Провадження № 2-о/761/449/2014
У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2014 року суддя Шевченківського
районного суду м. Києва Фролова І.В.,
розглянувши матеріали цивільної
справи за заявою ОСОБА_1, зацікавлена
особа - Відділ реєстрації актів
цивільного стану Голосіївського
районного управління юстиції в м.
Києві, Служба у справах дітей
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації про
встановлення факту батьківства, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду з вказаною
заявою, у якій просить встановити
юридичний факт, що ОСОБА_1 є батьком
ОСОБА_2.

Відповідно до ч.1 ст. 234 Цивільного
процесуального кодексу України окреме
провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 5 від 31
березня 1995 року "Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення", відповідно до
статей 255, 271 Цивільного процесуального
Кодексу України (ЦПК) в порядку
окремого провадження розглядаються
справи про встановлення фактів, якщо:
згідно з законом такі факти породжують
юридичні наслідки, тобто від них
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян; чинним законодавством не
передбачено іншого порядку їх
встановлення; заявник не має іншої
можливості одержати або відновити
загублений чи знищений документ, який
посвідчує факт, що має юридичне
значення; встановлення факту не
пов'язується з наступним вирішенням
спору про право.

Важливе значення має вимога про
обов'язкове зазначення у заяві мети
встановлення юридичного факту,
оскільки мета дає можливість зробити
висновок, чи дійсно цей факт є
юридичним і чи тягне він правові
наслідки. У заяві необхідно також
вказати причини неможливості
одержання або відновлення документів,
що посвідчують цей факт, та навести
докази його існування.

Встановлення судом певного факту в
порядку непозовного провадження
можливо лише тоді, коли це не призведе
до виникнення спору про право, тобто
коли цей факт не торкнеться прав інших
осіб.

Як вбачається з матеріалів поданої
заяви, після смерті ОСОБА_3 залишився
син ОСОБА_2, якого заявник вважає їхньої
спільною дитиною. Враховуючи, що у
свідоцтві про народження ОСОБА_2.
НОМЕР_1 у графі "Батько" зазначено
"ОСОБА_4", що було записано відділом
реєстрації актів громадянського стану
Московського районного управління
юстиції в м. Києві у відповідності до ч.
1 ст. 135 СК України зі слів матері,
заявник просить визнати юридичний
факт, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2

Як роз'яснено у п. 7 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 15 травня 2006
року N 3 "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів" у
разі смерті чоловіка, який не перебував
у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті
жінки, котра вважалась матір'ю
останньої, факт їхнього батьківства
(материнства) може бути встановлено за
рішенням суду в окремому провадженні.
Заяви про встановлення факту як
батьківства, так і материнства суд
приймає до розгляду, якщо запис про
батька (матір) дитини в Книзі
реєстрації народжень учинено згідно зі
ст. 135 СК.

Із заявою про встановлення факту
батьківства до суду мають право
звернутися матір, опікун (піклувальник)
дитини, особа, яка її утримує та
виховує, а також сама дитина, котра
досягла повноліття, а факту
материнства - батько й інші перелічені
особи. Усі вони беруть участь у справі
як заявники, а органи опіки та
піклування й інші особи (залежно від
обставин справи) - як заінтересовані
особи.

Таким чином, із зазначеного випливає,
що факт батьківства (материнства) у
порядку окремого провадження може бути
встановлений відносно особи, що
померла. Тобто, із заявою про
встановлення факту батьківства могла б
звернутись матір дитини у разі смерті
чоловіка, який не перебував у шлюбі із
нею, а батько дитини міг би звернутись
до суду в порядку окремого провадження
про встановлення факту материнства
відносно матері, що померла, та яка не
перебувала у шлюбі із ним.

У відповідності до п. 4 Постанови
Пленуму Верховного суду України від 15
травня 2006 року N 3 "Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів" справи про визнання
батьківства суд розглядає у позовному
провадженні.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що заявлена вимога не є безспірною,
адже не виключено існування інших осіб,
які претендують на усиновлення ОСОБА_2
або осіб, що мають намір стати
піклувальниками останнього.

Згідно з ч.4 ст. 256 Цивільного
процесуального кодексу України суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо з заяви про встановлення
факту, що має юридичне значення,
вбачається спір про право, а якщо спір
про право буде виявлений під час
розгляду справи, - залишає заяву без
розгляду.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про необхідність відмовити у
відкритті провадження у справі.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
234, 256, 257, 258 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у
справі за заявою ОСОБА_1, зацікавлена
особа - Відділ реєстрації актів
цивільного стану Голосіївського
районного управління юстиції в м.
Києві, Служба у справах дітей
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації про
встановлення факту батьківства.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду міста Києва через
суд першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня отримання копії ухвали.

Суддя: