справа № 462/8110/14-ц
УХВАЛА

18 грудня 2014 року
м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м.
Львова Колодяжний С.Ю., вивчивши
матеріали цивільної справи за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи –
управління житлового господарства
Львівської міської ради, ОСОБА_3 про
зобов’язання до вчинення дій,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовом, в
якому просить зобов’язати відповідача
надати йому довідки форми №2 про склад
сім’ї, за адресою: АДРЕСА_1 в кількості
п’яти штук, стягнути з відповідача
майнову шкоду в розмірі 4313,00 грн. та 5000
грн. моральної шкоди.

Відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до
позовної заяви додається документ, що
підтверджує сплату судового збору.

Згідно ч.2 ст.79 ЦПК України розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Згідноч.3 ст.6 Закону України «Про
судовий збір» за подання позовної
заяви, що має одночасно майновий і
немайновий характер, судовий збір
сплачується за ставками, встановленими
для позовних заяв майнового та
немайнового характеру.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України
«Про судовий збір» судовий збір за
подання до суду позовної заяви
майнового характеру становить 1
відсоток ціни позову, але не менше 0,2
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати, що на час подачі
позовної заяви складало відповідно 243,60
грн. та 3654 грн., а за подання позовної
заяви немайнового характеру - 0,2
розміру мінімальної заробітної плати,
тобто 243,60 грн.

Як вбачається із наданих матеріалів, до
позовної заяви не додано документу, що
підтверджує сплату судового збору.

Між тим, до позову долучено копію
посвідчення серії АА № 411233 від 19 травня
2004 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1
має право на пільги, встановлені
законодавством для ветеранів війни –
учасників бойових дій.

Стаття 5 Закону України «Про судовий
збір» містить перелік осіб, які мають
пільги щодо сплати судового збору.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.5 Закону України
«Про судовий збір» від сплати судового
збору звільняються інваліди Великої
Вітчизняної війни та сім'ї воїнів
(партизанів), які загинули чи пропали
безвісти, і прирівняні до них у
встановленому порядку особи.

Як вбачається зі змісту ст.7 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
визначено точний перелік осіб,
які  належать до інвалідів війни.
Поряд з цим, даним Законом встановлено,
що учасникам бойових дій надаються
пільги, зокрема, зі сплати податків,
зборів, мита та інших платежів до
бюджету відповідно до податкового та
митного законодавства. Проте, порядок
визначення та справляння судового
збору не відноситься до ні до митного,
ні до податкового законодавства, а тому
позивач не звільнений від сплати
судового збору, як наслідок має
сплатити судовий збіру належному
порядку та розмірі, а саме: в розмірі
487,20 грн. (243,60 + 243,60), оскільки ним
заявлено вимоги, що мають одночасно
майновий і немайновий характер.

Згідно із п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України,
позовна заява повинна містити
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, на яку покликається
позивач. Як вбачається із роз’яснень,
даних в п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» у позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено, в чому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується. При
недотриманні позивачем зазначених
вимог настають наслідки, передбачені
ст. 121 ЦПК України. Суд, зокрема, повинен
з’ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем не зазначено, з яких
міркувань він виходив, визначаючи
розмір моральної шкоди, та не вказано,
якими саме доказами це
підтверджується.

У відповідності до ст.121 ЦПК України
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
викладених в ст.ст. 119, 120 цього Кодексу,
або не сплачено судовий збір
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що
позовна заява не відповідає вимогам
ст.119 ЦПК України, то таку слід залишити
без руху і надатипозивачам строк, який
не може перевищувати п'яти днів з дня
отримання ними ухвали, для усунення
вказаних недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, –

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи – управління житлового
господарства Львівської міської ради,
ОСОБА_3 про зобов’язання до вчинення
дій, відшкодування матеріальної та
моральної шкоди – залишити без руху.

Позивач має право протягом строку, який
не перевищує п’яти днів з дня
отримання ним ухвали, усунути недоліки
позовної заяви. Якщо позивач усуне
зазначені недоліки позовної заяви у
визначений ухвалою строк, вона
вважається поданою в день первісного
її подання до суду, в противному
випадку - вважатиметься неподаною і
буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:
(підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя:
Колодяжний С.Ю.