Справа №: 272/692/14-ц
Провадження № 2/272/361/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року

Андрушівський районний суд
Житомирської області в складі :

головуючого - судді
Палазюк В.М.

при секретарі -
Поліщук Т.О.

за участю
представника відповідачів - ОСОБА_1 .

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ПАТ "Райффайзен банк Аваль" в особі
Київської регіональної дирекції ПАТ
"Райффайзен банк Аваль" до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про
стягнення боргу за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
в якій зазначав, що 15.02.2007 року між ВАТ
"Райффайзен Банк Аваль", назва якого
змінена на ПАТ " Райффайзен Банк Аваль"
та ОСОБА_5 ( прізвище було змінено на
ОСОБА_5 у зв"язку зі вступом в шлюб) був
укладений кредитний договір
№014/5644/134/011188, відповідно до якого банк
надав позичальнику кредит у сумі 71000,00
дол. США строком на 240 місяців по 14.02.2027
року включно із сплатою 13,25% річних.
Відповідно до договору, позичальник
зобов'язувався здійснювати
безготівковим платежем або готівкою в
касу кредитора - щомісячно до 15 числа
кожного місяця, починаючи з місяця,
наступного за місяцем отримання
кредиту, часткове погашення кредиту та
остаточне погашення отриманого
кредиту до 14.02.2027 року, та при
остаточному погашенні кредиту сплату
процентів за фактичне використання
кредитних коштів, а також пеню за
порушення строків повернення
кредитної заборгованості. Для
забезпечення вимог кредитора 15.02.2007
року до кредитного договору було
укладено договір поруки з ОСОБА_3 та
договір поруки з ОСОБА_4, відповідно до
яких вони взяли на себе зобов"язання
перед банком відповідати по
зобов"язанням позичальника, які
виникають з умов кредитного договору в
повному обсязі цих зобов"язань.

Позичальник з липня 2009 року не
виконує належним чином зобов"язання за
договором, не здійснює щомісячне
погашення кредиту та не сплачує
відсотки у розмірах і у строки,
передбачені договором в зв»язку з чим
утворилась заборгованість за
кредитним договором, яка станом на
28.04.2014 року складає 298731,38 дол. США, що в
еквіваленті по курсу НБУ становить
3392765,77 грн., із них : заборгованість за
кредитом - 68242,02 дол. США, що в
еквіваленті по курсу НБУ становить
775041,41 грн., в тому числі прострочена
заборгованість за кредитом - 5857,02 дол.
США, що в еквіваленті по курсу НБУ
становить - 66519,62 грн., заборгованість за
відсотками - 44491,97 дол.США, що в
еквіваленті по курсу НБУ становить
505306,25 грн., пеня за прострочення
погашення кредиту та відсотків - 185997,39
дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ
становить - 2112418,11 грн. Розмір вказаної
заборгованості позивач просить
стягнути із відповідачів в солідарному
порядку та відшкодувати судові витрати
в дольовому порядку.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, направив
клопотання про розгляд справи у
відсутності представника .

Представник відповідачів у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав та пояснив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4Д
договорів поруки, на які посилається
позивач, не укладали, не підписували,
заперечуючи підписи відповідачів на
наданих ксерокопіях та вимагаючи
надання для огляду в судовому
засіданні оригіналів договорів для
можливості призначення почеркознавчої
експертизи.

Як видно із матеріалів справи,
згідно наданих позивачем копій, між ВАТ
"Райффайзен Банк Аваль", назва якого
змінена на ПАТ " Райффайзен Банк Аваль"
та ОСОБА_5 ( прізвище було змінено на
ОСОБА_5 у зв"язку зі вступом в шлюб) був
укладений кредитний договір
№014/5644/134/011188, відповідно до якого банк
надав позичальнику кредит у сумі 71000,00
дол. США строком на 240 місяців по 14.02.2027
року включно із сплатою 13,25% річних
(а.с.13-15). Із копії меморіального ордеру
№ 134/011188 від 15.07.2007 року видно, що ОСОБА_5
надані кошти по кредитному договору в
сумі 71000,00 дол. США, що еквівалентно по
курсу НБУ становило - 358550, 00 грн.(а.с.11-12).
Для забезпечення вимог кредитора 15.02.2007
року до кредитного договору було
укладено договір поруки 014/5644/117/011198 та
додаткова угода № 1 до договору поруки
з ОСОБА_3 (а.с.16-17). В позовній заяві також
зазначено, що для забезпечення вимог
кредитора 15.02.2007 року до кредитного
договору було укладено також договір
поруки з ОСОБА_4, однак в матеріалах
справи є наявна лише додаткова угода №
2 до договору поруки укладеного з
ОСОБА_4 (а.с.18).

Згідно розрахунку, наданого
позивачем, розмір заборгованості
позичальника за вказаним кредитом
станом на 28.04.2014 року становить 298 731, 38
дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ
становить 3 392 765, 77 грн. (а.с.7-10).

Як видно із матеріалів справи, в ній
відсутня взагалі навіть копія договору
поруки, укладеного з ОСОБА_4. А копія
додаткової угоди №2 від 15.02.2007 року, яка
нібито укладена з ним, містить всі
реквізити поручителя ОСОБА_5, тобто
насправді реквізити боржника (а.с.18).

Згідно копії договору поруки та
додаткової угоди №1 до нього, укладених
з ОСОБА_3 також зазначені всі реквізити
поручителя ОСОБА_5, тобто позичальника
(а.с. 16-17).

З метою з'ясування фактичних
обставин справи, судом виносилась
ухвала від 20.10.2014 року про тимчасове
вилучення у позивача оригіналів
кредитного договору
№ 014/5644/134/011188 від 15.02.2007 року,
укладеного з третьою особою ОСОБА_5,
договорів поруки, укладених 15.02.2007 року
з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, додаткових угод до
договорів поруки від 15.02.2007 року,
укладених з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки
в добровільному порядку представником
позивача зазначені документи суду
надані не були.

Незважаючи на неодноразові
виклики в судове засідання
представника позивача для надання
пояснень з приводу пред'явленого
позову та надання документів, однак,
витребувані докази позивачем не були
надані. Про причини не надання доказів
представник позивача не повідомив та у
судове засідання не з'явився,
надсилаючи неодноразово клопотання
про розгляд справи у його відсутності.
За таких обставин, суд вирішує спір на
підставі тих доказів, які надані
сторонами у судове засідання.

Цивільні права та обов'язки
виникають при настанні певного
юридичного факту. Однією з підстав
цивільних прав та обов'язків ч. 2 ст. 11 ЦК
України зазначає договори як узгоджене
волевиявлення всіх його учасників
(сторін договору). Згідно із ст. 553 ЦК
України під порукою розуміється
договір, за яким поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Виходячи з наведеного єдиною підставою
виникнення поруки, як
забезпечувального (акцесорного)
зобов'язання, є саме договір, що
укладається з метою врегулювання
відносин між кредитором і поручителем.

Нормами ст. 547 ЦК України
встановлено вимогу щодо обов'язковості
письмової форми правочину щодо
забезпечення виконання зобов'язання.
Таким чином, договір поруки має бути
укладений виключно у письмовій формі.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст.
64 ЦПК України письмові докази, як
правило, подаються в оригіналі. Якщо
подано копію письмового доказу, суд за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, має право вимагати подання
оригіналу.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які

вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 ЦПК України.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не можуть
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, з огляду на викладене,
підстави для висновку про укладення
між сторонами договору поруки, за
відсутності оригіналу договору поруки
014/5644/117/011198 та додаткової угоди № 1 до
договору поруки від 15.02.2007 року,
укладеного з ОСОБА_3, відсутності
взагалі договору поруки та оригіналу
додаткової угоди №2 від 15. 02.2007 року,
укладеного з ОСОБА_4 а відтак й
покладення на відповідачів обов'язку
по поверненню кредитних коштів, на
даний час відсутні.

Отже, встановивши вищевказані
фактичні обставини справи, з
урахуванням вимог ст.ст. 57-60 ЦПК
України, суд приходить до висновку про
недоведеність заявлених позовних
вимог.

Таким чином, у задоволенні позову
необхідно відмовити, та судові витрати,
понесені позивачем, відшкодуванню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215, 218,
294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Андрушівський районний
суд Житомирської області протягом
десяти днів з дня проголошення рішення,
а особами, які не були присутні в
судовому засіданні з часу отримання
копії.

Суддя:В. М. Палазюк