Справа №487/4444/14-ц 04.11.2014 04.11.2014 04.11.2014
Провадження №22-ц/784/2738/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у першій інстанції Павлова
Доповідач в апеляційній інстанції
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 листопада 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської
Ж.М.,

при секретарі судового засідання -
Кудра В.М.,

за участю: позивачки - ОСОБА_3,

відповідачів - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами

Приватного підприємства «ПиК», ОСОБА_4

на рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 04 вересня 2014 року

за
позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_6,
приватного підприємства «ПиК» про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди,

В С Т
А Н О В И Л А :

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6,
приватного підприємства «ПиК» ( далі -
ПП «ПиК») про стягнення матеріальної
та моральної шкоди.

У позові позивачка посилалася на те,
що 04 лютого 2013 року біля 09 год. 30 хв. в
районі перехрестя проспекту Леніна та
вул. 8-го Березня у м. Миколаєві сталася
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої вона отримала тілесні
ушкодження середнього ступеня
тяжкості.

Вироком Заводського районного суду м.
Миколаєва від 26 грудня 2013 року ОСОБА_4
визнано винним у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а
ОСОБА_6 - у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.287
КК України.

З часу, що минув з моменту розгляду
кримінальної справи було проведено
додаткову операцію, в зв'язку з чим, їй
було заподіяно матеріальну шкоду у
сумі 2916 грн.97 коп.

Крім того, їй також заподіяно і
моральну шкоду, яка виразилася в тому,
що в зв'язку з отриманою травмою, вона
перенесла фізичні і душевні
страждання, було порушено її нормальні
життєві зв'язки через неможливість
активного пересування та оцінює її у
розмірі 5000 грн.

На підставі викладеного просила,
стягнути з відповідачів на її користь
в солідарному порядку 2916 грн.97 коп.
матеріальної шкоди та 5000 грн.
моральної шкоди.

Ухвалою Заводського районного суду м.
Миколаєва від 04 вересня 2014 року
провадження в частині вимог щодо
відшкодування моральної шкоди до
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 закрито на підставі
ч.1 ст.205 ЦПК України.

Рішенням цього ж суду від 04 вересня 2014
року позов ОСОБА_3 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_4 та
ПП «ПиК» на користь ОСОБА_3 - 1977 грн. 41
коп. на відшкодування матеріальної
шкоди. З ПП «ПиК» на користь ОСОБА_3
стягнуто 200 грн. моральної шкоди.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційних скаргах ПП «ПиК» та
ОСОБА_4, посилаючись на
необґрунтованість та незаконність
рішення суду, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просили рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення відповідач та представника
відповідача, позивача, дослідивши
матеріали справи, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
приватного підприємства «ПиК»
підлягає частковому задоволенню, а
апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволенню
з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, що 04 лютого 2013 року
близько 09 год. 30 хвилин ОСОБА_4
перебуваючи на маршруті, керував
технічно несправним автобусом «Рута-25
СПГ» реєстраційний номер НОМЕР_1, по
прямій ділянці проїжджої частини
проспекту Леніна в м. Миколаєві від вул.
Фрунзе до вул. Рюміна.

При проїзді в районі перехрестя
вказаного проспекту з вул. 8 Березня, в
зв'язку з несправністю кріплення
задніх лівих коліс на вищевказаному
автобусі, відбулося від'єднання
заднього лівого колеса від осі, яке
продовжуючи самовільне кочення
допустило контактування з пішоходом
ОСОБА_3, яка знаходилася на тротуарі.

В результаті даної ДТП позивачка
отримала тілесні ушкодження середньої
тяжкості у вигляді забою м'яких
тканин лівої тім'яної області,
закритого перелому зовнішнього
виростка лівої великогомілкової
кістки зі зміщенням та головки
малогомілкової кістки.

Вироком Заводського районного суду
м. Миколаєва від 26 грудня 2013 року за
вчинення кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286
КК України ( порушення правил
експлуатації транспорту особою, яка
керує транспортним засобом) визнано
винним ОСОБА_4, а за вчинення
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 287 КК України
(випуск в експлуатацію технічно
несправного транспортного засобу) -
ОСОБА_6 та їм призначені міри
покарання.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивачку було прооперовано у
травматологічному відділенні міській
ЛШМД №1 - 07 лютого 2013 року з приводу
перелому зовнішнього виростку лівої
великогомілкової кістки зі зміщенням (
понесені нею матеріальні збитки було
відшкодовано ПП «ПиК» згідно з вироком
суду) та 04 березня 2014 року - видалення
пластини та гвинтів із цього виростка.

Задовольняючи частково позовні
вимоги та стягуючи в солідарному
порядку з відповідачів на користь
позивачки понесені нею на відновлення
здоров'я матеріальні витрати, суд
першої інстанції виходив з того, що
завдана шкода підлягає відшкодуванню
винними особами - ПП «ПиК», ОСОБА_4 та
ОСОБА_6

Між тим, з таким висновком суду за
вказаних обставин справи, погодитися
не можна, оскільки судом неправильно
застосовано норми матеріального
права.

Так, за загальними правилом ч. 2 ст.
1187 ЦК України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
власником (володільцем) цього джерела.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Так, ст. 1187 ЦК України встановлює
особливого суб'єкта, відповідального
за завдання шкоди джерелом підвищеної
небезпеки.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України
таким суб'єктом є особа, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Не є таким суб'єктом і не несе
відповідальності перед потерпілим за
шкоду, завдану джерелом підвищеної
небезпеки, особа, яка керує
транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових (службових)
обов'язків на підставі трудового
договору (контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом.

Зазначений висновок узгоджується
і з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України та ч. 2 ст.
1187 ЦК України.

Отже, аналіз зазначених норм права
дає підстави для висновку про те, що
шкода, завдана внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди з вини
водія, який на відповідній правовій
підставі керував автомобілем, що
належить роботодавцю, відшкодовується
власником цього джерела підвищеної
небезпеки, а не безпосередньо винним
водієм.

Положення ст. ст. 1187, 1188 ЦК України
є спеціальними по відношенню до ст.
1167 ЦК України, у зв'язку з чим перевага у
застосуванні має надаватися
спеціальним нормам.

Відповідно до матеріалів справи,
на час вчинення злочину ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 перебували у трудових
відносинах з ПП «ПиК», займаючи
відповідно посади водія і механіка.

Враховуючи вищезазначені норми
матеріального права та обставини даної
справи у суду першої інстанції не було
підстав для стягнення матеріальної
шкоди з останніх.

ОСОБА_6 рішення суду не оскаржує.

З огляду на викладене, з
врахуванням ч.1 ст.301 ЦПК України та в
силу ч.4 п.1 ст. 309 цього Кодексу,
рішення суду першої інстанції в
частині стягнення матеріального
збитку з ОСОБА_4 слід скасувати та в цій
частині ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні пред'явлених до
нього вимог.

Звертаючись до суду з даним
позовом позивачка просила стягнути на
її користь 2916 грн.97 коп. понесених
нею витрат, надавши на підтвердження
своїх вимог чеки із аптек м. Миколаєва,
«ТОВ «Незалежна лабораторія Інвтор»,
міської ЛШМД, ТОВ « «Сінес» на
придбання лікарських препаратів та
виробів медичного призначення.

Як вбачається із медичної карти
стаціонарного хворого №2077/291 03 березня
2014 року, витребуваної судом
апеляційної інстанції, ОСОБА_3 була
госпіталізована до травматологічного
відділення міської ЛШМД з діагнозом
зросшийся перелом зовнішнього
виростку лівої великогомілкової
кістки за наявності фіксаторів.

04 березня 2014 року позивачку з
застосуванням реґіонарної
спинномозкової анестезії було
прооперовано, для чого нею було
придбано - дренажний набір та голка
хірургічна на суму на 110 грн. 50 коп.(
чек від 03 березня 2013).

Відповідно до листка загального
знеболювання при проведенні операції
було використаного медичні препарати:
волювен, ебрантіл, транексам, які було
придбано позивачкою за власний кошт, що
підтверджується чеком №0041994 ТОВ
«Сінес» від 04 березня 2014 року (
волювен -1 флакон, вартістю 174 грн.50 коп.,
ебрантіл -1 ампула, вартістю 87 грн.50
коп., транексам - 2 ампули, вартістю 110
грн.)( а.с.11)).

Крім того, нею було придбано
вироби медичного призначення ( марля та
інше) на загальну суму 1555 грн.71 коп.,
відповідно до чеку від 03 березня 2014
року.

Післяопераційний період
рекомендовано вживання лікарського
препарату дона, вартість якого
відповідно до квитанції склала 446 грн.(
а.с.7).

Отже, розмір понесених нею витрат
пов'язаних з оперативним втручанням є
більшим ніж стягнуто судом першої
інстанції. Але ОСОБА_3 рішення суду не
оскаржує, а тому підстав для його
перегляду за таких обставин немає.

Стягуючи понесені позивачкою
витрати у розмірі 1977 грн.41 коп., судом
першої інстанції не зазначено, яким
саме квитанціям на придбання
лікарських препаратів та виробом
медичного призначення було надано
перевагу і чому, які було враховано,
які ні, не надано відповідного
розрахунку.

Оскільки придбання позивачкою
рідкого мила та прального порошку не є
виробами медичного призначення, який
може бути використано при проведені
операції, то відсутні підстави для
стягнення з відповідача на користь
позивачки витрат на їх придбання.

За такого, стягнуту судом суму
слід зменшити з 1977 грн.41 коп. до 1953 грн.11
коп. (24 грн.30 коп. = рідке мило - 13 грн.90
коп., пральний порошок -10 грн.40 коп.)

З врахуванням викладеного, рішення
суду в цій частині на підставі п.1 ч.1
ст.309 ЦПК України підлягає зміні,
стягнувши з приватного підприємства
«ПиК» та ОСОБА_6 в солідарному порядку
1953 грн. 11 коп. матеріальної шкоди.

Звертаючись до суду з даним
позовом, позивачка посилаючись на те,
що внаслідок отриманої травми вона
перенесла душевні і фізичні
страждання, порушено її нормальні
життєві зв'язки через неможливість
активного пересування, ухилення
винних осі від компенсації нанесеної
їй шкоди просила стягнути на її користь
5000 грн. моральної шкоди.

Суд першої інстанції, частково
задовольнив ці вимоги та стягнув з ПП
«ПиК» моральну шкоду з врахуванням
характеру такої шкоди та обсягу
страждань, яких зазнала ОСОБА_3 в
зв'язку з нанесенням їй тілесних
ушкоджень в результаті ДТП.

Між тим, з таким висновком суду
погодитися не можна.

Так, відповідно до ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

За змістом ст. 1167 ЦК України, якщо
моральної шкоди завдано каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки, така моральна
шкода відшкодовується незалежно від
вини органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим,
органу місцевого самоврядування,
фізичної або юридичної особи, яка її
завдала.

Як вбачається із матеріалів
справи, вироком Заводського районного
суду м. Миколаєва від 26 грудня 2013 року з
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь позивача в
солідарному порядку стягнуто
моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Враховуючи дану обставину, а
також те, що відповідач ПП «ПиК» інших
дій щодо позивачки не вчиняло, суд
першої інстанції безпідставно
задовольнив вимоги ОСОБА_3 в цій
частині, оскільки завдана одноразовими
діями моральна шкода може
відшкодовуватися один раз. Діючим
законодавством не передбачено право на
повторне стягнення моральної шкоди,
заподіяної вчиненими один раз діями.

За такого рішення суду першої
інстанції в цій частині в силу п.4 ч.1
ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням нового про відмову у
задоволенні цих вимог.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» ОСОБА_3 є
особою, яка звільнена від сплати
судового збору за подання до суду
даного позову. З огляду на викладене та
відповідно до ст.88 ЦПК України, з ПП
«ПиК» та ОСОБА_6 на користь держави
належить стягнути по 121 грн.80 коп. з
кожного судового збору.

Керуючись ст.ст.303, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и
р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «ПиК» - задовольнити
частково, апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити.

Рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 04 вересня 2014 року
в частині задоволених позовних вимог
про стягнення матеріальної шкоди з
ОСОБА_4 та моральної шкоди з приватного
підприємства «ПиК» скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення матеріальної
шкоди та до приватного підприємства
«ПиК» про стягнення моральної шкоди
відмовити.

Рішення суду в частині
стягнення матеріальної шкоди з
приватного підприємства «ПиК» , ОСОБА_6
та судових витрат змінити.

Стягнути з приватного
підприємства «ПиК» та ОСОБА_6 в
солідарному порядку на користь ОСОБА_3
1953 грн.11 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з приватного підприємства
«ПиК», ОСОБА_6 на користь держави по 121
грн. 80 коп. судового збору з кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, і з цього часу
може бути оскаржено у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді: