Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2014 р.

Суворовський районний суд м.
Одеси в складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

при секретарі - Стьопіну О.К.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

адвоката позивача - ОСОБА_2,

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідачки - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду №9 в м.Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про вселення,
зобов'язання не чинити перешкод у
користуванні власністю та визначення
порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про
його вселення, визначення порядку
користування квартирою АДРЕСА_1,
виділивши йому в користування житлову
кімнату площею 7,6 кв.м, та зобов'язати
відповідачів не перешкоджати в
користуванні квартирою.

В обґрунтування позову ОСОБА_1
посилався на те, що він з відповідачами
є співвласником квартири, ОСОБА_6, його
батько, ОСОБА_7 його сестра, а ОСОБА_4 -
племінниця. На вказаній житловій площі
є зареєстрованими як він так і
відповідачі, однак він не може
розпоряджатися своєю власністю,
відповідачі забрали в нього ключі від
квартири та не впускають до неї, у
зв'язку з чим він звертався до ОСОБА_8

В судовому засіданні позивач та
його адвокат підтримали позов та
просили його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_4 та її
представник заперечували проти
позову, пояснюючи це тим, що позивач в
квартирі ніколи не жив, вони живуть
своїми сім'ями в квартирі, за ключами
не звертався, перешкод йому в
користуванні квартирою не вчиняли.

Відповідач ОСОБА_6 в засідання не
з'явився, звернувся з заявою про
розгляд справи в його відсутності та
заперечував проти позову.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши докази, суд приходить до
наступного.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_4 є родичами та співвласниками
в рівних частках квартири АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право
власності на житло від 17 вересня 2001
року, виданого управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської ради.

Вказана квартира складається із трьох
житлових кімнат площами 7,6 кв.м, 11,3 кв.м.
та 16,1 кв.м, кухні, площею 7,3 кв.м, ванної
кімнати, площею 2,6 кв.м., вбиральні
площею 1,1 кв.м, коридору площею 12,2 кв.м,
балкону площею 0,9 кв.м та лоджії площею
1,3 кв.м, що підтверджується технічним
паспортом .

На вказаній житловій площі є
зареєстрованими і позивач і
відповідачі, що видно із довідки КП
«ЖКС «Північний» від 7 серпня 2014 року.

Як було з'ясовано судом і не
спростовано сторонами в квартирі
постійно проживають відповідачі і
користуються усіма приміщеннями, а
позивач мешкає у квартирі дружини.

У зв'язку з перешкоджанням в
доступі до квартири позивач звертався
до правоохоронних органів, що
підтверджується талонами
повідомленнями.

Відповідно до ч.2 ст.358 ЦК України
співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна у натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності (ч. 3 ст. 358 ЦК України).

Вимогами ст.60 ЦПК України встановлено,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до вимог ч.1 ст.58,59 ЦПК
України належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Як визначено ч.2 ст.386 ЦК України
власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Згідно з вимогами ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Відповідно до вимог ст.150 ЖК
Української РСР громадяни, які мають у
приватній власності квартиру
користуються нею для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати закладти,
укладати інші не заборонені законом
угоди.

Згідно з вимогами ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні знайшло своє
підтвердження перешкоджання в
проживанні позивачу в спірній
квартирі, оскільки відповідачі
погоджуючись з правом власності ОСОБА_1
заперечували проти його вселення, не
розуміючи, де він повинен проживати,
якщо приміщення вже зайняті. Суд
критично відноситься до доводів
відповідачів, оскільки вони самі собі
суперечать.

При визначенні порядку користування
квартирою по житловій площі, суд
враховує те, що в Одеській області
середня норма забезпечення житлової
площі складає 8,5 кв.м., а санітарна
норма житлової площі, яка дає підстави
для постановки на облік особи, як такої
що потребує поліпшення житла, складає 6
кв м.

Отже, суд приходить до висновку про
цілком законні вимоги позивача, право
власності позивача підлягає захисту,
тому ОСОБА_1 підлягає вселенню в
квартиру і виходячи з наявних в ній
приміщень та сімейних відносин, а саме
те, що відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_4 є
матір'ю та донькою, а також особами
однієї статі, необхідно також
визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_1 в
користування житлову кімнату площею 7,6
кв.м, а ОСОБА_6, ОСОБА_7, та ОСОБА_4 в
користування житлові кімнати площами
11,3 кв.м. та 16,1 кв.м, залишити в
загальному користуванні кухню площею
7,3 кв.м,, ванну кімнату площею 2,6 кв.м.,
вбиральню площею 1,1 кв.м, коридор площею
12,2 кв.м, балкон площею 0,9 кв.м та лоджію
площею 1,3 кв.м, а також зобов'язати
відповідачів не перешкоджати позивачу
в користуванні кімнатою площею 7,6 кв.м
та приміщеннями загального
користування.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК
України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру
АДРЕСА_1.

Визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_1 в
користування житлову кімнату площею 7,6
кв.м, а ОСОБА_6, ОСОБА_7, та ОСОБА_4 в
користування житлові кімнати площами
11,3 кв.м. та 16,1 кв.м, залишити в
загальному користуванні кухню, площею
7,3 кв.м,, ванну кімнату, площею 2,6 кв.м.,
вбиральню площею 1,1 кв.м, коридор площею
12,2 кв.м, балкон площею 0,9 кв.м та лоджію
площею 1,3 кв.м.

Зобов'язати ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4
не перешкоджати ОСОБА_1 в користуванні
кімнатою площею 7,6 кв.м та приміщеннями
загального користування.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 в
рівних частинах судовий збір у розмірі
243,60 грн. на користь ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку через
Суворовський районний суд м. Одеси
шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: