Справа № 520/8810/14-ц
Провадження № 2/520/5335/14
Київський районний суд м. Одеси у
головуючого судді - Прохорова П.А.,
при секретарі - Козловій Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
ОСОБА_3, про витребування майна з чужого
незаконного володіння та визнання
В липні 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом у якому
вказуючи на те, що право власності на
квартиру за адресою АДРЕСА_1, на
сьогоднішній день зареєстровано за
відповідачем без жодних на те правових
підстав, а рішення суду, що було
підставою для вчинення реєстрації , що
порушує майнові права та інтереси
позивача, оскільки за обставин, що
склались - позивач має намір
зареєструвати своє право власності на
вказану квартиру, що набуте у
встановленому законом порядку, та у
кінцевій редакції позовних вимог
просив суд визнати за ним право
власності на вказану квартиру, а запис
про реєстрацію права власності на
спірну квартиру за відповідачем -
В судове засідання сторони не
з'явились, про час та місце повідомлені
належним чином. Представник позивача
звернувся до суду з заявою про розгляд
справи за його відсутності, заявлені
вимоги підтримав, проти ухвалення
заочного рішення не заперечував.
Відповідач - ОСОБА_2, про час та місце
судового засідання повідомлена
належним чином шляхом надсилання
судових ухвал та повісток на адресу,
зазначену у довідці з ВАДР ГУ ДМС
України в Одеській області, у судові
засідання не з'явилася, про поважні
причини своєї неявки суд не повідомила,
жодних заяв, клопотань або заперечень
Третя особа про часта місце розгляду
справи повідомлена належним чином, про
поважні причини своєї неявки суд не
повідомила, жодних заяв, клопотань або
заперечень не надала
Відповідно до ст.ст. 169, 224, 225 ЦПК
України, суд, за згодою представника
позивача ухвалив постановити заочне
рішення.

Дослідивши матеріали справи суд
встановив наступні обставини та
кореспондуючі ним правовідносини.

Згідно запису про реєстрацію права
власності за номером 115344 на нерухоме
майно, а саме квартира АДРЕСА_1, таке
право власності зареєстроване за
ОСОБА_2 на підставі Заочного рішення
Київського районного суду м. Одеси по
справі №2-3847/11 від 29.04.2011 року.

В подальшому вказане заочне рішення
було переглянуто судом, що його
ухвалив, та за підсумками такого
перегляду 05.08.2013 року судом було
постановлено ухвалу про залишення
позову без розгляду. Згідно наданих
суду відомостей вказана ухвала ніким
не була оскаржена та набула законної
сили.

Розглядаючи цивільну справу №2-3847/11 суд
виходив з того, що на підставі рішення
цього ж суду №2-6915/09 квартира АДРЕСА_1
належала ОСОБА_3 як майно, що набуте нею
у порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

27 травня 2010 року Апеляційним судом
Одеської області вказане рішення суду
першої інстанції №2-6915/09 було
скасовано, а справу було направлено на
новий розгляд до Київського районного
суду м. Одеси, де їй було присвоєно
новий номер №2-5548/10 та за підсумками
розгляду ухвалою від 26.11.2010 року - позов
було залишено без розгляду.

13.04.2011 року Київським районним судом м.
Одеси було розглянуто цивільну справу
№1512/2-о-47/11 за заявою Одеської міської
ради, за участю заінтересованої особи -
виконавчого комітету Одеської міської
ради, Прокуратури м. Одеси, про визнання
спадщини відумерлою, та за її
підсумками спадщину, що відкрилася
після смерті ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, у вигляді квартири
АДРЕСА_1 було визнано відумерлою, та
передано вказану квартиру у власність
територіальної громади м. Одеси в особі
Одеської міської ради.

Вказане рішення ніким не було
оскаржено та на теперішній час
вважається таким, що набуло законної
сили.

В подальшому Одеською міською радою на
ім'я позивача, ОСОБА_1, було видано ордер
серії ИР №2078 на вказану квартиру, а 19
лютого 2013 року Київською районною
адміністрацією Одеської міської ради
було видане розпорядження №2768/013
відповідно до якого ОСОБА_1 визнано
наймачем та відкрио особистий рахунок
на вказану житлову площу.

26 червня 2013 року Органом приватизації
м. Одеси видано розпорядження №220409 про
задоволення прохання ОСОБА_1В, щодо
передання йому вказаної квартири у
приватну власність. На виконання
вказаного розпорядження 26.06.2013 року
Департаментом міського господарства
Одеської міської ради позивачу було
видано свідоцтво про право власності
на житло, р.№19-26051 - квартиру АДРЕСА_1.

Виходячи з викладеного у позивача
виникло право користування житловим
приміщенням квартири АДРЕСА_1 та
майнові інтереси щодо приватизації
такої квартири, однак коли позивач
звернувся до реєстраційної служби
Одеського міського управління з
відповідною заявою про реєстрацію його
права власності, йому було відмовлено у
вчинені відповідних дій з тих підстав,
що право власності зареєстровано за
ОСОБА_2 з вказаних вище підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного
кодексу України зазначено, що право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 Цивільного
кодексу України вказано, що право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набутті
права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК
України, власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави, заволоділа ним.

Згідно положень ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК
України - цивільне судочинство
ґрунтується на засадах
диспозитивності, змагальності та
законності, та суди вирішують цивільні
справи на підставі та в рамках звернень
громадян на підставі наданих ними
доказів, обґрунтувань переконливості
таких доказів, та на підставі закону.

Відповідно до положень ч.3 ст. 61
ЦПК України, обставини, встановлені
судовими рішеннями що набрали законної
сили додатковому доказуванню не
підлягають.

На підставі викладеного суд
доходить висновку про наступні
фактичні обставини: на день
постановлення цього рішення право
власності на квартиру АДРЕСА_1, без
відповідних на це правових підстав
зареєстроване за відповідачем та це
перешкоджає позивачу у вчиненні
належної реєстрації його майнових прав
щодо вказаної квартири, а за такого
майнові права позивача підлягають
судовому захисту, шляхом визнання за
позивачем відповідного права
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Щодо вимог позивача про скасування
запису про реєстрацію права власності
на квартиру АДРЕСА_1, щодо реєстрації
реєстраційною службою ОМУЮ в Одеській
області права власності ОСОБА_2, з
підстав його безпідставності, то суд
зазначає про те, що такі вимоги мають
пред'являтись до органу, що вчинив
реєстрацію або відмовляє (або виходячи
з власних повноважень - не може)
скасувати її, та розгляду у порядку
цивільного судочинства не підлягають.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України, з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню
понесені таким позивачем судові
витрати у розмірі 3654,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 208,
213-215, 224-226 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - ОСОБА_3, про витребування
майна з чужого незаконного володіння
та визнання права власності -
задовольнити частково.

Визнати право власності на нерухоме
майно, а саме квартиру АДРЕСА_1,
житловою площею 16,90 кв.м. та загальною
площею - 30,80 кв.м., за позивачем - ОСОБА_1,
реєстраційний номер облікової карти
платника податків НОМЕР_1, що
зареєстрований та мешкає за адресою:
АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 3654,00 грн..

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана протягом десяти днів з
моменту отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через Київський
районний суд м. Одеси протягом 10 днів
після проголошення рішення.

Суддя
Прохоров П. А.