У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Луспеник Д.Д.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2,
подану представником - ОСОБА_3, на
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 31 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 19 грудня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_4 до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_5, товариства з обмеженою
відповідальністю «Білоптторг» про
визнання недійсним договору уступки
права вимоги (цесії),

в с т а н о в и в:

У липні 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4
звернулися до суду з вищевказаним
позовом, посилаючись на те, що 15 лютого
2013 року між фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_5 та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Білоптторг» (далі - ТОВ «Білоптторг»)
укладений договір уступки права вимоги
(цесії), за умовами якого ОСОБА_5 передав
ТОВ «Білоптторг» право
вимоги за договором підряду № 27/12,
укладеним між ними щодо сплати
вартості послуг, отриманих від ОСОБА_5 в
розмірі 2 995 083 грн та сплати пені в
розмірі 2 995 083 грн. Пунктом 9 договору
цесії встановлено, що винагорода ТОВ
«Білоптторг» складає 3 % від їхньої суми
боргу, а п. 10 встановлено, що 97 % боргу
товариством буде погашено після
отримання боргу з них.

Позивачі вважали, що вказаний договір
був укладений з недотриманням у момент
його вчинення вимог, які встановлені
ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України, він
суперечить вимогам ЦК України, договір
укладено на платній основі й він
підпадає під ознаки договору
факторингу (ст. 1077 ЦК України), а
оскільки у товариства немає ліцензії
на надання фінансових послуг, останнє
не мало права укладати спірний договір
уступки права вимоги (цесії) від 15
лютого 2013 року.

Ураховуючи викладене, позивачі просили
визнати договір уступки права вимоги
(цесії) від 15 лютого 2013 року.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 31 жовтня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 19 грудня
2013 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі
представника - ОСОБА_3, просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень
й доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності зазначених судових
рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_5,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Білоптторг» про
визнання недійсним договору уступки
права вимоги (цесії) за касаційною
скаргою ОСОБА_2, подану представником -
ОСОБА_3, на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 31 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
м. Києва від 19 грудня 2013 року
відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ Д.Д. Луспеник