АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/336/2014
Головуючий в І інстанції
Францішко Ю.В. Категорія 31
Доповідач: Колісниченко А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області
в складі:

Головуючого:Колісниченка
А.Г.,суддів:Капітан І.А., Вадзінського
П.О.,при секретарі:Благовещенській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення Голопристанського
районного суду Херсонської області від
23.09.2013 року у справі за позовом ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної злочином, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2012 року до суду із зазначеним
позовом звернулись ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_9, обґрунтовуючи свої вимог тим,
що ОСОБА_10, який є рідним сином для
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і рідним братом для
ОСОБА_9 Починаючи з 01.06.2011 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_10 працював
сторожем в КП «Міськтеплокомуненерго»,
директором якого є відповідач ОСОБА_6
Перебуваючи на вказаній посаді
відповідач в умовах незадовільного
стану електропроводки організував в
зимовий період опалення
електроприладами приміщення сторожів
КП «Міськтеплокомуненерго», що
призвело до виникнення ІНФОРМАЦІЯ_1
року замикання електричної проводки та
пожежі, внаслідок якої загинув ОСОБА_10
Працівниками міліції було порушено
кримінальну справу за ознаками
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК
України. Винним в даному злочині було
визнано ОСОБА_6, якого засуджено до двох
років обмеження волі без позбавлення
права займати певні посади та
звільнено від відбування покарання з
випробуванням строком на один рік.
Злочинними діями відповідача ОСОБА_6
позивачам було заподіяно матеріальну
шкоду, яка складається із витрат на
поховання в розмірі 7851 грн.,
виготовлення та встановлення
надгробного пам'ятника в розмірі 10630
грн., витрат на проведення
судово-медичної експертизи в розмірі 410
грн., витрат на пальне в розмірі 499 грн.,
а також моральну шкоду, яка полягала у
тривалих душевних стражданнях,
істотних змінах в життєвих стосунках,
тяжкістю завданої травми, а також те, що
батьки залишилися без сина, а брат без
брата. Розмір моральної шкоди ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 оцінили в 200000 грн., по 100000 грн.
кожному, а ОСОБА_9 в розмірі 56000 грн.
Додатково просили стягнути з
відповідача понесені ними судові
витрати на правову допомогу адвоката у
розмірі 1500 грн.

Рішенням Голопристанського районного
суду Херсонської області від 23.09.2013
року позовні вимоги ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_8
моральну шкоду в розмірі 60000 грн.
кожному. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 15000
грн., а також матеріальну шкоду 14785 грн.
та понесені витрати на правову
допомогу в розмірі 1500 грн. В
задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій
зазначає, що суд першої інстанції при
винесенні рішення безпідставно
стягнув моральну шкоду на користь
позивача ОСОБА_9, оскільки останній хоч
і є рідним братом загиблого, але не
входить до кола осіб, які мають право на
отримання такого відшкодування. Крім
того, поза увагою суд залишив вимоги ч. 3
ст. 23 ЦК України, якою передбачено, що
при визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і
справедливості. Зокрема, розмір
відшкодування моральної шкоди ОСОБА_7,
ОСОБА_8 по 60000 грн. не є обґрунтовано, в
зв'язку з чим він підлягає зменшенню.
Також судом при винесенні рішення не
взято до уваги , що злочин, за який
засуджено ОСОБА_6 є неумисним, а тому
стягнення моральної шкоди не
відповідає нарахованим розмірам. Так,
судом залишено поза увагою той факт, що
належними відповідачами по даній
справі має бути КП
«Міськтеплокомуненерго» та Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, оскільки ОСОБА_10 загинув
під час виконання трудових обов'язків.
У зв'язку з чим просив суд скасувати
рішення суду та ухвалити нове, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відмовити.

У письмових запереченнях на апеляцію
ОСОБА_9 зазначає, що на підставі ст. 23 ЦК
України він має право на відшкодування
моральної шкоди, яка полягає в душевних
стражданнях, яких ОСОБА_9 зазнав в
результаті протиправної поведінки
апелянта, тому доводи апелянта про
безпідставно нарахованої суми
моральної шкоди ОСОБА_9 є
неогрунтованими та такими, що не
відповідають чинному законодавству.
Крім того, моральна шкода нарахована
батькам загиблого повністю знайшла
своє підтвердження, адже вони взагалі
позбавлені сенсу життя, а саме ОСОБА_8
взагалі перестала ходити, а ОСОБА_7
замкнувся в собі і не бажає покидати
межі квартири. Данні факти ще в
судовому засіданні підтвердили свідки
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 На підставі чого,
просив про відхилення скарги та
залишення рішення суду без змін.

Відповідач ОСОБА_6 та його представниця
- ОСОБА_13, у судовому засіданні на
задоволенні апеляції наполягали, з
підстав зазначених у скарзі.

ОСОБА_9, у судовому засіданні проти
задоволення апеляції заперечував,
вважаючи рішення суду законним та
обґрунтованим.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до суду не з'явились,
про причини неявки не повідомили, заяв
про розгляд справи за їх відсутності не
подали. За таких обставин, колегія
суддів, вважає за можливе розглянути
справу без її участі на підставі ч. 2ст.
305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників
процесу, які з'явились до суду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у визначених
цивільно-процесуальним законом межах,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_10 з 01.06.2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_1
року працював сторожем в КП
«Міськтеплокомуненерго», директором
якого є відповідач ОСОБА_6 Перебуваючи
на вказаній посаді відповідач в умовах
незадовільного стану електропроводки
організував в зимовий період опалення
електроприладами приміщення сторожів
КП «Міськтеплокомуненерго», що
призвело до виникнення ІНФОРМАЦІЯ_1
року замикання електричної проводки та
пожежі, внаслідок якої загинув ОСОБА_10
Працівниками міліції було порушено
кримінальну справу за ознаками
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК
України. Вироком Голопристанського
районного суду Херсонської області від
30.01.2013 року ОСОБА_6, засуджено до двох
років обмеження волі без позбавлення
права займати певні посади та
звільнено від відбування покарання з
випробуванням строком на один рік. Із
засудженого на користь ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 стягнуто по 5000 грн. кожному на
відшкодування моральної шкоди, а на
користь ОСОБА_9 7000 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди та 2000 грн. на
відшкодування моральної шкоди. Ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 04.06.2013 року вирок суду, в частині
вирішення цивільних позовів,
скасовано, а справу у цій частині
направлено до суду першої інстанції
для розгляду у порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.1200 ЦК України
у разі смерті потерпілого право на
відшкодування шкоди мають
непрацездатні особи, які були на його
утриманні або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання,
а також дитина потерпілого, народжена
після його смерті. Шкода
відшкодовується чоловікові, дружині,
батькам (усиновлювачам), які досягли
пенсійного віку, встановленого
законом, - довічно.

Згідно з ч.1 ст.1201 ЦК України особа,
яка завдала шкоди смертю потерпілого,
зобов'язана відшкодувати особі, яка
зробила необхідні витрати на поховання
та на спорудження надгробного
пам'ятника, ці витрати.

Як свідчить відповідь на запит
апеляційного суду, надана відділом
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України № 05-39-5-50/1918 від
27.12.2013 року Фондом були здійснені
страхові виплати, пов'язані зі смертю
ОСОБА_10 на користь його матері ОСОБА_8, а
саме 15 436,68 грн. одноразова страхова
виплата особі, що перебувала на
утримані загиблого, 38 591,70 грн. -
одноразова страхова виплата члену
сім'ї загиблого, 2053 грн. в рахунок
виплат на встановлення пам'ятника,1061
грн. компенсація на поховання, 434 ,55 грн.
щомісячна страхова виплата. На користь
ОСОБА_7 сплачено 38 591,70 грн. одноразової
страхової виплати члену сім'ї
загиблого та 434,55 грн. щомісячних
страхових виплат. ОСОБА_9 737 грн. в
рахунок виплат на встановлення
пам'ятника.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_9
щодо відшкодування моральної шкоди,
суд виходив із факту заподіяння йому
моральної шкоди внаслідок смерті брата
з вини відповідача. Однак, з таким
висновком колегія погодитись не може,
оскільки суд дійшов до нього з
порушенням норм матеріального права.
Тому оскаржуване рішення, у частині
задоволення вищевказаних позовних
вимог підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення на підставі п.4 ч.1 ст.309
ЦПК України.

Так, відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України
моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю. Оскільки ОСОБА_9 не
проживав однією сім'єю із померлим
ОСОБА_10 і не є особою зазначеною у ч.2
ст.1168 ЦК України, то підстави для
відшкодування йому моральної шкоди
відсутні. Тому у задоволенні позивних
вимог ОСОБА_9 про відшкодування йому
моральної шкоди слід відмовити.

Також колегія суддів вважає, що при
визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди на користь позивачів
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, судом першої
інстанції не враховано обставини
заподіяння шкоди ОСОБА_6 Зокрема, не
враховано те, що злочин, за який було
засуджено відповідача і яким було
заподіяно шкоду не є тяжким,
характеризується виною у формі
необережності, а відтак розмір
відшкодування з урахуванням всіх
обставин справи слід зменшити до 20 000
грн. кожному з позивачів.

Також, судом першої інстанції не були
враховані виплати, здійснені Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, якими частково
покриті витрати на поховання та
встановлення пам'ятника. Тому рішення
суду, в частині стягнення з відповідача
на користь ОСОБА_9 матеріальної шкоди
слід змінити на підстав п. 2 ч.1 ст.309 ЦПК
України, зменшивши суму до 14 048 грн.

В іншій же частині рішення суду першої
інстанції колегія суддів вважає
законним та обгрунтованим і таким, що
скасуванню чи зміні не підлягає.

Перевіряючи доводи апелянта колегія
суддів визнає їх частково
обґрунтованими і тому змінює рішення
суду із зазначених вище підстав. Разом
з тим, доводи апелянта щодо того, що він
не є належним відповідачем у даному
спорі, колегія суддів відхиляє,
оскільки за вироком суду, який набрав
чинності , він визнаний винним у
вчиненні злочину і тому, відповідно до
ст.ст.1166,1167 ЦК України він має нести
відповідальність за цивільно-правові
наслідки вчиненого ним злочину. Факт
перебування його у трудових стосунках
із підприємством, на якому стався
нещасний випадок не виключає його
особистої відповідальності.

Керуючись ст.ст. 303, 307,
309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Голопристанського районного
суду Херсонської області від 23.09.2013
року, в частині задоволення позовних
вимог ОСОБА_9 про стягнення моральної
шкоди, скасувати та ухвалити, у цій
частині ,нове рішення, яким ОСОБА_9 у
задоволенні цих позовних вимог
відмовити за необгрунтовністю.

Це ж рішення, в частині розміру
стягнення моральної шкоди на користь
ОСОБА_8, ОСОБА_7 змінити, зменшивши суму
виплат на користь вказаних осіб до 20 000
грн. кожному.

Це ж рішення, в частині стягнення
витрат на поховання та виготовлення
пам'ятника на користь ОСОБА_9 змінити,
зменшивши суму стягнення до 14 048 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності з дня його
проголошення і може бути оскаржено
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги .

Головуючий:

Судді: