Справа № 369/7592/13-ц Головуючий у І
інстанції Дубас Т.В.Провадження №
22-ц/780/845/14 Доповідач у 2
інстанції АнтоненкоКатегорія 44
УХВАЛА

Іменем України

28 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Касьяненко Л.І., Гуля В.В.,

за участю секретаря - Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 02 грудня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа -
Петропавлівсько-Борщагівська сільська
рада Києво-Святошинського району
Київської, області про визнання
недійсним рішення та державних актів.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа -
Петропавлівсько-Борщагівська сільська
рада Києво-Святошинського району
Київської області, про визнання
недійсним рішення та державних актів,
посилаючись на те, що у 2013 році
позивачка на підставі договору
дарування отримала ? частину житлового
будинку з надвірними будівлями, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1. Також
позивач та відповідач володіють правом
приватної власності у рівних частках
на земельну ділянку, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1. Після укладення
договору дарування вказаного будинку
та надвірних будівель, з'ясувалось, що
належні позивачу будівлі: сарай та
гараж виявилися на земельній ділянці,
яка перебуває в приватній власності
ОСОБА_2 У зв'язку з викладеним та
уточненими позовними вимогами позивач
просила враховуючи поділ житлового
будинку та надвірних будівель, що
перебувають у спільній частковій
власності позивача та відповідача,
відновити становище, що існувало до
порушення ОСОБА_2 порядку поділу майна,
яке перебуває у спільній частковій
власності, та порядку приватизації
земельної ділянки, якою вони
користуються шляхом визнання
недійсними: рішення виконавчого
комітету
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області від 24 вересня
1997 року № 304/59; державного акта на право
власності на земельну ділянку,
виданого на ім'я ОСОБА_2 22 вересня 2000
року IY_KB №004730 та 31 серпня 2004 року ЯБ №
028252; державного акта на право власності
на земельну ділянку виданого на ім'я
ОСОБА_3 16 грудня 2004 року ЯА № 227890.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду від 02 грудня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити її позовні вимоги,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що 28 березня 2013
року ОСОБА_1 отримала право власності
на ? частину житлового будинку з
належною частиною надвірних будівель,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.
с. 39). ОСОБА_2 належить на праві
приватної власності земельна ділянка
загальною площею 0,0802 га (а. с. 76). ОСОБА_1
належить на праві приватної власності
земельна ділянка загальною площею 0,0832
га (а. с. 40). Рішенням
Києво-Святошинського районного суду
від 22 грудня 2009 року, залишеним без змін
ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Київської області від 11 березня 2011
року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до
Петропавлівсько-Борщагівська сільська
рада Києво-Святошинського району,
ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень
виконкому та державних актів про право
власності на землю відмовлено (а. с. 71-74).
Рішенням колегії суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Київської області від 28 грудня 2011 року
в конкретне користування ОСОБА_4
переходить: житлова кімната 1-5 площею 8,3
кв. м, житлова кімната 1-6 площею 23,8 кв. м;
з надвірних будівель і споруд: сарай В,
гараж В, сарай-прибудова Д (в), огорожа №
2, ? частина огорожі № 4, ? частина
огорожі № 6, які розташовані на
земельній ділянці площею0,0832 га,
кадастровий № :01:026:0009, що належить
ОСОБА_1 на підставі державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯА № 227890 (а. с. 45-49)

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд обгрунтовано
виходив з ст. ст. 11, 15, 21, 256, 257, 267 ЦК
України та прийшов до правильного
висновку про те, що позивач пропустила
строк позовної давності, а доказів
поважності причин пропуску вказаного
строку до суду не надала та не просила
його поновити.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 подав до суду першої інстанції
заперечення на позовну заяву, у якому
просив суд застосувати до даних
правовідносин строк позовної давності
(а. с. 66).

Рішення суду постановлено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав до його
скасування при апеляційному розгляді
справи не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом
першої інстанції були дотримані норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 02
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: