У х в а л а

Іменем України

"12" листопада 2014 р. суддя Дніпровського
районного суду м. Києва Гаврилова О.В.,
вивчивши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у
справах дітей Дніпровської районної в
місті Києві державної адміністрації,
ВГІРФО Дніпровського району м. Києва,
про надання дозволу на виготовлення
дитині проїзного документа для виїзду
за кордон та на тимчасовий виїзд дитини
за кордон без згоди другого з батьків, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м.
Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про надання дозволу на
виготовлення дитині проїзного
документа для виїзду за кордон та на
тимчасовий виїзд дитини за кордон без
згоди другого з батьків.

Вивчивши матеріали поданої позовної
заяви, вважаю, що вона не відповідає
вимогам п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України,
оскільки зазначення у позовній заяві
адреси відповідача: АДРЕСА_1 суперечить
викладеним у позові обставинам
стосовно того, що позивачу понад 2 роки
не відоме місце перебування
відповідача. При цьому позовна заява не
містить викладення обставин з
посиланнями на докази щодо знаходження
за даною адресою майна відповідача, як
і того, що вказана адреса була останнім
відомим зареєстрованим місцем його
проживання чи перебування в Україні (ч.
10 ст. 110 ЦПК України). Разом з тим,
зазначення в позовній заяві дійсного
місця проживання відповідача впливає
на визначення підсудності справи.

Крім того, третьою особою в позові
вказано ВГІРФО Дніпровського району м.
Києва, однак на даний час зазначену
установу перейменовано у Дніпровський
районний відділ державної міграційної
служби України в м. Києві.

Також позовна заява не відповідає
іншим вимогам цивільного
процесуального законодавства України.

Відповідно до ст. 1 Цивільного
процесуального кодексу України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтереси юридичних осіб,
інтересів держави.

За нормою статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України
визначено, що здійснюючи правосуддя,
суд захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Відповідно до вимог пунктів ч. 2 та ч.4
ст.119 Цивільного процесуального
кодексу України, позовна заява повинна
містити серед іншого: виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування; позовна
заява повинна відповідати іншим
вимогам, встановленим законом.

В роз'ясненнях, які містяться в
Постанові Пленуму Верховного Суду
України N 2 від 12.06.2009 р. «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» зазначено, що суди мають
звертати особливу увагу, зокрема, на те,
що у позовній заяві повинні не лише
міститися позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину.

Зміст позовних вимог - це певна
форма захисту, яку просить позивач від
суду. Під підставами позову, як вказує
Верховний суд України, слід розуміти
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги. Виклад обставин та
підстав також необхідний для
визначення тотожності позову, захисту
відповідача від позову, зміни позову
позивачем і, найголовніше, - для
визначення предмета доказування по
даній справі.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України визначено,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав чи
інтересів.

Однак, з позову вбачається, що позивач
не зверталась до відповідача з приводу
надання ним дозволу на виїзд дитини за
кордон. Тобто позов не містить
викладення обставин з посиланнями на
докази стосовно порушення
відповідачем прав дитини сторін -
відмови у наданні відповідного
дозволу.

Як убачається із змісту позовної заяви,
предметом позову є надання дозволу на
тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
без згоди відповідача для необмеженої
кількості поїздок до повноліття дитини
та надання дозволу на виготовлення
проїзного документу дитини без згоди
відповідача.

Таким чином, позовні вимоги не
конкретизовані - предмет позову носить
загальний характер, не містить чіткого
визначення держави, до якої позивач
просить дозволити виїзд
неповнолітнього, не зазначено, на який
проміжок часу необхідний виїзд дитини
за межі України, хто супроводжуватиме
дитину за кордоном, що є порушенням
діючого законодавства Україна, яке
регулює спірні правовідносини, в тому
числі є порушенням Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 27.01.1995
року № 57 із змінами і доповненнями.

В позові також зазначено, що старша
донька позивача навчається та постійно
проживає в Польщі, однак брат та сестра
позбавлені можливості бачитись одна з
одним. Проте в позовній заяві не
викладені обставини про те, що донька
позивача чи інша особа запрошували
позивача разом з неповнолітнім ОСОБА_3
відвідати їх у Польщі. Також позовна
заява не містить зазначення доказів,
які б підтверджували такі обставини.

У відповідності до статті 121 ЦПК
України суддя, встановивши, що позовну
заяву подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119, 120, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
для залишення заяви без руху.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1
ст. 121 ЦПК України, заява підлягає
залишенню без руху, заявнику необхідно
в п'ятиденний строк з дня отримання
копії ухвали усунути зазначені в ній
недоліки. Для усунення недоліків
позовної заяви надати в письмовому
вигляді позовну заяву із зазначенням
місця проживання відповідача,
обґрунтуванням порушення прав
неповнолітнього ОСОБА_3 відповідачем з
посиланням на докази, та чітким
визначенням позовних вимог, у спосіб,
що забезпечить захист прав дитини та у
спосіб, передбачений законом.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи: Служба у справах дітей
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації, ВГІРФО
Дніпровського району м. Києва, про
надання дозволу на виготовлення дитині
проїзного документа для виїзду за
кордон та на тимчасовий виїзд дитини за
кордон без згоди другого з батьків -
залишити без руху та запропонувати
позивачу в п'ятиденний строк з дня
отримання копії ухвали усунути вказані
в ній недоліки.

У випадку неусунення недоліків, заява
вважається неподаною і повертається
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: