РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

22.12.2014

Хмельницький міськрайонний суд в
складі :

головуючої - судді Порозової І.Ю.

секретаря Гарячої Д.А.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, з участю третьої особи
ОСОБА_3 про визнання недійсним договору
дарування,

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання
договору дарування 2/3 квартири АДРЕСА_1
недійсним, посилаючись на те, що
правочин вчинено під впливом помилки,
оскільки укладаючи даний договір він
та дружина ОСОБА_3 мали на меті
отримання допомоги від відповідача по
утриманню та догляду, але поскільки
такої допомоги відповідачка їм не
надає та вчиняє дії щодо відчуження
квартири, позивач вважає, що помилився
щодо природи даного договору.

В судовому засіданні представник
позивача наполягає на задоволенні
позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, про час та місце розгляду
справи вважається повідомленою
належним чином. Тому відповідно до
вимог ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України суд
проводить заочний розгляд справи.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилася, про день та час слухання
справи повідомлена належним чином.

Заслухавши учасника процесу,
дослідивши обставини справи суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановленно, що 29.03.2012 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 передали, а ОСОБА_2
прийняла в дар належну на праві
власності дарувальникам 2/3 частки
кваритири АДРЕСА_1. Власником іншої -1/3
частки на момент укладення договору
являлася набувач ОСОБА_2, вона і тоді і
на момент розгляду справи була
зареєстрована та проживала в спірній
квартирі. Позивач з дружиною ОСОБА_3 і
тоді і тепер зареєстровані та
проживають в квартирі АДРЕСА_2.
Відповідно до змісту договору, сторони
розуміли значення і умови правочину та
його правові наслідки, підтвердили
дійсність своїх намірів, а також те, що
він не приховує інший правочин і
відповідає дійсним намірам сторін
створити для себе юридичні
наслідки,які обумовлені цим договором.

Вказані обставини підтверджуються:
договором дарування від 29.03.2012 року;
витягом про державну реєстрацію прав;
свідоцтвом про право власності на
житло.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 Цивільного
кодексу України (далі -ЦК України) за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ч.1 ст. 229 ЦК України
якщо особа, яка вчинила правочин,
помилилася щодо обставин, які мають
істотне значення, такий правочин може
бути визнаний судом недійсним. Істотне
значення має помилка щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін,
таких властивостей і якостей речі, які
значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням. Помилка щодо мотивів
правочину не має істотного значення,
крім випадків, встановлених законом.

Аналізуючи обставини укладеного
правочину, суд дійшов висновку про те,
що в дійсності мало місце укладення
договору дарування, оскільки
протилежного позивачем не доведено.
Посилання представника позивача на
постанову Верховного Суду України від
18.06.2014 року з аналогічних правовідносин
не може братися до уваги судом,
оскільки обставини справи є відміними
від досліджуваних Верховним Судом,
зокрема позивач не довів того, що
потребував та потребує утримання та
допомоги, сама по собі наявність
інвалідності у нього не свідчить про
необхідність довічного утримання.
Позивач з дружиною не проживали у
відчуженій квартирі і відповідач
взагалі не здійснювала догляду за ними.

Таким чином, з огляду на дослідженні
судом обставини суд не вбачає підстав
для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212-215, 224-226 ЦПК
України, ст.ст. 203, 215, 229, 717, 719 ЦК України,
суд

В И Р І Ш И
В :

ОСОБА_1 в позові про визнання
недійсним договору відмовити.

Рішення може бути переглянуто судом,
що його ухвалив за письмовою заявою
відповідача, яка подається протягом
десяти днів з моменту отримання його
копії.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

копія вірна

суддя підпис