Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді
- Шимківа С.С.,

суддів
- Бондаренко Н.В., Василевича В.С.,

секретар судового засідання
- Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рівненського районного суду
від 27 листопада 2013 року в справі за
позовом фермерського господарства
"Нектар" до ОСОБА_1, третя особа -
Обарівська сільська рада Рівненського
району Рівненської області про
усунення перешкод у державній
реєстрації права на оренду земельної
ділянки,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного суду
від 27 листопада 2013 року задоволено
позовні вимоги фермерського
господарства "Нектар" до ОСОБА_1, третя
особа - Обарівська сільська рада
Рівненського району Рівненської
області про усунення перешкод у
державній реєстрації права на оренду
земельної ділянки.

Визнано погодженим акт визначення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), яка надається в оренду
фермерському господарству "Нектар" для
ведення фермерського господарства в с.
Ставки Обарівської сільської ради
Рівненського району Рівненської
області, по межі ділянки, яка проходить
від Б до В від т.2 до т.3 на відстані 15,44 м.
в південно-західному напрямку, на якому
відсутній підпис суміжного
землекористувача ОСОБА_1.

Вважаючи рішення суду таким, що
постановлене з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному
порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
не надав належної оцінки обставинам,
які підтвердив в судовому засіданні
представник Обарівської сільської
ради, що позивачу дозволено тільки
виробити землевпорядну документацію
для отримання земельної ділянки в
оренду, а не вже дійсне надання
земельної ділянки в оренду.

Також зазначає, що суд не перевірив і не
встановив належним чином належність
перебування в комунальній власності
Обарівської сільської ради земель, на
яких розташована спірна земельна
ділянка і право розпорядження
вказаного органу комунальної влади
нею. Спірна земельна ділянка
знаходиться за межами населеного
пункту с. Ставки Рівненського району
Рівненської області, тому вважає, що
Обарівська сільська рада не мала право
розпоряджатись нею.

Наголошує, що він не був попереджений
про день і час, необхідну участь в
узгодженні меж в натурі, у зв'язку з чим
був позбавлений можливості прийняти
безпосередню участь в узгодженні меж
земельної ділянки.

Посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, просить скасувати рішення суду
та прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, заслухавши
пояснення учасників процесу, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що у
зв'язку з відсутністю згоди суміжного
землекористувача ОСОБА_1 на погодження
меж земельної ділянки, фермерське
господарство "Нектар" позбавлене
можливості зареєструвати своє право
оренди на цю земельну ділянку і
використовувати її за цільовим
призначенням.

З таким висновком колегія суддів
погодитися не може.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом, що рішенням
Обарівської сільської ради № 122 від 06
травня 2011 року надано дозвіл
фермерському господарству "Нектар" на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення в оренду строком на три роки
земельної ділянки орієнтовною площею
1,5 га для ведення фермерського
господарства за рахунок земель запасу
сільськогосподарського призначення
(під господарськими будівлями і
дворами) в с. Ставки Рівненського
району.

Фермерське господарство "Нектар" та
ОСОБА_1 є суміжними землекористувачами
земельних ділянок.

Виходячи із аналізу ст.ст. 126, 198 ЗК
України, у зміст терміну "погодження
меж земельної ділянки з суміжними
землекористувачами" покладений
принцип добровільності вчинення
зазначених дій суб'єктами земельних
відносин, і чинним земельним
законодавством не передбачено
обов'язку щодо надання згоди у
примусовому порядку на погодження меж
земельної ділянки у тому числі і за
рішенням суду.

Стаття 198 ЗК України, лише вказує, що
складовою кадастрових зйомок є
"погодження меж земельної ділянки...". Із
зазначеного в даній статті не слідує,
що у випадку відмови суміжного
землевласника або землекористувача
від підписання відповідного документу
- акту погодження меж - слід вважати, що
погодження меж не відбулося і
процедура зміни цільового призначення
земельної ділянки має зупинитися.

Водночас, у п. 3.12 Інструкції
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженою Наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18 травня 2010 року
№ 376, зазначено, що закріплення
межовими знаками меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості) може
здійснюватися за відсутності
власників (користувачів) суміжних
земельних ділянок у випадку їх
нез'явлення якщо вони були належним
чином повідомлені про час проведення
вищезазначених робіт, про що
зазначається у акті прийомки-передачі
межових знаків на зберігання.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не
врахував зазначених вимог закону т
дійшов необґрунтованого висновку про
наявність порушеного права позивача у
зв'язку з відмовою відповідача від
підпису під актом встановлення і
погодження зовнішніх меж земельної
ділянки.

Стаття 16 ЦК України визначає перелік
способів захисту порушених прав та
інтересів у суді.

Проте, усунення перешкод в реалізації
права на реєстрацію права оренди на
земельну ділянку шляхом визнання
безпідставною відмови від підпису під
актом про встановлення в натурі (на
місцевості) та погодження зовнішніх
меж земельної ділянки, як спосіб
захисту права чинним законодавством не
передбачено.

Відповідач своєю відмовою від підпису
акту про встановлення в натурі та
погодження меж земельної ділянки, не
порушував прав позивача на реєстрацію
права оренди на земельну ділянку.

Згідно з частиною третьою статті
158 Земельного Кодексу України земельні
спори у межах населених пунктів щодо
меж земельних ділянок, які перебувають
у власності і користуванні громадян,
вирішують органи місцевого
самоврядування.

Порядок розгляду земельного
спору врегульовано статтею 159 цього
Кодексу.

У разі незгоди власників землі або
землекористувачів з рішенням органів
місцевого самоврядування спір
вирішується судом згідно з частиною
п'ятою статті 158 ЗК.

Суд при вирішенні спору неправильно
кваліфікував взаємовідносини сторін,
та неправильно застосував норму
матеріального права, яка не
поширюється на спірні правовідносини,
а тому рішення суду підлягає
скасуванню.

На підставі ст. 16 ЦК України, ст.ст.126, 158,
159, 198 ЗК України, керуючись ст.ст. 303, 307,
309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду
від 27 листопада 2013 року скасувати.

У задоволенні позову фермерського
господарства "Нектар" до ОСОБА_1, третя
особа - Обарівська сільська рада
Рівненського району Рівненської
області про усунення перешкод у
державній реєстрації права на оренду
земельної ділянки відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності.

Головуючий-суддя
Шимків С.С.

Судді:
Бондаренко Н.В.

Василевич В.С.