АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4839/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3144/14
Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л.
Доповідач Гальонкін С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді : Гальонкіна
С.А.,

суддів: Акопян В.І.,
Одринської Т.В.,

при секретарі: Верещаці М.М.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Київського районного суду м.
Полтави від 09 вересня 2014 року по справі
за позовом Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
«Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_1
про зобов'язання вчинити дію.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2014 року позивач звернувся
до місцевого суду з позовом до ОСОБА_2
про зобов'язання відновити
централізоване теплопостачання в
квартирі АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим,
що відповідач є споживачем послуг з
централізованого опалення. 07 травня 2014
року підприємством було встановлено
факт самовільного відключення
квартири від мережі централізованого
опалення, без проектної документації
та дозволу міжвідомчої комісії з
питань відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води. Вважаючи такі
дії неправомірними, позивач просив
зобов'язати відповідача відновити
централізоване опалення в квартирі.

Ухвалою Київського районного суду м.
Полтави від 09 вересня 2014 року до участі
у справі в якості співвідповідача
залучено ОСОБА_1.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 09 вересня 2014 року позовні
вимоги Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
«Полтаватеплоенерго» задоволено
частково.

Зобов'язано ОСОБА_1 відновити
централізоване теплопостачання в
квартирі АДРЕСА_1.

В задоволенні вимог до ОСОБА_2
відмовити.

Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
«Полтаватеплоенерго» понесені
судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення місцевого суду скасувати,
постановити нове, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі. Посилається на те, що висновки
суду не відповідають обставинам
справи, судом було порушено норми
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з підстав, визначених ст.308
ЦПК України.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно було встановлено судом першої
інстанції, власником квартири АДРЕСА_1
є ОСОБА_1. В даній квартирі
зареєстрований та проживає ОСОБА_2, з
яким 29 грудня 2009 року ПОКВПТГ
«Полтаватеплоенерго» уклало договір
про надання послуг теплопостачання.

09 квітня 2014 року ОСОБА_2
звернувся до ПОКВПТГ
«Полтаватеплоенерго» з заявою, в якій
повідомляв про факт встановлення в
квартирі автономного (індивідуального)
опалення та просив виключити квартиру
з послуг теплопостачання.

07 травня 2014 року інженером служби
контролю ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»
в присутності ОСОБА_2 здійснено
перевірку системи теплопостачання
квартири АДРЕСА_1, в результаті чого
виявлено, що відповідач самовільно, за
відсутності відповідного рішення
постійно діючої міжвідомчої комісії та
проектної документації на відключення,
відключилася від мережі
централізованої системи опалення, про
що було складено відповідний акт
перевірки.

Факт самовільного відключення від
системи теплопостачання за
відсутності проектної документації на
відключення відповідачами не
оспорюється.

Колегія суддів погоджується з
висновками місцевого суду про
обґрунтованість та доведеність
позивачем своїх позовних вимог та
вважає, що судом вірно було встановлено
фактичні обставини по справі, характер
виниклих правовідносин та правильно, у
системному зв'язку, здійснено аналіз
норм чинного законодавства, виходячи з
наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 383 Цивільного кодексу
України власник квартири може на свій
розсуд здійснювати ремонт і зміни у
квартирі, наданій йому для
використання як єдиного цілого, за
умови, що ці зміни не призведуть до
порушень прав власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
умов і правил експлуатації будинку.

Разом з тим, споживач у сфері
житлово-комунальних послуг
зобов'язаний дотримуватися вимог
житлового та містобудівного
законодавства щодо здійснення ремонту
чи реконструкції приміщень або їх
частин, не допускати порушення
законних прав та інтересів інших
учасників відносин у сфері
житлово-комунальних послуг (п. 8 ч. 3 ст. 20
ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»).

Питання відключення від мереж
централізованого опалення регулюється
«Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення», що затверджені
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630 з урахуванням
змін, що внесені постановою Кабінету
Міністрів України від 31 жовтня 2007 року
№1268 (далі - Правила № 630), в яких з метою
захисту прав усіх мешканців
багатоквартирних будинків передбачено
відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води не окремих
квартир багатоквартирного будинку з
ініціативи їх власників або наймачів, а
відключення цілих багатоквартирних
будинків з ініціативи споживачів.

Відповідно до п. п. 24-26 Правил № 630
споживачі можуть відмовитися від
отримання послуг з централізованого
опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється
центральним органом виконавчої влади з
питань житлово-комунального
господарства. Самовільне відключення
споживачів від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
забороняється.

Відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
разі, коли технічна можливість такого
відключення передбачена затвердженою
органом місцевого самоврядування
відповідно до Закону України "Про
теплопостачання" схемою
теплопостачання, за умови забезпечення
безперебійної роботи інженерного
обладнання будинку та вжиття заходів
щодо дотримання в суміжних приміщеннях
вимог будівельних норм і правил з
питань проектування житлових будинків,
опалення, вентиляції, кондиціонування,
будівельної теплотехніки; державних
будівельних норм з питань складу,
порядку розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва, а також норм
проектування реконструкції та
капітального ремонту в частині
опалення.

«Порядком відключення окремих
житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання», затвердженим
наказом Міністерства будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарства України від 22 листопада
2005 року № 4 (у редакції зі змінами,
внесеними згідно з наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства від
6 листопада 2007 року № 169), встановлено,
що відключення від системи
центрального теплопостачання
відбувається на підставі рішення
постійно діючої міжвідомчої комісії,
створеної органом місцевого
самоврядування або місцевим органом
виконавчої влади. Крім того, внесені
зміни унеможливлюють відключення від
мереж центрального опалення і гарячого
водопостачання окремих квартир у
багатоквартирному будинку та
дозволяють таке відключення лише
будинку в цілому.

Аналогічна правова позиція була
висловлена Верховним Судом України в
постанові від 26 вересня 2012 року при
розгляді справи № 6-96цс12.

Таким чином, право власника квартири на
свій розсуд здійснювати ремонт і зміни
у квартирі, закріплене ст. 383 ЦК України
не є абсолютним, оскільки піддане
певним обмеженням з боку держави щодо
обов'язку дотримання процедури
відключення від системи центрального
теплопостачання, визначеної
нормативно-правовими актами органів
виконавчої влади. А тому, колегія
суддів не бере до уваги твердження
апелянта про те, що заборона на
відключення від системи
централізовано опалення не відповідає
нормам Цивільного кодексу України.

Факт самовільного відключення від
центральної системи теплопостачання
квартири в багатоквартирному будинку
не оспорюється відповідачами.

Судом першої інстанції достовірно
встановлено, що відповідачі самовільно
провели відключення від мережі
централізованої системи опалення
всупереч вимогам «Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630 та з порушенням
встановленого чинним законодавством
порядку.

При цьому, колегія суддів
погоджується з висновками місцевого
суду про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог до ОСОБА_2,
оскільки він не є власником квартири, а
лише знаходиться на реєстраційному
обліку, що виключає його обов'язок по
вчиненню дій на відновлення
централізованого теплопостачання в
квартирі, який за нормами ст. ст. 319, 383
ЦК України покладений саме на власника
приміщення.

Колегія суддів погоджується з
висновками місцевого суду, що
твердження відповідачів про отримання
неякісних послуг не заслуговують на
увагу суду, оскільки в такому випадку
відповідачі мали б діяти в порядку,
визначеному п.п. 33-39 Правил № 630, які не
передбачають можливості відключення
від системи теплопостачання
споживачем в односторонньому порядку з
підстав надання неякісних послуг.

Доводи апелянта про те, що судовим
рішенням порушено її право на вибір
теплопостачальної організації є
безпідставними, оскільки будь-який
споживач повинен дотримуватися
визначеної законодавством процедури
щодо зміни постачальника або
здійснення переобладнань системи
теплопостачання, а в разі недотримання
такої процедури повинен за власний
рахунок привести систему до
попереднього стану.

Інші доводи апеляційної
скарги також не спростовують висновків
суду першої інстанції. Тлумачення норм
матеріального права апелянтом
проведено поверхово без повного та
системного аналізу, що призвело до
невірного їх розуміння.

Колегія суддів вважає, що позивачем
доведено наявність неправомірних дій
відповідачів, що виразилися в
самовільному відключенні від системи
теплопостачання за відсутності
рішення постійно діючої міжвідомчої
комісії, створеної органом місцевого
самоврядування або місцевим органом
виконавчої влади, та проектної
документації на відключення, а тому
висновки суду про необхідність
зобов'язання ОСОБА_2 відновити
централізоване теплопостачання у
належній їй квартирі в повній мірі
ґрунтуються на законі.

Висновки місцевого суду зроблені на
підставі повного, всебічного та
об'єктивного дослідження наданих
сторонами доказів, доводів та
заперечень сторін, яким судом дана
відповідна правова оцінка. Розгляд
справи проведений з дотриманням
принципу змагальності та
диспозитивності, а оцінка доказів
проведена відповідно до норм ст. 212 ЦПК
України.

Апеляційна скарга не містить нових
фактів чи засобів доказування, які б
спростовували висновки суду першої
інстанції. Наведені в апеляційній
скарзі доводи фактично зводяться до
переоцінки доказів та незгоди апелянта
з висновками суду першої інстанції та з
їх оцінкою, а тому не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
місцевим судом норм матеріального і
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів вважає, що при вирішенні
спору по суті місцевим судом були вірно
враховані та застосовані норми
матеріального і процесуального права,
а також правильно встановлені фактичні
обставини по справі та їм дано належну
правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 09 вересня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий: (підпис)
С.А.Гальонкін

Судді: (підпис)
В.І.Акопян

(підпис)
Т.В.Одринська

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
С.А.Гальонкін