У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Мостової Г.І.,

Наумчука М.І.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 14
серпня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Чернігівської області від 17
вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом. Зазначав, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько
ОСОБА_5, але він з поважних причин не
подав заяву в нотаріальну контору про
прийняття спадщини, оскільки перебував
в місцях позбавлення волі до 15 квітня
2010 року, а потім, у зв'язку із
неможливістю працевлаштування в
Україні, знаходився на заробітках за її
межами. Посилаючись на наведене, просив
задовольнити позов.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 14 серпня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернігівської
області від 17 вересня 2013 року, позов
задоволено. Визначено ОСОБА_3
додатковий строк - три місяці, для
подання заяви про прийняття спадщини
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року його
батька - ОСОБА_5

ОСОБА_4 звернулася до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із касаційною скаргою, в якій
просить скасувати оскаржувані судові
рішення, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що позивач з поважних
причин не подав заяву про прийняття
спадщини після смерті батька, оскільки
перебував в місцях позбавлення волі з 27
лютого 2004 року по 15 квітня 2010 року, а
потім, у зв'язку із неможливістю
працевлаштування в Україні знаходився
на заробітках за її межами та не знав
про смерть батька, який на момент
смерті перебував у іншому шлюбі.

Проте погодитись із такими висновками
судів не можна.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, який є
батьком позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року в селі Шумани Ріпкинського району
Чернігівської області.

Після його смерті відкрилася спадщина
на квартиру та грошовий вклад, які
прийняла дружина спадкодавця ОСОБА_4
згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом від 18 серпня 2008 року.

ОСОБА_3 спадщину після смерті батька не
прийняв.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК
України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого для прийняття спадщини,
не подав заяву про прийняття спадщини,
він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі
додаткового строку, для прийняття
спадщини, суд досліджує поважність
причин його пропуску. При цьому
необхідно виходити із того, що
поважними є причини, пов'язані з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для спадкоємця на вчинення
цих дій.

Суди при вирішенні спору мали
перевірити поважність причин пропуску
строку для прийняття спадщини та
наявність доказів, які б свідчили про
існування перешкод для її прийняття.

Звертаючись до суду з позовом про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини, ОСОБА_3 посилався
на поважність причини його пропуску,
зазначаючи, що він з 27 лютого 2004 року по
15 квітня 2010 року відбував покарання в
місцях позбавлення воді, дізнався про
смерть батька після звільнення.

Враховуючи те, що з моменту, коли
позивач дізнався про смерть батька -
квітень 2010 року та до моменту його
звернення до нотаріальної контори -
червень 2013 року пройшло більше трьох
років, суди не зазначали, які протягом
цього часу існували поважні причини, що
унеможливлювали подання заяви про
прийняття спадщини відразу після
звільнення позивача з місць
позбавлення волі, коли йому стало
відомо про смерть спадкодавця.

Доказів, які б свідчили про обставини,
що перешкоджали позивачу подати заяву
до нотаріальної контори після
звільнення з місць позбавлення волі,
позивачем не подано.

З врахуванням наведеного, коли судами
при вирішенні спору порушені вимоги ст.
ст. 10, 60, 179 ЦПК України, що унеможливило
встановлення фактичних обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи, оскаржувані судові
рішення не можуть вважатись законними
і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК
України підлягають скасуванню, а
справа передачі на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 14 серпня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 17 вересня 2013
року cкасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук Д.О.
Остапчук