Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/1105/14
Головуючий у 1 інстанції: Курдюкова В.М.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської
А.В.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Токмацького районного суду
Запорізької області від 24 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 в
інтересах малолітнього ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, за участі третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - органу опіки та піклування
виконавчого комітету Токмацької
міської ради, про позбавлення
батьківських прав,-

ВСТАНОВИЛА :

У листопаді 2013 року Позивач звернулась
до суду із вищезазначеним позовом.
Позов обґрунтовує наступним.

Сторони проживали однією сім'єю з
травня 2003 року по серпень 2010 року. Мають
спільну дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З
серпня 2010 року син залишився проживати
з позивачем.

Останні три роки відповідач свідомо
постійно ухиляється від виконання
своїх обов'язків по вихованню сина,
жодного разу не зустрічався із ним, не
цікавиться його долею, не турбується
про фізичний і духовний розвиток
дитини, його навчанням та
підготуванням до самостійного життя.
Не забезпечує сину медичного догляду і
лікування дитини. Не спілкується з ним
в обсязі, необхідному для його
нормального самоусвідомлення. Не надає
дитині доступу до культурних та інших
духовних цінностей. Не сприяє
засвоєнню ним загальновизнаних норм
моралі, не виявляє інтересу до його
внутрішнього світу. Будь який зв'язок
між відповідачем і сином абсолютно
втрачений. Це все дискредитує поняття
«батьківства». Такі обставини
негативно впливають на дитину.

Вважає, що викладені нею обставини у
відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України
є підставою для позбавлення
відповідача батьківських прав.

Рішенням Токмацького районного суду
Запорізької області від 24 грудня 2013
року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
батьківських прав відносно сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погоджуючись з рішенням ОСОБА_3,
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати, та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно з п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з"ясування судом обставин, що мають
значення для справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 районний
суд виходив з того, що ОСОБА_3
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків, що негативно
впливає на фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя, а
тому наявні передбачені ст. 164 СК
України підстави для позбавлення його
батьківських прав.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з пп. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він:
не забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15,
16 постанови від 30 березня 2007 року № 3
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно їх
утримують, та інше), що надані батькам
до досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками .

Як встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_3 є батьком
малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується копією свідоцтва
про народження (а.с. 4).

Батьки дитини проживали однією сім"єю
з травня 2003 року по серпень 2010 року.

Згідно довідки КП « Контакт» від 01.03.2013
року, позивач разом з сином проживають
за адресою: АДРЕСА_1.

Із показів свідків ОСОБА_7 вбачається,
що відповідач ОСОБА_3 виїхав на
заробітки, а потім переїхав до м. Ялти.
За останні два роки вона бачила, що він
приїжджав до м. Токмак та спілкувався з
сином, проте, що позивач перешкоджала
йому спілкуватися з сином їй невідомо.

Із показань свідка ОСОБА_8 вбачається,
що вона є матір"ю позивачки. ІІ внук
фактично проживає з нею, оскільки
позивачка проживає у м. Москва та
працює там, а відповідач виїхав до м.
Ялта, і рідко приїжджає до сина, вона
йому не перешкоджає у спілкуванні з
сином, кошти на утримання сина
відповідач почав надавати лише після
подання позову до суду.

Згідно висновку органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Токмацької міської ради від 28.02.2014
року, який був складений на підставі
бесіди з позивачкою ОСОБА_4 ,
відповідачем ОСОБА_3 та з малолітнім
ОСОБА_5, орган опіки та піклування не
прийшов до висновку про доцільність
позбавлення відповідача батьківський
прав, а це права залишив за судом.

Надаючи пояснення органу опіки та
піклування позивачка ОСОБА_4
пояснювала, що відповідач ОСОБА_3
сплачує аліменти на утримання сина, але
за останні три місяці є заборгованість.
Відповідач бажав брати в літку
малолітнього ОСОБА_5 за місцем свого
проживання в м. Ялта, але вона ставила
під сумнів, чи буде сину там з ним добре.
Зазначені обставини позивачка
підтвердила в суді апеляційної
інстанції.

Малолітній ОСОБА_5 органу опіки та
піклування пояснив, що з батьком він
бачився близько одного місяця назад,
коли той заходив до нього до школи і
запросив до себе в гості. На день
народження він подарував йому
мобільний телефон.

ОСОБА_3, як органу опіки піклування та
к і в суді апеляційної інстанції
пояснив, що він сплачує аліменти на
утримання дитини і дарує подарунки,
але за останні три місяці була
заборгованість, оскільки не було
роботи, проте він вже погасив
заборгованість по аліментам, він
спілкується із сином, але не може часто
зустрічатися у зв"язку з тим, що мешкає
у другому місті, а позивачка не
відпускає сина до нього в м. Ялту.

Відповідно до квитанцій від 25.07.2013
року, від 16.09.2013 року, від 17.10.2013 року,
27.11.2013 року, 13.12.2013 року, від 16.01.2014 року
вбачається, що відповідач перерахував
позивачці заборгованість по аліментам
в розмірі 2520 грн. ( а.с. 61-62).

Проте суд наведеного не врахував, у
порушення ст. ст. 212 - 213 ЦПК України не
з'ясував: які безспірні докази свідчать
про ухилення відповідача від виконання
своїх обов'язків щодо виховання дитини,
у чому полягає винна поведінка
відповідача у свідомому нехтуванні
своїми обов'язками, чи вживались що до
нього заходи реагування за заявами
позивачки в органи міліції, органу
опіки та піклування чи з огляду на
інтереси дитини та конкретні обставини
справи немає можливості попередити
відповідача про необхідність змінити
ставлення до виховання сина.

Натомість, наявні у справі докази в
сукупності свідчать про те, що
відповідач не ухиляється від виконання
своїх батьківських обов'язків.

Враховуючи викладені вище обставини,
колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції не ґрунтуються на
матеріалах справи та наданих сторонами
доказах, позивачка не довела свої
позовні вимоги, а враховуючи те, що
позбавлення батьківських прав є
крайньою мірою, суд першої інстанції
прийшов до передчасного висновку, що є
підстави, передбачені ст. 164 СК України
для задоволення позову , отже, рішення
суду не можна вважати законним і
обґрунтованим, тому воно підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
.

Рішення Токмацького районного суду
Запорізької області від 24 грудня 2013
року у цій справі скасувати. Ухвалити
нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_4 в
інтересах малолітнього ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, за участі третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - органу опіки та піклування
виконавчого комітету Токмацької
міської ради, про позбавлення
батьківських прав - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте воно
може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: