Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"17" грудня 2014 р. Дніпровський районний
суд міста Києва у складі

Головуючого судді Ластовки
Н.Д.,

при секретарі Фузік
Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому
просить стягнути з нього на її користь
неустойку за прострочення сплати
аліментів за період з березня 2013 року
до кінця лютого 2014 року в сумі 59 000,00
грн., витрати по сплаті судового збору
покласти на відповідача.

Обґрунтовуючи позовну заяву позивач
ОСОБА_1 зазначила, що з відповідачем
мають троє спільний дітей, а саме
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. З
вересня 2010 року відповідач припинив
надавати матеріальну допомогу дітям,
хоча зобов'язаний за рішенням суду
сплачувати аліменти на її користь у
розмірі 2500,00 грн., щомісячно, починаючи
з 12 березня 2011 року. Внаслідок
невиконання останнім зобов'язань по
утриманню дітей у відповідача перед
нею за період з 01.03.2013 року - 28.02.2014 року
виникла сума неустойки в розмірі 59000,00
грн., яка підлягає відшкодуванню на її
користь на утримання малолітніх дітей.

Позивачкою до суду подано заяву з
проханням розглянути справу у її
відсутність, позовні вимоги підтримала
в повному обсязі, проти ухвалення
заочного рішення не заперечила.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
причини неявки суд не повідомив.
Клопотань про відкладення розгляду
справи, або про розгляд справи за
відсутності відповідача останній до
суду не надсилав.

Оскільки позивач не заперечує проти
заочного розгляду справи, а відповідач
належним чином повідомлений про день
та час розгляду справи, суд вважає за
можливе провести заочний розгляд
справи. Крім того, у відповідності до ч.
2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно матеріалів справи, рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва
від 01.06.2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
доньок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, по
1050 грн. щомісячно, починаючи з 12.03.2011
року і до досягнення старшими дітьми
повноліття, потім по 350 грн. щомісячно
та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на
користь ОСОБА_1 у розмірі 100 грн.
щомісячно, починаючи з 12.03.2011 року до
досягнення донькою ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, трьох років.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
12.09.2011 року рішення Дніпровського
району м. Києва від 01.06.2011 року змінено
та визначено розмір аліментів, які
підлягають стягненню з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 на утримання доньок
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в
розмірі 2400 грн. щомісячно, починаючи з 12
березня 2011 року і до досягнення
старшими дітьми повноліття, потім по 800
грн. щомісячно. В решті рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 01.06.2011 р. залишено без змін. (а.с. 11-13)

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 14.08.2012 року стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку
(пеню) у розмірі 59 000 грн. за період з
01.03.2011 р. по 28.02.2012 р. (а.с. 7-8)

Як вбачається із довідки-розрахунку
заборгованості по аліментам, виданої
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції в м. Києві від 13.03.2013 р. № 6437,
відповідач на користь позивачки
аліменти на утримання дітей та
позивачки до досягнення дитиною трьох
років не сплачує, заборгованість з 01
березня 2011 р. станом на 01 березня 2013
року складає у розмірі 60 000 грн. (а.с. 4)

Згідно розрахунку заборгованості по
аліментах № 338/6 від 13 жовтня 2014 року,
виданої державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції в м. Києві, відповідач на
користь позивачки аліменти на
утримання дітей та позивачки до
досягнення дитиною трьох років не
сплачує, внаслідок чого у відповідача
виникла заборгованість, що станом на 01
жовтня 2014 року становить 105000,00 грн. (а.с.
5)

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного
кодексу України, при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Отже, з наявних у матеріалах справи
доказів вбачається, що відповідач
ухиляється від виконання рішення суду
щодо сплати аліментів на утримання
малолітніх дітей та позивачки до
досягнення дитиною трьох років, тому
суд приходить до висновку, що
позивачкою правомірно заявлені вимоги
про стягнення з відповідача неустойки
(пені) за прострочення сплати
аліментів.

Враховуючи період заявлених вимог з
01.03.2013 р. по 28.02.2014 р., що становить 365
календарних днів, та положення закону,
відповідно до якого неустойка (пеня)
нараховується у розмірі 1 % від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення, з відповідача на користь
позивачки підлягає стягненню
неустойка у розмірі 59 000 грн., виходячи з
наступного розрахунку.

За березень 2013 року - 2500 грн. х 1% х 365 днів
= 9125 грн.,

за квітень 2013 року - 2500 грн. х 1% х 334 дні =
8350 грн.,

за травень 2013 року - 2500 грн. х 1% х 304 дні =
7600 грн.,

за червень 2013 року - 2500 грн. х 1% х 273 дні =
6825 грн.,

за липень 2013 року - 2500 грн. х 1% х 243 днів =
6075 грн.,

за серпень 2013 року - 2500 грн. х 1% х 212 днів =
5300 грн.,

за вересень 2013 року - 2500 грн. х 1% х 181 днів
= 4525 грн.,

за жовтень 2013 року - 2500 грн. х 1% х 151 днів =
3775 грн.,

за листопад 2013 року - 2500 грн. х 1% х 120 днів
= 3000 грн.,

за грудень 2013 року - 2500 грн. х 1% х 90 днів =
2250 грн.,

за січень 2014 року - 2500 грн. х 1% х 59 днів =
1475 грн.,

за лютий 2014 року - 2500 грн. х 1% х 28 днів = 700.

В спростування вимог відповідачем суду
не надано доказів щодо відсутності
його вини у виникненні заборгованості
по сплаті аліментів.

Отже, позов знайшов своє підтвердження
в судовому засіданні, тому підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача підлягає стягненню на
користь позивачки сплачений нею
судовий збір на користь держави в сумі
590 грн.

Керуючись ст. 196 СК України, ст. ст. 10, 11,
58, 60, 61, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженця с. Княжики, Ружинського р-ну,
Житомирської обл., не працюючого,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1, проживаючої за адресою:
АДРЕСА_2, неустойку за прострочення
сплати аліментів за період з 01.03.2013 року
по 28.02.2014 року в розмірі 59 000 грн. та
судовий збір в сумі 590 грн., а всього
суму 59 590 (п"ятдесят дев"ять тисяч
п"ятсот дев"яносто) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду міста Києва через Дніпровський
районний суд міста Києва шляхом
подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя