РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 124/11244/13-ц

27.01.2014 року
м. Сімферополь

Центральний районний суд м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим в складі:

Головуючого судді Лебедь О.Д., при
секретарі Асанової Л.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми
боргу та по зустрічному позову ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про визнання недійсним
зобов'язання займу

встановив:

Позивач звернувся до суду з
позовною заявою до відповідача про
стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги
тією обставиною, що 10.12.2009 р.
відповідачка узяла у нього в боргу 4000
дол. США, що на теперішній час
еквівалентно 32 000 грн. Строк повернення
боргу був обумовлений груднем 2010 р. З
вказаного часу та по теперішній час
незважаючи на неодноразові звернення ,
відповідачка борг не повертає, мотивую
це тим, що в неї відсутні гроші. На
теперішній час відповідачка стала
уникати зустрічей з позивачем, у
зв'язку з чим він вимушений повернутися
з позовом до суду. Просить суд стягнути
з відповідача 3% річних, яка становить
2880 грн., а також суму заборгованості,
яка за курсом НБУ становить 34000 грн.
Також просить стягнути понесені судові
витрати.

Відповідачка звернулася до суду
з зустрічною позовною заявою про
визнання недійсним зобов'язання займу,
мотивуючи свої вимоги тією обставиною,
що фактично вона брала у борг у ОСОБА_3,
позивач примусив її переписати
розписку на себе на 4000 дол. США, вважає,
що позивач протиправно надав
відповідачу кошті в іноземній валюті,
оскільки в розписці не був вказаний
еквівалент в національній валюті,
вважає, що такий правочин може бути
визнаний судом недійсним, оскільки
фактично на час укладення договору
сума займу по курсу складала 20 000 грн., а
на теперішній час сума боргу складає 34
880 грн. Надання коштів в національній
валюті є фактично валютною операцією,
однак ОСОБА_1 не мав відповідної
ліцензії, у зв'язку з чим просить
визнати недійсним зобов'язання займу
від 10.12.2009 р.

Позивач до судового засідання не
з'явився, відповідно до ст. 169 УПК
України суд вважає за можливе
розглянути справу в його відсутність.

Представник позивача ОСОБА_4, яка
діє на підставі довіреності, належним
чином оформленої, в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала, зустрічний
позов не визнала та суду пояснила, що
позивач надав у боргу відповідачу 4000
дол. США строком на 1 рік, на теперішній
час відповідачка відмовляється
повернути гроші. Просить стягнути з
відповідача на користь позивача 34 880
грн., з яких 2880 грн. 3% річних. В
задоволенні зустрічного позову
просить відмовити, оскільки правових
підстав для позову не має.

Відповідач в судовому засіданні
зустрічний позов підтримала, первинний
позов не визнала та суду пояснила, що
оскільки розписка була оформлена в
іноземній валюті, без вказання
гривневого еквівалента, оскільки
вказане зобов'язання займу від 10.12.2009 р.
просить визнати недійсним, та в
задоволенні первинного позову просить
відмовити, зустрічний позов просить
задовольнити. Просила застосувати
строк позовної давнини до грошового
зобов'язання.

Заслухавши пояснення
представника позивача, відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
доходить до висновку, що первинний
позов підлягає задоволенню, зустрічний
позов задоволенню не підлягає виходячи
з наступного.

Судом встановлено, що відповідно
до розписки відповідачка зайняла у
боргу у позивача гроші в розмірі 4000 дол.
США, відповідно до вказаної розписки
був оговорений строк повернення боргу -
1 рік, а саме до грудня 2010 р., при цьому
була вказана дата, коли відповідачка
отримала гроші - 10.12.2009 р.

На теперішній час відповідач
ОСОБА_2 відмовляється повертати борг,
про що свідчить звернення позивача до
судового засідання з відповідним
позовом, крім того відповідачка в
судовому засіданні не оскаржувала
вказану обставину в судовому
засіданні, мотивуючи неможливість
повернення боргу відсутністю грошей.

Відповідно до вимог ст. 1040 ЦК
України, позичальник зобов'язаний
повернути кредитору позику ( грошові
кошти в тій же сумі ) в строк і в порядку,
встановленому договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України
якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити суму позики відповідно до
вимог ст. 625 ЦК України, а саме боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 533 ЦК України,
грошове зобов'язання повинно бути
виконано в гривнях.

Якщо в зобов'язанні встановлений
грошовий еквівалент в іноземній
валюті, сума, яка підлягає сплаті в
гривнях, встановлюється по офіційному
курсу відповідної валюти на день
платіжу, якщо інший порядок її
встановлення не встановлений
договором або іншими нормативно -
правовим актом.

Як встановлено в судовому
засіданні, відповідачка уклала договір
позики 10.12.2009 р., при цьому був вказаний
строк дії договору - 1 рік, таким чином
строк повернення боргу наступив 10.12.2010
р.

Як встановлено в судовому
засіданні, позивач здав позовну заяву
на пошту 10.12.2013 р., тобто фактично
позивач не пропустив строк позовної
давнини в 3 роки, передбачений ст. 257 ЦК
України.

Таким чином, оскільки відповідач
не повернув суму боргу у встановлений
термін, то вимоги позивача про
стягнення з відповідача 32 000 гривень
підлягає повному задоволенню, підстав
для застосування строку позовної
давнини не має..

Судом встановлено, що між
сторонами був укладений договір позики
в письмової формі, сторони досягли між
собою усіх важливих умов договору: суми
позику, строку повернення та інш.

Вказаний договір не підлягає
обов'язковому нотаріальному
посвідченню.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь - які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
доведенню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення
по справі і щодо яких у сторін і інших
осіб, які беруть у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 6 ЦК України
сторони вправі укладати договір, який
не встановлений актами цивільного
стану, але відповідає загальним
началам цивільного законодавства.

Відповідачем суду не доведена та
обставина, що укладаючи договір займу в
іноземній валюті вона фактично бажала
узяти боргу в гривні, при підписуванні
розписки вона ніде не заявляв та не
вказував, що саме гривневий кредит
бажає отримати, а не в іноземній валюті,
а відповідно до вимог ст. 627 ЦК України
сторони вільні в укладенні договору,
виборі контрагента та встановлення
умов договору з урахуванням вимог ЦК
України, інших актів цивільного стану,
вимог розумності та справедливості.

Таким чином, підстав для
задоволення зустрічного позову не має,
у зв'язку з чим суд відмовляє в
задоволенні зустрічного позову в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності при відсутності
можливості виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання , на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням індексу інфляції
за весь час прострочення , а також три
процента річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Як встановлено в судовому
засіданні, відповідно до укладений
розписки, проценти за користування
боргом сторонами не були встановлені,
таким чином вимоги позивача щодо
стягнення 3% річних за весь час
прострочення виконання зобов'язання.

Суд погоджується з розрахунком 3%
річних, оскільки він відповідає
вимогам ст. 625 ЦК України та складає 2880
грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача суд стягує судові витрати.

На підставі ст. 6, 192, 198, 203, 215, 227,533,
612, 625, 1046, 1050 ЦК України, керуючись
ст..ст. 10,11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу у розмірі 34 880 (тридцять
чотири тисячі вісімсот вісімдесят)
грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати у розмірі 348 (триста
сорок вісім) грн.

ОСОБА_2 в задоволенні зустрічного
позову до ОСОБА_1 про визнання
недійсним зобов'язання займу -
відмовити.

З повним рішенням суду сторони можуть
ознайомиться 31.01.2014 р.

Рішення може бути оскаржено в
Апеляційний суд Криму через
Центральний районний суд м.
Сімферополя шляхом подачі в 10 - денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя:
О. Д. Лебедь