Ухвала

іменем україни

22 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Гулька Б.І., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна
залізниця», третя особа - в.о.
начальника відокремленого підрозділу
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна
залізниця» вагонної дільниці станції
Київ-Пасажирський Ясинецький
Олександр Віталійович, про визнання
незаконним та скасування наказу,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди за касаційною скаргою Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 1 березня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від
16 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що вона була прийнята у вагонну
дільницю станції Київ-Пасажирський
Південно-Західної залізниці на посаду
провідника пасажирського вагону,
починаючи з 31 травня 2004 року. Зазначала,
що 27 вересня 2004 року між нею та
Державним територіально-галузевим
об'єднанням «Південно-Західна
залізниця» (далі - ДТГО
«Південно-Західна залізниця») був
укладений контракт, який востаннє був
нею переукладений 2 серпня 2012 року та
умовами якого передбачено звільнення
працівника за перевезення
безквиткових пасажирів. Наказом ДТГО
«Південно-Західна залізниця» № 2053/ос
від 3 вересня 2012 року її було звільнено
на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України за
порушення правил перевезення
пасажирів. Оскільки безпосередньо вона
порушення умов контракту не допускала,
виявлення факту перевезення
безквіткових пасажирів у поїзді було
проведено без дотримання відповідних
інструкцій та правил. Позивач просила
визнати незаконним та скасувати наказ
про звільнення, поновити її на посаді,
стягнути з відповідача на її користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу, починаючи з 3 вересня 2012 року
та відшкодувати моральну шкоду у
розмірі 3 тис. грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 1 березня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 16 жовтня
2013 року, позов ОСОБА_4 задоволено
частково. Визнано незаконним та
скасовано наказ (розпорядження)
в.о.начальника Вагонної дільниці
станції Київ-Пасажирський ДТГО
«Південно-Західна залізниця» № 2053/ос
від 3 вересня 2012 року про
припинення трудового договору
(контракту) про звільнення
3 вересня 2012 року ОСОБА_4 з посади
провідника пасажирського вагону
Київського резерву провідників
пасажирських вагонів на ЛНП (цех 4) на
підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України.
Поновити ОСОБА_4 на посаді провідника
пасажирського вагону Київського
резерву провідників пасажирських
вагонів на ЛНП (цех 4) відокремленого
підрозділу - Вагонної дільниці станції
Київ-Пасажирський ДТГО
«Південно-Західна залізниця» з 3
вересня 2012 року. Стягнуто з ДТГО
«Південно-Західна залізниця» на
користь ОСОБА_4 середній заробіток за
час вимушеного прогулу у розмірі 23 075
грн 90 коп. (сума зазначена без утримання
податку з додатків та інших
обов'язкових платежів), з індексацією,
та моральну шкоду у розмірі 1 тис. грн. У
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат. Допущено
негайне виконання рішення суду в
частині щодо поновлення ОСОБА_4 на
посаді провідника пасажирського
вагону Київського резерву провідників
пасажирських вагонів на ЛНП (цех 4)
відокремленого підрозділу - Вагонної
дільниці станції Київ-Пасажирський
ДТГО «Південно-Західна залізниця» з
3 вересня 2012 року та в частині
щодо присудження виплати заробітної
плати у межах платежу за один місяць.

У касаційній скарзі ДТГО
«Південно-Західна залізниця»,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Частково задовольняючи позов, суди на
підставі доказів, поданих сторонами,
які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що позивачка не
допустила порушень умов контракту щодо
перевезення безквиткових пасажирів,
оскільки зазначені в акті від 18 серпня
2012 року пасажири мали квитки.

Те, що квитки з місцями в іншому вагоні,
не свідчить про те, що пасажири були
безквиткові, а в зазначеному вагоні
знаходились тимчасово, що судом
доведено.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця»
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 1 березня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16
жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник