Справа №
Провадження № 2/642/2124/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014р. Суддя
Ленінського районного суду м. Харкова
Лазарєв А.В.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний банк «Базис»
про захист порушеного права споживача,
визнання недійсним кредитного
договору, що обмежує права споживача, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом до ПАТ «АКБ Базис», в якому
просить визнати недійсним кредитний
договір № 90/07-ФО від 02 жовтня 2007 року,
укладений між АКБ «Базис» та ОСОБА_1

З позовної заяви ОСОБА_1
вбачається, що він пред’явив позов до
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний банк «Базис»,
місцезнаходження якого:
м. Харків, пров. Мар’яненка, 4.
Відповідно до ч.2 ст.109 ЦПК України
позови до юридичних осіб
пред’являються в суд за їхнім
місцезнаходженням. За подібною
категорією позовів вибір підсудності
справи позивачем законом не
допускається. Посилання позивача при
виборі підсудності позову на правила
ст.110 ЦПК України (підсудність справ за
вибором позивача), а саме частину 5 цієї
статті про позови щодо захисту прав
споживачів, є необґрунтованими,
оскільки вимоги про визнання
кредитного договору недійсним не
стосуються захисту прав споживачів, то
такий спір повинен вирішуватись за
місцезнаходженням головного офісу
банку.

Згідно роз’яснень, які містяться в
постанови Пленуму Верховного суду
України “Про практику розгляду
цивільних справ за позовами про захист
прав споживачів” №5 від 12.04.1996 року,
споживачі за власним бажанням
звертаються до суду за місцем свого
проживання, або за місцем знаходження
відповідача, або за місцем заподіяння
шкоди, або за місцем виконання
договору.

Однак у даному випадку Закон від 12
травня 1991 р. №1023-XII “Про захист прав
споживачів” (далі — Закон № 1023-XII) та ч.
5 ст. 110 ЦПК України, на що посилається
позивач при подачі позову до
Ленінського районного суду м. Харкова,
та які дають їй підстави для звернення
за місцем проживання, не може бути
застосоване.

Застосування Закону №1023-XII до спорів,
які виникають з кредитних
правовідносин, можливе в тому разі,
якщо предметом і підставою позову є
питання надання інформації
споживачеві про умови отримання
кредиту, типи процентної ставки,
валютні ризики, процедура виконання
договору тощо, які передують укладенню
договору.

Після укладення договору між сторонами
виникають кредитні правовідносини,
тому до спорів щодо виконання цього
договору зазначений Закон не може
застосовуватись, а застосуванню
підлягає спеціальне законодавство, що
регулює кредитні правовідносини.

Таким чином, дана позовна заява
підлягає поверненню відповідно до ст.
121 ч.3 п.4 ЦПК України, оскільки вона не
підсудна Ленінському районному суду м.
Харкова.

Відповідно до ч.1 ст. 115 ЦПК України, якщо
суддя, вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, встановить, що
справа не підсудна цьому суду, заява
повертається позивачеві для подання до
належного суду.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст., 109, 115, 121 ч. 3 п. 4 ЦПК
України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний банк «Базис»
про захист порушеного права споживача,
визнання недійсним кредитного
договору, що обмежує права споживача -
повернути позивачеві.

Копію даної ухвали разом із позовною
заявою та всіма додатками до неї
надіслати позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Харківської області через
Ленінський районний суд м. Харкова
шляхом подання апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
А.В.Лазарєв