АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/3730/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/3106/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко С.
Доповідач Кузнєцова О. Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого: судді Кузнєцової О.Ю.,

суддів: Мартєва С.Ю., Чічіля В.А.,

при секретарі: Колодюк О.П.,

за участі представника позивача
Педоряки О.М., відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк»

на рішення Ленінського районного суду
м. Полтави від 29 серпня 2014 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду з позовом,
посилаючись на те, що 21 червня 2007 року
між ВАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір, за
умовами якого відповідач отримав
кредит у розмірі 250,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою 36 % річних.

У порушення умов кредитного договору,
ОСОБА_2 не виконує взяті на себе
зобов'язання, у зв'язку з чим виникла
заборгованість у розмірі 7 366,80 грн. за
тілом кредиту 11 359,16 грн. - по процентам,
2 423,50 грн. - по комісії, крім того, банком
нараховано неустойку у вигляді штрафу
(фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.
та штрафу (процентна складова) у
розмірі 1 057,47 грн.

Просило стягнути з відповідача 22 936,33
грн. у рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
та сплати неустойки.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 29 серпня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального й процесуального права,
просило рішення місцевого суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги банку
у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги банк зазначав, що звернувся до
суду з даним позовом у межах строків
позовної давності, тому вважає, що у
суду не було підстав для відмови у
задоволенні позову з підстав пропуску
строку позовної давності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які брали участь у
розгляді справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про її часткове
задоволення з наступних підстав.

Виходячи з положень п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення
або неправильне застосування норм
матеріального й процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено місцевим судом, що 21
червня 2007 року між ВАТ КБ «ПриватБанк»
(правонаступник - ПАТ КБ «ПриватБанк»)
та ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір №б/н, за умовами якого останнім
було отримано кредитні кошти у сумі 250,00
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% річних на суму
залишку заборгованості та кінцевим
строком повернення кредитних коштів,
що відповідає строку дії картки.

Відмовляючи у задоволенні позову,
місцевий суд виходив з виходив із
пропуску позивачем встановленого ст. 257
ЦК України трирічного строку позовної
давності.

Проте, із таким висновком суду першої
інстанції погодитися не можна,
оскільки він не відповідає обставинам
справи і нормам матеріального права.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

У силу положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та у встановлений у
зобов'язанні строк (термін) його
виконання.

Порушенням зобов'язання, з огляду на
зміст ст. 610 ЦК України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до правових позицій
Верховного Суду України, викладених у
постановах від 6 листопада 2013 року в
справі №6-116цс13, та від 19 березня 2014 року
в справі №6-14цс14, початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, при цьому, за кредитною
карткою такий строк щодо місячних
платежів погашення кредиту починає
відраховувати після несплати
чергового платежу, а щодо повернення
кредиту в повному обсязі - зі спливом
останнього дня місяця дії картки (ст. 261
ЦК України), а не закінчення строку дії
договору.

Пред'являючи даний позов, банк заявляв
вимоги щодо стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором
станом на 30 червня 2013 року, а саме: за
тілом кредиту у розмірі 7 366,80 грн., по
відсоткам - у розмірі 11 359,16 грн., та по
комісії - 2 423,50 грн.

З огляду на зміст підпункту 3.1.1. пункту
3.1 та пункт 5.4 Правил користування
платіжною карткою, граничний строк дії
картки (місяць і рік) указано на лицевій
стороні картки і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле MONTH).

За наданою банком інформацією, по
кредитній картці НОМЕР_1
встановлювався строк дії до червня 2011
року (а.с. 69).

Відповідачем не спростовано даних
обставин, а твердження ОСОБА_2 щодо
терміну дії картки до червня 2009 року є
лише припущенням останнього, оскільки
не підтверджується належними та
допустимими доказами щодо іншого
строку дії картки.

У свою чергу, місцевим судом взагалі не
з'ясовувався строк, на який видавалась
кредитна картк0а та безпідставно взято
до уваги припущення ОСОБА_2 щодо строку
дії картки до 2009 року.

Станом на 30 червня 2011 року
заборгованість по тілу кредиту
становила 7 078,59 грн.

Пунктом 5.2 Правил користування
платіжною карткою визначено, що
проценти за користування кредитом
нараховуються на наступний
операційний день місяця за кожен
календарний день за фактично витрачені
кредитні кошти, з дня списання суми з
карткового рахунку.

Оскільки кредитним договором
установлено не тільки щомісячні
платежі погашення кредиту (сплата
відсотків та комісії), а й кінцевий
строк повного погашення кредиту (30
червня 2011 року), перебіг трирічного
строку позовної давності стосовно
щомісячних платежів, починається після
несплати чергового платежу, а щодо
повернення кредиту в повному обсязі -
після закінчення кінцевого строку
повного погашення кредиту (закінчення
строку дії кредитної картки).

Окрім того, відповідно до чю2 ст. 1054 ЦК
України до відносин за кредитним
договором застосовуються положення
параграфа 1 цієї глави, якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст 1048 ЦК України у разі
відсутності іншої домовленості сторін
проценти виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

Дія картки закінчилась у червня 2011
року, банк звернувся до суду у вересні
2013 року та просив стягнути
заборгованість за кредитним договором
станом на 30 червня 2013 року.

Таким чином, у межах строків
пред'явлення позовних вимог (строків
позовної давності), при розрахунку
заборгованості по тілку кредиту та
комісії потрібно виходити з щомісячних
чергових платежів, які мали бути
здійснені ОСОБА_2 з 9 вересня 2010 року по
30 червня 2011 року: по відсоткам - 7 403,47
грн., по комісії - 663 грн., штраф
(фіксована складова) 500 грн., штраф
(процентна складова) - (15645,06 грн. *5% =782,253
грн.

Виходячи з викладеного, у зв'язку з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, судом ухвалено
помилкове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк», яке відповідно до ст. 309
ЦПК України підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Позов задоволено на 72%, а тому судові
витрати, що пілягають відшкодуванню за
рахунок відповідача становлять: 229,40 *
0,72 = 165,16 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 4, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 29 серпня 2014 року скасувати,
ухвалити нове рішення, яким позов
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№б/н від 21 червня 2007 року на загальну
суму 16 427,31 грн., що складається з:з
аборгованості по тілу кредиту у
розмірі 7 078,59 грн., по відсоткам - 7 403,47
грн., по комісії - 663,00 грн., та неустойку
у вигляді штрафу (фіксована частина) - 500
грн., штрафу (процентна складова) - 489,48
грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» судовий
збір у розмірі 165,16 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
О.Ю. Кузнєцова

Судді:
С.Ю. Мартєв

В.А. Чічіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: