Провадження №2/761/7627/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Сіромашенко Н.В.,

при секретарі
Бульбі І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом Прокурора
Шевченківського району міста Києва в
інтересах малолітнього ОСОБА_1 до
Київської міської ради, 3-і особи:
Головне управління юстиції в місті
Києві, ОСОБА_2, Служба у справах дітей
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації про визнання
права власності в порядку спадкування,
-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Шевченківського
районного суду м. Києва звернувся до
суду з позовом в інтересах
малолітнього ОСОБА_1 до Київської
міської ради, 3-ті особи: Головне
управління юстиції в місті Києві,
ОСОБА_2, Служба у справах дітей
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації, в якому
просить визнати за ОСОБА_1 право
власності в порядку спадкування за
законом після смерті матері - ОСОБА_3 на
1/16 частину квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є малолітнім, та у зв'язку
з чим неспроможний самостійно
захистити свої порушені права та
реалізувати процесуальні
повноваження, а тому прокуратура
району звертається до суду з даним
позовом.

Прокуратурою Шевченківського району
міста Києва проводилась перевірка,
якою встановлено, що квартира АДРЕСА_2
належала на праві спільної часткової
власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

У подальшому, 5/8 частки квартири
АДРЕСА_2 перейшло та даний час належить
ОСОБА_11

ІНФОРМАЦІЯ_5 р. ОСОБА_3 померла.

Заповіту щодо розпорядження майном на
випадок своєї смерті ОСОБА_3 складено
не було.

ОСОБА_3 є матір'ю позивача ОСОБА_12, а
отже, відповідно до ст. 1261 ЦК України
позивач є спадкоємцем першої черги
після смерті ОСОБА_3.

Опікуном ОСОБА_1 подано заяву до Першої
Київської державної нотаріальної
контори про прийняття спадкового майна
після смерті спадкодавця ОСОБА_3

Проте, 19 листопада 2013 року державним
нотаріусом Першої Київської державної
нотаріальної контори відмовлено у
видані свідоцтва про право на спадщину
за законом, у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документу на
вказану квартиру.

Разом з тим, як повідомляє опікун
позивача правовстановлюючий документ
втрачено.

За результатами здійснених заходів
опікуном не вдалось віднайти
правовстановлюючий документ на
квартиру.

Прокурори підтримали позовні
вимоги в повному обсязі з підстав,
викладених в позові.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, направив суду
пояснення по справі, з яких вбачається,
що рішення просить ухвалити на
підставі доказів, які містяться в
справі, та розглянути справу у
відсутність представника Київської
міської ради.

Представник третьої особи -
Служби у справах дітей Шевченківської
районної в місті Києві державної
адміністрації позов підтримав та
просив його задовольнити.

Третя особа - ОСОБА_2 позов
підтримала та просила його
задовольнити.

Представник третьої особи - Головного
управління юстиції в місті Києві в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, направив заперечення
на позовну заяву, при вирішенні спору
покладається на розсуд суду, просив
розглянути справу у відсутність
представника третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення прокурорів,
третьої особи та представника третьої
особи, дослідивши матеріали справи
приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_6,
що підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1 від 07.03.2002 р.,
виданого Відділом РАГСу
Шевченківського РУЮ в м. Києві.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_3 померла, що
підтверджується копією Свідоцтва про
смерть Серії НОМЕР_2 від 26.06.2007 року,
виданого Відділом реєстрації смерті у
м. Києві.

Після її смерті відкрилась спадщина у
вигляді 1/8 частини квартири АДРЕСА_3.

Згідно свідоцтва про право власності
на житло від 21.06.1996 року квартира
АДРЕСА_2 належала на праві спільної
часткової власності ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10

З листа Київського міського бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна від 19.08.2014 р. № 39095
(И-2014) вбачається, що в подальшому право
власності від ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_5, ОСОБА_9 на 5/8 частин квартири
перейшло до ОСОБА_14 на підставі
договору дарування, посвідченого
15.05.1998р. Від ОСОБА_14 право власності на
5/8 частини квартири перейшло до ОСОБА_15,
ОСОБА_16, в рівних частках, на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
16.01.1999р. Від ОСОБА_15 ОСОБА_16 право
власності на 5/8 частин квартири
перейшло і зареєстровано за ОСОБА_11 на
підставі договору міни, посвідченого
19.10.2011 р.

ОСОБА_2 є сестрою та опікуном ОСОБА_1 на
підставі розпорядження Шевченківської
районної у м. Києві державної
адміністрації від 04 березня 2013 р. № 107.

Відносно їх батька - ОСОБА_6 постановою
СВ Шевченківського РУГУ МВС України в
м. Києві від 23.06.2007 р. було порушено
кримінальну праву за ознаками злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та
якою встановлено, що ОСОБА_6 17.06.2007 року,
перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, умисно спричинив ОСОБА_3
тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок
яких ІНФОРМАЦІЯ_5 р. настала смерть
останньої.

Як вбачається з листів Служби у справах
дітей Шевченківської районної у м.
Києві державної адміністрації № 41-2221
від 27.11.2013 р., № 40-489 від 07.03.2014 р.,
адресованих начальнику Шосткінської
ВК № 66, ОСОБА_6 було засуджено та він
відбуває покарання у Шосткінській ВК №
66.

Згідно ч. 1 ст. 1224 ЦК України не мають
права на спадкування особи, які умисно
позбавили життя спадкодавця чи
будь-кого з можливих спадкоємців або
вчинили замах на їхнє життя.

Тому єдиними спадкоємцями першої черги
після смерті ОСОБА_3 є її діти - ОСОБА_2
та ОСОБА_1.

07 червня 2013 р., 09 липня 2013 р., 27 серпня 2014
року, ОСОБА_2 зверталась до Першої
Київської держаної нотаріальної
контори з заявами про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_3, яка
складається з 1/8 частини квартири
АДРЕСА_4.

Листом від 27.08.2014 року № 7970/02-14
державного нотаріуса Першої Київської
державної нотаріальної контори
ОСОБА_17, яка діяла від імені ОСОБА_1
було повідомлено, що видати свідоцтво
про право на спадщину за законом, після
смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року
ОСОБА_3 на 1/8 частину квартири АДРЕСА_3,
неможливо, у зв'язку з ненаданням
правовстановлюючих документів на
вказану квартиру.

19 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернулась в
інтересах ОСОБА_1 з заявою до
Прокуратури Шевченківського району м.
Києва за захистом його житлових прав.

Спадкування здійснюється за
заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК
України).

Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні. Особа може бути
позбавлена права власності або
обмежена у його здійснені лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Підстави набуття права власності
визначені ст. 328 ЦК України, згідно якої
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці
за законом одержують право на
спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч. ч. 1, 5 ст. 1268
ЦК України спадкоємець за заповітом чи
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї; ч. 1, ч. 2 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини; заява про
прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1270 ЦК
України).

Відповідно до статті 1296 ЦК
України, спадкоємець, який прийняв
спадщину, може одержати свідоцтво про
право на спадщину. Якщо спадщину
прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво
про право на спадщину видається
кожному з них із визначенням імені та
часток у спадщині інших спадкоємців.
Відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця
права на спадщину.

У відповідності з ч. 1 ст. 1297 ЦК
України спадкоємець, який прийняв
спадщину, у складі якої є нерухоме
майно, зобов'язаний звернутися до
нотаріуса за видачею йому свідоцтва
про право на спадщину на нерухоме
майно. Якщо спадщину прийняло кілька
спадкоємців, свідоцтво про право на
спадщину видається кожному з них із
визначенням імені та часток у спадщині
інших спадкоємців.

Відповідно до довідки форми № 3
від 5 червня 2013 р. в квартирі АДРЕСА_5
зареєстровані ОСОБА_6, з 02.02.1988 р., ОСОБА_2
з 11.02.1992 р., та ОСОБА_1, з 01.02.2002 р.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 36-1 ЗУ «Про
прокуратуру», представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Підставою
представництва в суді інтересів
громадянина є його неспроможність
через фізичний стан, недосягнення
повноліття, похилий вік,
недієздатність або обмежену
дієздатність самостійно захистити
свої порушені чи оспорювані права або
реалізувати процесуальні
повноваження. Наявність таких підстав
має бути підтверджена прокурором
шляхом надання суду відповідних
доказів.

За таких обставин, на підставі
вищевикладеного, з урахуванням норм
чинного законодавства, того, що частки
у спадщині кожного із спадкоємців за
законом є рівними, того, що ОСОБА_1
фактично прийняв спадщину, суд
приходить до висновку про визнання за
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючим за
адресою: АДРЕСА_1, право власності на 1/16
частину квартири АДРЕСА_6 в порядку
спадкування за законом після смерті
його матері ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Прокурора Шевченківського
району міста Києва в інтересах
малолітнього ОСОБА_1 до Київської
міської ради, 3-і особи: Головне
управління юстиції в місті Києві,
ОСОБА_2, Служба у справах дітей
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації про визнання
права власності в порядку спадкування
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
проживаючим за адресою: АДРЕСА_1, право
власності на 1/16 частину квартири
АДРЕСА_6 в порядку спадкування за
законом після смерті його матері
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СУДДЯ: