Справа № 444/2961/14-ц
Провадження № 2/444/1194/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2014 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

при секретарі Петришин М.Є.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовкві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у зв"язку із знищенням яблунь на присадибній ділянці

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у зв"язку із знищенням яблунь на присадибній ділянці. Свою вимогу мотивує тим, що у 2010 році він посадив на присадибній ділянці щепи яблуні, польської селекції, на карликовій основі в кількості чотири штуки на відстані 2 м. від межі сусіда - ОСОБА_3, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 і є сином відповідачки -ОСОБА_2 Як при посадці щепів яблунь, так і при огорожі своєї присадибної ділянки, його батьки позивачу ніяких претензій не ставили. Однак, в 2013 році ОСОБА_2 стала заявляти до позивача претензію, що ніби то "його яблуні сприяють гниттю гранітної огорожі на присадибній ділянці сина". В листопаді 2014 року не звертаючись до комісії Дублянської міської ради, самовільно, без позивача присутності і присутності сина, в робочий час, коли нікого не було дома, відповідач проникла на приватну територію і зрізала половину крони чотирьох яблунь, залишивши великі культі від гілок дерев. Цим самим, вважає, що вона завдала не виправдану шкоду для наступного плодоносіння дерев. Зауважив, що гілля його дерев не виходили за огорожу, листя не падало на відповідача газони, син відповідача, як власник оселі, не звертався у Дублянську міськраду та міліцію про порушення його прав, а мати самочинно завдала непоправимої шкоди деревам. Отже, зазначає, що ОСОБА_2 своїми діями порушила його конституційне право на недоторканість приватної власності у звязку з чим він змушений звернутися за судовим захистом. Просить стягнути з відповідача збитки в зв"язку з пошкодженням дерев, а також доходів, які б міг позивач одержати, якби не була упущена вигода (ст..22 п.1,2) в сумі 2990 грн., моральну шкоду в сумі 2000,00 грн., а також всі судові витрати пов"язані з розглядом даної справи.

Позивач в судовому засіданні вимоги зазначені у позовній заяві підтримав в повному обсязі. Просить позов задоволити з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні проти позову і з приводу мотивів його заявлення заперечила в повному обсязі та пояснила, що вона дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_2 і її земельна ділянка із західної сторони межує з земельною ділянкою ОСОБА_1. Позивач насадив на відстані 0.8-1.2 метра від загороди яблуневі дерева, які підросли, стали великі і своєю кроною, гілками проникли на їхню земельну ділянку та затінювали її. Листя та переспівші плоди падали з гілок на їхню земельну ділянку, гнили. Вона їх багато років прибирала та одночасно просила позивача обрізати такі гілки, які заходять на їхню земельну ділянку. Позивач ніяк не реагував, тобто не обрізав їх, а тільки погрожував їй фізичною розправою, а його дружина лаяла відповідачку. В листопаді 2014 року, коли сусід - позивач зібрав урожай, після чергового прохання обрізати дерева та попередивши позивача, вона обрізала гілки дерев, які проникли із земельної ділянки позивача на її земельну ділянку і були перепоною у використанні їхньої земельної ділянки за цільовим призначенням. Окрім цього, зазначила, що у матеріалах доданих до позовної заяви немає доказів, яким чином вона принижувала позивача честь і гідність, а також доказів про нанесення йому матеріальної шкоди, а саме відсутні будь- які квитанції та розрахунки до них. В зв'язку з вищенаведеним, просить відмовити позивачу у задоволенні його позову.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що позивач та відповідач являються сусідами.

В судовому засіданні позивач ствердив, що відповідач ОСОБА_2, проникши на його приватну територію, обрізала йому гілки плодоносних карликових дерев - яблунь, які нібито заходили на її територію.

З даного приводу позивач із заявами звертався до Дублянської міської ради та Жовківський РВ ГУМВСУ у Львівській області. З відповідей позивачу вбачається, що в компетенцію Дублянської міської ради не входить оцінка заподіяної позивачу відповідачем шкоди. Згідно перевірки Жовківським РВ ГУМВСУ у Львівській області по повідомленні ОСОБА_1 встановлено, що вбачається цивільно-правовий спір, який не належить до компетенції ОВС України. Дані відповіді долучені позивачем до матеріалів справи.

Відповідно до ст.105 Земельного Кодексу України у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням.

Так, із фотографій, наданих відповідачем в судовому засіданні вбачається, що дійсно гілля дерев із земельної ділянки позивача проникає на територію земельної ділянки відповідача, відстань від паркану до стовбура дерева візуально становить до 2 м. Дані дерева не відносяться до виду карликових, що вбачається із висоти даних дерев. Оскільки такі гілля проникали на територію земельної ділянки відповідача та стали перепоною для нього у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням, у звязку з чим були обрізані.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що оскільки проникнення гілок дерев на суміжну земельну ділянку мало місце, то у відповідача було право на обрізання цих гілок.

Відповідно до ДБН 360-92 "Планування та забудова міських та сільських поселень" встановлюється відстань стволів дерев та чагарників від будівель, споруд та об"єктів інженерного благоустрою.Так, мінімальна відстань від зовнішньої стіни будинку та споруди (наприклад огорожі) до стовбурів дерев становить 5 м. Мінімальна відстань від зовнішньої стіни будинку та споруди до чагарників - 1,5 м.. При цьому дерева, які висаджені біля будинків не повинні заважати інсоляції та освітленості жилих та громадських споруд, а також проїзду пожежних автомашин.

Судом встановлено, що спірні дерева, а саме стовбури цих дерев, ростуть на меншій ніж 5 м. відстані від загорожі з суміжною земельною ділянкою, а відтак це і стало причиною проникнення крони дерев на суміжну земельну ділянку, оскільки самі плодові дерева не є карликової селекції, як про це заявляє позивач і це вбачається з фотоматеріалів поданих сторонами.

Однак, на час розгляду справи, позивачем, для підтвердження своїх позовних вимог, не надано квитанцій про оплату за щепи, транспортування та інших доказів, що підтверджували б розрахунок збитків завданих позивачу. Також позивачем не зазначено, якими саме протиправними діями завдано йому моральної шкоди та яким чином принижено його гідність та репутацію.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Частиною 4 цієї статті передбачено, що доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Так як, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, то і вимоги про відшкодування моральної шкоди, що витікають з вказаних правовідносин задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів і ін.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім тих, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд прийшов до переконання, що ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження своїх позовних вимог, не надано суду належних доказів (фактичних даних), на підставі яких можна встановити наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212 - 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

У позовних вимогах ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 матеріальних збитків у зв"язку з пошкодженням дерев, а також доходів, які б міг одержати ОСОБА_1, якщо б не була упущена вигода в розмірі 2990,00 грн. - відмовити за недоведеністю позовних вимог.

У позовних вимогах ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди, яких зазнала сім"я ОСОБА_1 у зв"язку із притиправною дією ОСОБА_2 та приниженням гідності та репутації в розмірі 2000,00 грн. - відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Зеліско Р. Й.