Провадження №22-ц/784/2624/14
Провадження №22-ц/784/2624/14
Суддя суду першої інстанції Батченко
Доповідач апеляційного суду
Ухвала

Іменем України

10 листопада 2014 року
місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В., Серебрякової
Т.В.,

із секретарем судового засідання
Романенко Ю.О.,

за участю: представника позивача
Ремешевського Є.А.,

представника відповідача
ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на заочне рішення
Центрального районного суду міста
Миколаєва від 11 листопада 2013 року,
ухваленого за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення,

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2012 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
вищезазначеним позовом до ОСОБА_4.

Заочним рішенням Центрального
районного суду міста Миколаєва від
11 листопада 2013 року позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено частково.
Звернуто стягнення в межах 861 430 грн. 48
коп. на предмет іпотеки за договором
іпотеки від 26 листопада 2007 року, а саме
на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею
33.4 кв.м., житловою площею 15.7 кв.м.,
що належить на праві власності ОСОБА_4,
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом
реалізації з прилюдних торгів та
початковою ціною не нижче 343 400 грн.

Виселено ОСОБА_4 з вищевказаної
квартири без надання іншого житлового
приміщення. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить змінити судове
рішення в частині способу звернення
стягнення на предмет іпотеки,
визначення розміру пені та штрафу, а
також в частині валюти зобов'язання.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 20 березня 2014
року вищевказане заочне рішення
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову в задоволенні позову, з
посиланням на наявність рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 08 липня 2013 року, ухваленого
у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк»
до ОСОБА_4 про задоволення вимоги за
кредитним зобов'язанням, шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки, за яким вже звернуто стягнення
на спірну квартиру для погашення
заборгованості позичальника.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 серпня 2014 року
рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 20 березня 2014
року скасовано, а справу направлено на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції з посиланням на те, що у
вищевказаній цивільній справі за
№2ц-2062/2011 вимоги щодо виселення ОСОБА_4
не заявлялися, а тому не були предметом
розгляду.

Разом з тим колегія суддів вважає, що
провадження у справі в частині
позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет іпотеки слід закрити, виходячи
з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.55,124
Конституції України та
ст.3 ЦПК України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Ч.1 ст.55 Конституції України передбачає,
що права і свободи людини і громадянина
захищаються судом та ст.6 Конвенції
«Про захист прав людини та
основоположних свобод» - кожен має
право на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом, який
вирішить спір щодо його прав та
обов'язків цивільного характеру або
встановить обґрунтованість будь-якого
висунутого проти нього кримінального
обвинувачення.

Закриття провадження - це форма
закінчення розгляду цивільної справи
без ухвалення судового рішення у
зв'язку із виявленими після відкриття
провадження обставинами, з якими закон
пов'язує неможливість судового
розгляду справи.

Вичерпний перелік підстав для закриття
провадження у справі визначений ст.205
ЦПК України і свідчить про те, що
провадження відкрито або неправомірно
при відсутності в заінтересованої
особи права на звернення до суду за
захистом, або не може бути продовжено з
інших причин, у тому числі у зв'язку з
волевиявленням сторін по
розпорядженню своїми правами, які
викликають зазначені правові наслідки.

За правилами п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо набрало законної сили
рішення суду, ухвалене з приводу спору
між тими самими сторонами, про той
самий предмет і з тих самих підстав.

При цьому, позови вважаються тотожними
тільки в тому випадку, коли в них
одночасно співпадають сторони, предмет
позову (матеріально-правова вимога
позивача до відповідача) та підстава
позову (посилання на належне позивачу
право, юридичні факти, що призвели до
порушення його права, та правове
обґрунтування необхідності його
захисту).

При визначенні підстави позову як
елементу його змісту необхідно
перевірити на підставі чого, тобто яких
фактів (обставин) і закону, позивач
просить про захист свого права.

З матеріалів цивільної справи за
№2ц-2062/2011 за позовом ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_4 слідує, що в
судовому порядку вже було звернуто
стягнення на іпотечне майно за тим же
самим кредитним договором і іпотечним
договором.

Зокрема, рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від
08 липня 2013 року, ухваленим за
наслідками розгляду апеляційної
скарги банку на заочне рішення
Центрального районного суду міста
Миколаєва від 27 березня
2013 року, звернуто стягнення на спірну
квартиру для погашення
заборгованості, яка виникла станом на 01
липня 2010 року за кредитним договором за
№DN80F100000207, укладеним між сторонами 26
листопада 2007 року.

У липні 2012 року позивач повторно
звернувся до суду з позовною заявою до
відповідача про звернення стягнення
на предмет іпотеки, зазначивши в ній ті
ж самі правові підстави, що були
вказані у попередній позовній заяві.

При ухваленні оскаржуваного судового
рішення від 11 листопада 2013 року, суд
першої інстанції цих обставин не
враховував, тоді як вдруге в судовому
порядку звернення стягнення на предмет
іпотеки не може бути проведено,
незважаючи на те, що сума боргу
збільшилась та розрахована за інший
період.

Разом з тим, зміна розміру стягнення за
кредитним договором №DN80F100000207 від 26
листопада 2007 року не змінює способу
стягнення, оскільки він і в цивільній
справі за №2ц-2062/2011 і в даній цивільній
справі залишився одним і тим ж -
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Отже, оскільки предмет і підстави
даного позову є тотожними з предметом і
підставами позову у цивільній справі
№2ц-2062/2011 Центрального районного суду
міста Миколаєва, по якій вже ухвалено
рішення, колегія суддів вважає, що
оскаржуване судове рішення в частині
вирішення позовних вимог про
звернення стягнення на предмет іпотеки
підлягає скасуванню із закриттям
провадження у справі згідно з п.2 ч.1
ст.205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303,310,313,315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Заочне рішення Центрального районного
суду міста Миколаєва від 11
листопада 2013 року в частині вирішення
позовних вимог про звернення стягнення
на предмет іпотеки скасувати.

Провадження у цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет іпотеки - закрити.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: Судді: