Справа № 165/641/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Галушка О.Г. Провадження №
22-ц/773/1649/14 Категорія: 31 Доповідач:
Завидовська-Марчук О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді
Завидовської-Марчук О. Г.,

суддів - Федонюк С.Ю., Свистун О.В.,

при секретарі Черняк О.В.,

з участю: прокурора Бородчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом прокурора м.
Нововолинська в інтересах держави в
особі фінансового управління
виконавчого комітету Нововолинської
міської ради до ОСОБА_1 про
відшкодування витрат, понесених
закладом охорони здоров'я на лікування
особи, яка потерпіла від злочину за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_1 на заочне рішення Новолинського
міського суду Волинської області від 10
квітня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Нововолинського
міського суду від 10 квітня 2014 року
позов прокурора м. Нововолинська в
інтересах держави в особі фінансового
управління виконавчого комітету
Нововолинської міської ради до ОСОБА_1
про відшкодування витрат, понесених
закладом охорони здоров'я на лікування
особи, яка потерпіла від злочину
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави в
особі фінансового управління
виконавчого комітету Нововолинської
міської ради 2386 грн.16 коп. на
відшкодування витрат на лікування
особи, яка потерпіла від злочину.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 243
грн. 60 коп. судового збору.

Ухвалою Нововолинського міського суду
від 24 вересня 2014 року відмовлено в
задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення.

Не погоджуючись з вищевказаним заочним
рішенням суду першої інстанції,
відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій, покликаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального права, просить його
скасувати, та ухвалити нове про відмову
в позові.

В даному судовому засіданні прокурор,
заперечуючи апеляційну скаргу, просив
її відхилити.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
внаслідок вчинення відповідачем
ОСОБА_1 кримінального правопорушення,
потерпілому ОСОБА_2 завдано тілесні
ушкодження, в зв'язку з чим останній
знаходився на стаціонарному лікуванні
у травматологічному відділенні
Новолинської ЦМЛ, що спричинило
майнову шкоду лікарні на суму 2386 грн. 16
коп., яка на підставі ст. 1206 ЦК України
підлягає стягненню з відповідача.

Такі висновки суду є правильними і
ґрунтуються на встановлених судом
обставинах справи та нормах
матеріального права.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_1
03.11.2013 року, керуючи автомобілем марки
«Шкода Октавіа», номерний знак НОМЕР_1,
неподалік автозаправки «Окко» на
перехресті доріг вул. Чехова та
автодороги Ковель-Жовква не надав
перевагу мотоциклу марки «Дайлім» під
керуванням ОСОБА_2, який рухався по
головній дорозі, в результаті чого
допустив зіткнення з вказаним
транспортним засобом. Внаслідок ДТП
ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження та
був госпіталізований до
Нововолинської центральної міської
лікарні, де перебував з 03.11.2013 року по
27.11.2013 року на стаціонарному лікуванні
у травматологічному відділенні і на
його лікування закладом охорони
здоров'я затрачено 2386, 16 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Нововолинського міського суду
Волинської області від 30.12.2013 року
ОСОБА_1 звільнено від кримінальної
відповідальності за вчинення
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, у
зв'язку з примиренням винного з
потерпілим та закрито кримінальне
провадження відносно ОСОБА_1.(а.с.5)

Згідно ч.1 ст. 1206 ЦК України особа, яка
вчинила злочин, зобов'язана
відшкодувати витрати закладові
охорони здоров'я на лікування
потерпілого від цього злочину, крім
випадку завдання шкоди при перевищенні
меж необхідної оборони або у стані
сильного душевного хвилювання, що
виникло раптово внаслідок насильства
або тяжкої образи з боку потерпілого.

Як роз'яснено в п. 1 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 07 липня 1995
року N 1 (зі змінами, внесеними згідно
постанови від 03 грудня 1997 року № 12) "Про
відшкодування витрат на стаціонарне
лікування особи, яка потерпіла від
злочину, та судових витрат",
відповідальність за відшкодування
витрат на стаціонарне лікування особи,
яка потерпіла від злочину, може
покладатися на засуджених при
заподіянні шкоди як умисними, так і
необережними діями.

Пунктами 2, 3 Порядку обчислення розміру
фактичних витрат закладу охорони
здоров'я на стаціонарне лікування
потерпілого від злочинного діяння та
зарахування стягнення з винних осіб
коштів до відповідного бюджету,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 16 липня 1993 року №
545 (далі -Порядок), встановлено, що сума
коштів, яка підлягає відшкодуванню,
визначається закладом охорони
здоров'я, в якому перебував на
лікуванні потерпілий, виходячи з
кількості ліжко-днів, проведених ним в
стаціонарі та вартості витрат на його
лікування в день. Кількість ліжко-днів
визначається на підставі медичної
картки стаціонарного хворого (форма
003(у) або інших документів, які
підтверджують дати госпіталізації та
виписки хворого із стаціонара
лікувального закладу. Визначення суми
витрат на лікування потерпілого за
один ліжко-день провадиться виходячи з
фактичної кількості ліжко-днів і
загальної суми фактичних витрат за
місяць (в якому проводилось лікування)
на утримання лікувального закладу, за
винятком витрат на капітальні
вкладення, капітальний ремонт і
придбання інвентарю та обладнання.

Розмір витрат Нововолинської
центральної міської лікарні
підтверджений довідкою № 348/01-17 від
04.02.2014 року (а.с.6) та калькуляцією витрат
(а.с. 6, зворот) і сторонами не
оспорюється.

Частиною 3 ст. 1206 ЦК України визначено,
що у випадку проведення лікування
закладом охорони здоров'я, що є у
державній власності або у власності
територіальної громади, кошти на
відшкодування витрат на лікування
зараховуються до відповідного бюджету.

Фінансування діяльності закладів
охорони здоров'я, зокрема
Нововолинської центральної міської
лікарні проводиться за рахунок коштів
Державного бюджету України, що
спрямовуються до місцевого бюджету.

За таких обставин справи і відповідно
до вищенаведених норм матеріального
права суд дійшов правильного та
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог і стягнення
з відповідача витрат на лікування
особи, яка потерпіла від злочину в
користь держави в особі фінансового
управління виконавчого комітету
Нововолинської міської ради.

Доводи відповідача про те, що судом
безпідставно не було застосовано ЗУ
«Про загальнообов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», який підлягав застосуванню в
даному випадку, а також про те, що так як
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_1 застрахована в АТ «СК «АХА
Страхування», а тому позов пред'явлено
до неналежного відповідача, не
заслуговують на увагу суду з огляду на
наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 24 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (далі - Закон), у зв'язку з
лікуванням потерпілого
відшкодовуються обґрунтовані витрати,
які пов'язані з доставкою,
розміщенням, утриманням, діагностикою,
лікуванням та реабілітацією
потерпілого у відповідному закладі
охорони здоров'я, медичним
піклуванням, лікуванням у домашніх
умовах та купівлею лікарських
препаратів.

Відповідно до п. 1.3. ст.1 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», потерпілими є юридичні та
фізичні особи, життю, здоров'ю або майну
яких заподіяна шкода внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди з
використанням транспортного засобу.

Статтею 4 цього Закону визначені
суб'єкти обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності.
Так, суб'єктами обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності є страхувальники,
страховики, особи цивільно-правова
відповідальність яких застрахована,
Моторне (транспортне) страхове бюро
України та потерпілі.

В даному ж випадку шкода заподіяна не
потерпілому, а міській лікарні, яка не
знаходилась в договірних відносинах зі
сторонами, не є суб'єктом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, витрати понесені
вказаним лікувальним закладом на
лікування потерпілого, ОСОБА_1 лікарні
не відшкодовувались, тому підстав для
покладення відповідальності на АТ «СК
«АХА Страхування» не існує.

Нововолинська центральна міська
лікарня, а також держава, в інтересах
якої заявлено позов прокурором, не є
учасниками договору страхування, а
тому Закон України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» не може бути
застосований при вирішенні питання про
відшкодування витрат закладу охорони
здоров'я на лікування потерпілого.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду.

Рішення суду відповідає нормам
матеріального права і підстав для його
скасування чи зміни колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
відповідача ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Новолинського міського
суду Волинської області від 10 квітня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: