП
"Мисливське господарство "Звірівське"
Шпорук А.М. в судовому засіданні позов
не визнав. Суду пояснив, що ОСОБА_1
дійсно працював на посаді єгеря в ДП
"Мисливське господарство "Звірівське".
За час роботи зарекомендував себе
негативно, неодноразово порушував
трудову дисципліну та неналежно
виконував посадові обов'язки, проте
офіційних доган не мав. Неодноразово
попадав в поле зору працівників
міліції щодо причетності до
браконьєрства. Однак результати йому
не відомі. 18.04.2014 року, перебуваючи у
складі рейдової бригади та знаходячись
у ввіреному обході єгеря ОСОБА_1, ним
було встановлено відсутність
останнього на робочому місці протягом
7-ми годин. ОСОБА_1 на телефонні дзвінки
не відповідав, про що було складено
акт. Оскільки ОСОБА_1 відмовився надати
пояснення щодо причин відсутності на
робочому місці, зі згоди
профспілкового комітету 16.05.2014 року
ОСОБА_1 був звільнений з посади єгеря за
прогул. Цього ж числа наказ про
звільнення був оголошений ОСОБА_1,
однак отримати наказ та трудову книжку
останній відмовився в присутності
свідків. Покликаючись на зазначені
обставини вважає, що ним були дотримані
вимоги трудового законодавства, та
просить в задоволенні позову
відмовити.

Представник відповідача Романова Н.Л.
позов не визнала, просила в його
задоволені відмовити за
безпідставністю.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступного висновку.

В силу ч. 1, 4, 6 ст. 43 Конституції України
кожен має право на працю, що включає
можливість заробляти собі на життя
працею, яку він вільно обирає або на яку
вільно погоджується. Кожен має право на
належні, безпечні і здорові умови
праці, на заробітну плату, не нижчу від
визначеної законом. Громадянам
гарантується захист від незаконного
звільнення.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60, 61 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін; сторони
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості; докази
подаються сторонами; доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював
на посаді єгеря ДП "Мисливське
господарство "Звірівське" з 01.08.2007 року,
що стверджується наказом № 56 від 01.08.2007
року (а.с.21).

Відповідно до наказу № 19 від 14.10.2013 року
за єгерем ОСОБА_1 закріплено обхід № 4
лісові квартали ДП "Цуманське ЛГ"
Мощаницьке лісництво № № 3,4, 6-9,11-26.
Загальна площа обходу становить 2235 га.
(а.с. 22,95).

Посадові обов'язки єгеря передбачені
посадовою інструкцією, затвердженою
директором ДМГ "Звірівське" 15.03.2002 року,
з якою позивач ознайомлений 01.08.2007 року
(а.с.23) і з якої вбачається, що місцем
виконання трудових обов'язків,
покладених на єгеря, є закріплений
наказом обхід .

Згідно колективного договору (ас.68-71) на
підприємстві встановлений 40-годинний
робочий тиждень з двома вихідними
днями (субота та неділя). Робочий день
для єгерів розпочинається о 9.00 годині
та закінчується о 18.00 годині.

Відповідно до акту від 18.04.2014 року,
складеного директором ДП "Мисливське
господарство "Звірівське" Шпоруком А.М.,
за участю єгерів ДП "Мисливське
господарство "Звірівське" ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та інженерів ДП "Цуманського ЛГ"
ОСОБА_9, ОСОБА_10, єгер ОСОБА_1 18.04.2014 року
був відсутній на робочому місці 7 годин.
Будь-які відомості щодо наявності
поважних причин відсутності на робочу
місці відсутні. Крім того, у даному акті
зазначено, що ОСОБА_1 від підтвердження
фактів, викладених в акті, і його
підпису відмовився, причини відмови не
вказав (а.с.24).

Факт відсутності ОСОБА_1 на робочому
місці 18.04.2014 року зафіксований у табелі
обліку використання робочого часу за
квітень 2014 року.

05.05.2014 року директор ДП "Мисливське
господарство "Звірівське" Шпорук М.А.
звернувся до голови Первинної
профспілкової організації Державного
підприємства Мисливського
господарства "Звірівське" з поданням
про отримання згоди на звільнення
ОСОБА_1, оскільки останній 18.04.2014 року
був відсутній на робочому місці
протягом 6-ти годин, надати письмові
пояснення відмовився, що було визнано
прогулом (а.с. 25).

Відповідно до Протоколу загальних
зборів №1 ППОДПМГ "Звірівське" від
15.05.2014 року, останнім дано згоду на
звільнення ОСОБА_1 з посади єгеря за
прогул (а.с. 28-29).

Наказом директора ДП "Мисливське
господарство "Звірівське" Шпорука М.А.
№ 12 від 16.05.2014 року ОСОБА_1 звільнено з
16.05.2014 року за прогул без поважних
причин, вчинений 18.04.2014 року (п.4 ст. 40
КЗпП України) (а.с.16).

Як вбачається з акту від 16.05.2014 року
ОСОБА_1 в присутності двох свідків
відмовився від ознайомлення з наказом
про звільнення, отримання трудової
книжки та дачі пояснень за фактом
прогулу (а.с. 17).

Згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку прогулу (в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

В силу ст.147 КЗпП України звільнення є
одним із заходів стягнення, яке може
бути застосовано до працівника за
порушення трудової дисципліни.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992
року у справах про поновлення на роботі
осіб, звільнених за порушення трудової
дисципліни, судам необхідно з'ясувати,
в чому конкретно проявилось порушення,
що стало приводом до звільнення, чи
могло воно бути підставою для
розірвання трудового договору за
пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи
додержані власником або уповноваженим
ним органом передбачені статтями 147(1),
148, 149 КЗпП правила і порядок
застосування дисциплінарних стягнень,
зокрема, чи не закінчився встановлений
для цього строк, чи застосовувалось вже
за цей проступок дисциплінарне
стягнення, чи враховувались при
звільненні ступінь тяжкості вчиненого
проступку і заподіяна ним шкода,
обставини, за яких вчинено проступок, і
попередня робота працівника.

Пояснення позивача про те, що 18.04.2014
року він перебував на робочому місці,
здійснюючи об'їзд свого обходу та
окремих кварталів Звірівського
лісництва, стверджується поясненнями
свідків ОСОБА_12 та єгеря ДП
"Мисливське господарство "Звірівське"
ОСОБА_4, перший з яких в судовому
засіданні пояснив, що 18.04.2014 року
перебував в будинку, що знаходиться в с.
Котів біля лісу та зустрів єгеря
ОСОБА_1, який їхав мотоциклом з лісу та
при розмові повідомив, що їде з
патрулювання.

Свідок ОСОБА_4 підтвердив, що 18.04.2014 року
(це була п'ятниця перед Великоднем)
зустрівся з ОСОБА_1, який їхав
мотоциклом в 41-42 кварталі
Муравищанського лісництва. ОСОБА_1
повідомив, що їде на патрулювання свого
кварталу, оскільки наступного дня мав
чергувати в господарстві.

З показів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7, за
підписом яких складено акт про
відсутність ОСОБА_1 на робочому місці,
встановлено, що останні, працюючи
єгерями ДП "Мисливське господарство
"Звірівське", 18.04.2014 року на усну вимогу
директора підприємства Шпорука А.М.
разом з працівниками лісової охорони
перебували в рейді в районі села
Карпилівка. В ході рейду в районі 7
кварталу пролунали два постріли. За
вказівкою директора ОСОБА_8 разом з
ОСОБА_7 пішли на постріл з метою
відшукання браконьєрів. Директор
Шпорук А.М. разом з працівниками
лісової охорони пішли в іншому
напрямку. Браконьєрів шукали до 15
години, нікого не знайшли. Після цього
повернулися в "Мисливське господарство
"Звірівське", де був складений акт про
відсутність ОСОБА_1 на робочому місці.
ОСОБА_1 під час підпису акту про
відсутність на робочому місці не було.

Свідок інженер ДП "Цуманське ЛГ" ОСОБА_9
пояснив, що був присутній в рейді 18.04.2014
року. Директора Шпорука А.М. зустріли
випадково, оскільки проводили рейд
згідно графіку ДП "Цуманського ЛГ".
Після закінчення рейду, близько 16
години поїхали до адміністративної
будівлі ДП "Мисливське господарство
"Звірівське", де склали акт про
відсутність ОСОБА_1 на робочому місці.
Підпис на акті поставив формально.

Як вбачається з пояснень свідка
ОСОБА_13, до останньої від директора
Шпорука А.М. надійшло подання про
звільнення ОСОБА_1 за прогул. 15.05.2014 року
відбулися збори профспілки з приводу
останнього. На зборах ОСОБА_1 не було.
Доказів про належне повідомлення
ОСОБА_1 не має, оскільки останній
повідомлений простим листом. На зборах
профспілки ухвалено дати дозвіл
директору Шпорук А.М. на звільнення
ОСОБА_1

З показів свідка ОСОБА_8, який був
присутній на засіданні профспілки,
ОСОБА_1 на засідання профспілки не було.
З приводу відсутності ОСОБА_1 на
робочому місці пояснень ніхто не давав,
відбулось тільки голосування про
звільнення останнього.

Даючи оцінку акту від 18.04.2014 року про
відсутність позивача на робочому
місці, суд не приймає його до уваги,
оскільки з показань вищезазначених
свідків, за підписом яких його
складено, не підтверджується часовий
проміжок відсутності позивача на
робочому місці, враховуючи, що угіддя
обходу, закріпленого за ОСОБА_1, являють
собою лісові масиви з територією
близько 2798 га, а зазначена група осіб з
10 по 15 годину здійснювали вищевказані
обходи, що виключає можливість
зафіксувати відсутність ОСОБА_1 в
угіддях його обходу. Суд також не
приймає до уваги твердження
представника відповідача про
неможливість зв'язатися з єгерем
ОСОБА_1 в телефонному режимі, оскільки
жодними доказами вказана обставина не
підтверджена, а позивач даний факт
заперечує. Крім того, зважаючи на
обставину складання акту за
відсутності ОСОБА_1, представники
відповідача та свідки не змогли
пояснити, яким чином позивач
відмовився від дачі письмових пояснень
на момент складання акту, про що в ньому
зазначено.

Разом з тим з показів свідків ОСОБА_4,
ОСОБА_8, ОСОБА_7 підтверджується
практика адміністрації ДП
«Мисливське господарство»Звірівське»
щодо обслуговування єгерями лісових
кварталів, які не відповідають
кварталам, закріпленим наказом по
підприємству, чим підтверджуються
показання позивача ОСОБА_1 в частині
здійснення ним 18.04.2014 року об'їзду
кварталів Звірівського лісництва, які
не закріплені за ним відповідно до
наказу від 14.10.2013 року за № 19 «Про
перезакріплення обходів»(а.с.22)

Суд також критично оцінює акт від
16.05.2014 року в частині відмови ОСОБА_1 від
дачі пояснень щодо відсутності на
робочому місці, оскільки згідно
показів свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15
останні не підтвердили зазначену
обставину в судовому засіданні,
стверджуючи лише про відмову ОСОБА_1
від підпису про ознайомлення з
наказом про звільнення та отримання
трудової книжки (а.с.17).

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про недоведеність факту
прогулу позивача 18.04.2014 року, а тому
позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання
незаконним наказу № 12 від 16.05.2014 року
про його звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП
України та поновлення на роботі на
посаді єгеря підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у
разі звільнення без законної підстави
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір.

Частиною 2 ст. 235 КЗпП України
передбачено, що при винесені рішення
про поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більше
як за один рік.

Отже, підлягає до задоволення вимога
позивача про стягнення з відповідача в
його користь середнього заробітку за
час вимушеного прогулу. Разом з тим,
оскільки позивач був звільнений з
16.05.2014 року, то середній заробіток за
час вимушеного прогулу стягується за
період з 16.05.2014 року по день ухвалення
рішення.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
(далі -Порядок), середньомісячна
заробітна плата визначається за
загальними правилами обчислення
середнього заробітку, виходячи з
виплат за останні два календарні
місяці, що передують події, якою
пов'язана відповідна виплата.

Суд не приймає до уваги розрахунок
середнього заробітку, поданий до суду
відповідачем, оскільки він не
відповідає п. 8 Порядку нарахування
виплат, що обчислюються із середньої
заробітної плати за останні два місяці
роботи, відповідно до якого
середньоденна заробітна плата
визначається діленням заробітної
плати за фактично відпрацьовані
протягом двох місяців робочі дні на
число відпрацьованих робочих днів.

Так, відповідно до довідки про середню
заробітну плату (дохід) (для розрахунку
виплат на випадок безробіття), в
березні 2014 року ОСОБА_1 нарахована
заробітна плата у розмірі 1715,00 гривень,
а у квітні 2014 року 1633,40 гривень.
Заробітна плата за 2 календарні місяці
складає 3348,40 гривень, кількість робочих
днів у березні-квітні 2014 року складає 41
робочий день. Середньоденна заробітна
плата складає 81 грн. 69 коп. Кількість
днів вимушеного прогулу становить 84
дні. Відповідно розмір середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
складає 9066, 33 грн.(81,69 х 84 =6861 грн. 96 коп ) і
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

Вирішуючи питання про стягнення
моральної шкоди відповідно до ст.237-1
КЗпП України, суд приходить до
висновку, що порушення законних прав
позивача з вини відповідача внаслідок
незаконного звільнення з роботи
призвели до моральних страждань,
погіршенню матеріального стану,
нервових переживань, пов'язаних з
вагітністю дружини та втратою ним, як
єдиним годувальником, джерела доходу.
Оскільки позивачу була заподіяна
моральна шкода, з врахуванням
характеру та обсягу заподіяних
позивачу моральних страждань,
тривалості негативних наслідків
морального характеру, ступені вини
відповідача та обставин справи, а також
виходячи із засад розумності,
справедливості та виваженості, вважає,
що розмір морального відшкодування
позивачу належить визначити в сумі 2000
грн. В цій частині позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 367 ЦПК України,
рішення суду в частині поновлення на
роботі та в частині стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за один місяць допустити до
негайного виконання.

Враховуючи те, що відповідно до ст. 5 ЗУ
"Про судовий збір" позивач звільнений
від сплати судового збору, тому на
підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір
у розмірі визначеному ст. 4 ЗУ "Про
судовий збір", а саме 730, 80 грн., підлягає
стягненню з відповідача на рахунок
спеціального фонду Державного бюджету
України.

Керуючись ст.ст. 43, 45 Конституції
України, п. 4 ч. 1 ст. 40, ст.ст. 50, 221, 233, 235,
237-1 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 80, 88,
213-215, 367 ЦПК України, суд,

в и р і ш и
в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
наказ директора Державного
підприємства "Мисливське господарство
"Звірівське" від 16.05.2014 року за № 12 про
звільнення ОСОБА_1 з посади єгеря.

Поновити ОСОБА_1 на посаді єгеря
Державного підприємства "Мисливське
господарство "Звірівське".

Стягнути з Державного підприємства
"Мисливське господарство "Звірівське"
на користь ОСОБА_1 середній заробіток
за час вимушеного прогулу з 17.05. по
15.09.2014 року в розмірі 6861 грн. 96 коп., та у
відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення суду в частині поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за
один місяць в сумі 1715 грн. 49 коп.
допустити до негайного виконання.

Стягнути з Державного підприємства
"Мисливське господарство "Звірівське" в
користь держави для зарахування до
спеціального фонду Державного бюджету
України судовий збір в розмірі 730 грн. 80
коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана через Ківерцівський
районний суд Волинської області до
апеляційного суду Волинської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Ківерцівського районного суду
О.М. Пономарьова