Провадження № 2-5421/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді -
Шереметьєвої Л.А.

при секретарі -
Боровик О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Прокурора Солом»янського
району міста Києва в інтересах ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування
шкоди,суд,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2014 року Прокурор
Солом»янського району міста Києва
звернувся до суду з позовом в інтересах
ОСОБА_1 про стягнення завданої їй шкоди
внаслідок залиття квартири в розмірі
1298,00гр., яке мало місце з вини
відповідачів.

Заслухавши думку прокурора
прокуратури Солом»янського району
міста Києва та представника
відповідачів,дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку про
залишення позову без розгляду,
виходячи з наступного.

Ст.157 ЦПК України встановлено, що суд
має розглянути справу протягом
розумного строку, але не більше двох
місяців з дня відкриття провадження у
справі, а справи про поновлення на
роботі - одного місяця.

Встановлено, що провадження по даній
справі було відкрито судом 13.08.2014 року.

Згідно з ч. 2 ст. 3 ЦПК України, яка
відтворює конституційне положення про
право на судовий захист, у випадках,
передбачених законом, до суду можуть
звертатися особи, які діють на захист
прав, свобод та інтересів іншої особи
або державних чи суспільних інтересів.

Коло даних осіб визначено ст. 45 ЦПК
України.

Частиною 1 ст. 45 ЦПК України визначено
таку форму участі прокурора у
цивільному процесі, як звернення до
суду із заявами про захист прав, свобод
та інтересів інших осіб або державних
чи суспільних інтересів у випадках,
встановлених законом.

При цьому, з точки зору закону,
позивачем за позовом, пред»явленим
прокурором, який відповідно до ст. 45 ЦПК
України звернувся до суду з позовом в
інтересах інших осіб або держави чи
суспільних інтересів, у всіх випадках є
та особа, фізична чи юридична, на захист
прав і законних інтересів яких він
заявив позов.

У позовної заяві повинно бути вказана
саме ця особа, суд зобов»язаний
повідомити її про порушення цивільного
процесу і можливості прийняти в ньому
участь в якості позивача.

Тобто, прокурор не може взяти на себе
роль позивача чи третьої особи з
самостійними позовними вимогами.

На виконання даних вимог закону справа
неодноразово, а саме 6-ть разів
призначалася до розгляду, позивачка
ОСОБА_1, в інтересах якої прокурор
звернувся до суду, належним чином та у
встановлені нормами ЦПК України
строки, повідомлялася про час розгляду
справи.

В жодне судове засідання позивачка не
з»явилася, судові повістки, що
направлялися на її адресу ,поверталися
до суду без вручення з відмітками
поштового відділення про повернення в
зв»язку з закінченням терміну
зберігання.

Повідомити позивачу про час розгляду
справи судом іншими, визначеними
законом способами, а саме: шляхом
повідомлення телефоном, зобов»язання
прокурора прокуратури району
забезпечити до суду явку особи, в
інтересах якої ним пред»явлено
позовом, суду не вдалося.

Тобто, суд вичерпав наявні у нього
можливості забезпечити явку позивачки
в судове засідання.

За змістом ч.3 ст.169 ЦПК України та п.3 ч.1
ст.207 ЦПК України позовна заява
залишається судом без розгляду за
таких умов у сукупності: а/ належного
повідомлення позивача про час і місце
проведення судового розгляду; б/
позивач повторно не з»явився в судове
засідання; в/від позивача не надійшла
заява про розгляд справи за його
відсутності.

Як наголошує в своїх рішеннях
Європейський суд, позивач, як сторона,
яка задіяна в ході судового розгляду,
зобов»язана з розумним інтервалом часу
сама цікавитися провадженням у її
справі, добросовісно користуватися
належними їй процесуальними правами та
неухильно виконувати процесуальні
обов»язки.

Являючись ініціатором даного
судового провадження, звернувшись до
органів прокуратури з заявою про
звернення до суду в її інтересах,
володіючи інформацією про відкриття
провадження в справі та прийняття її до
провадження суду, позивачка в судові
засідання не з»являється, провадженням
у справі не цікавиться.

Обставиною, що підтверджує
обізнаність позивачки з цього приводу,
є її звернення до суду, датовані 17.09.2014
року.

Стаття 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР
від 17.07.1997 року, гарантує право на
справедливий і публічний розгляд
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський
суд у своїй практиці широко тлумачить
дане питання, основним у якому є доступ
до суду в тому розумінні, що особі має
бути забезпечена можливість
звернутись до суду для вирішення
певного питання, і що з боку держави не
повинні чинитись правові чи практичні
перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх
рішеннях неодноразово наголошував, що
право на доступ до суду, закріплене у
статті 6 Конвенції, не є абсолютним:
воно може бути піддане допустимим
обмеженням, оскільки вимагає за своєю
природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла
своє закріплення у статті 17 Конвенції,
згідно якої жодне з положень Конвенції
не може тлумачитись як таке, що надає
будь-якій державі, групі чи особі право
займатися будь-якою діяльністю або
вчиняти будь-яку дію, спрямовану на
скасування будь-яких прав і свобод,
визнаних цією Конвенцією, або на їх
обмеження в більшому обсязі, ніж це
передбачено в Конвенції.

Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи,
які беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Заборона зловживання правом міститься
також у ст. 13 ЦК України.

Відповідно до ч.6 ст.13 ЦК України у разі
недодержання особою при здійсненні
своїх прав вимог, які встановлені
частинами другою - п'ятою цієї статті,
суд може зобов'язати її припинити
зловживання своїми правами, а також
застосувати інші наслідки, встановлені
законом.

За правилами ч.3 ст.207 ЦПК України суд
постановлює ухвалу про залишення
позову без розгляду, якщо належним
чином повідомлений позивач повторно не
з"явився в судове засідання без
поважних причин або не повідомив про
причини неявки, якщо від нього не
надійшла заява про розгляд справи за
його відсутності.

Враховуючи нормативне регулювання
даного питання національним та
європейським законодавством ,суд
вважає, що позивачка, в інтересах якої
Прокурор Солом»янського району міста
Києва звернувся до суду, не
з»являючись у судові засідання, не
даючи суду можливості своїми діями у
встановлений законом строк вирішити
справу,зловживає своїми
процесуальними правами, а тому суд
приходить до висновку про залишення
позову без розгляду.

Керуючись ст.ст.157, 169, 207 п.3 ч.1 ЦПК
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Справу за позовом Прокурора
Солом»янського району міста Києва в
інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості залишити без
розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення до Апеляційного суду м.
Києва через суд першої інстанції.

У разі, якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання

копії ухвали.

Суддя