У х в а л а

іменем україни

05 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М.,
Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до ОСОБА_3, приватного нотаріуса
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про визнання земельної
ділянки такою, що передана в іпотеку, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» на заочне рішення
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 07 жовтня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 22 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ
«Універсал Банк») звернулося до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
відповідно до кредитного договору від
24 жовтня 2007 року ОСОБА_5 отримав
кредитні кошти у розмірі 300 тис. доларів
США. На забезпечення виконання цього
договору банк того ж дня уклав із
ОСОБА_3 договір іпотеки, предметом
якого є земельні ділянки, площею 1,2470 га
та площею 1,2470 га, розташовані на
території Сокільницької сільської
ради Пустомитівського району
Львівської області, з цільовим
призначенням - для ведення особистого
селянського господарства. У подальшому
вона без згоди банка змінила
конфігурацію (перепланування) та
цільове призначення цих земельних
ділянок, у результаті чого дві земельні
ділянки перетворились в одну ділянку,
площею 2,4940 га, з цільовим призначенням -
для будівництва та обслуговування
торгівельно-розважального комплексу,
яке фактично складається із двох
земельних ділянок, переданих в іпотеку
(1,2470 га +1,2470 га).

Враховуючи викладене, позивач просив
визнати зазначену земельну ділянку
такою, що передана в іпотеку за
іпотечним договором від 24 жовтня 2007
року, зобов'язати нотаріуса внести
відповідні відомості до Єдиного
державного реєстру заборон та
відчужень нерухомого майна та до
Єдиного державного реєстру іпотек.

Заочним рішенням Пустомитівського
районного суду Львівської області від
07 жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 22 травня 2014 року, у
задоволенні позову ПАТ «Універсал
Банк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Універсал
Банк» просить скасувати судові
рішення, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, й ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
недоведеності того, що земельна
ділянка, площею 2,4940 га, складається із
земельних ділянок, переданих ОСОБА_3 в
іпотеку, а, відтак, і порушення нею умов
іпотечного договору.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судові рішення не
відповідають.

Судами встановлено, що 24 жовтня 2007 року
ОСОБА_5 уклав із ПАТ «Універсал Банк»
кредитний договір, відповідно до умов
якого отримав кредитні кошти у розмірі
300 тис. доларів США.

На забезпечення виконання умов
кредитного договору банк того ж дня
уклав із ОСОБА_3 договір іпотеки,
предметом якого є земельні ділянки,
площею 1,2470 га та площею 1,2470 га,
розташовані на території
Сокільницької сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області, з цільовим призначенням - для
ведення особистого селянського
господарства.

Пред'являючи позов, ПАТ «Універсал
Банк» посилався на те, що ОСОБА_3 без
його згоди змінила конфігурацію
(перепланування) та цільове
призначення цих земельних ділянок, у
результаті чого дві земельні ділянки
перетворились в одну земельну ділянку,
площею 2,4940 га, з цільовим призначенням -
для будівництва та обслуговування
торгівельно-розважального комплексу
(1,2470+1,2470=2,4940).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону
України «Про іпотеку» іпотечний
договір укладається між одним або
декількома іпотекодавцями та
іпотекодержателем у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.
Іпотечний договір повинен містити опис
предмета іпотеки, достатній для його
ідентифікації, та/або його
реєстраційні дані, у тому числі
кадастровий номер. У разі іпотеки
земельної ділянки має зазначатися її
цільове призначення.

Пунктом 3.1.7 договору іпотеки
передбачено заборону для іпотекодавця
без письмової згоди іпотекодержателя
перебудови та/або перепланування
предмета іпотеки, що узгоджується з
положеннями ст. 9 Закону України «Про
іпотеку».

Згідно з ч. 3 ст. 110 ЗК України поділ чи
об'єднання земельних ділянок не
припиняє дії обмежень, обтяжень,
встановлених на земельні ділянки, крім
випадків, коли обмеження (обтяження)
поширювалося лише на частину земельної
ділянки, яка в результаті поділу
земельної ділянки не увійшла до
сформованої нової земельної ділянки.

Наведеного суди не врахували та у
порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України
не дали оцінки доводам банку про
порушення ОСОБА_3 його прав як
іпотекодержателя та умов договору
іпотеки шляхом утворення земельної
ділянки, площею 2,4940 га, з двох земельних
ділянок, площами 1,2470 га кожна, а також
належним чином не перевірили посилань
банка про те, що таке об'єднання
земельних ділянок може спричинити
несвоєчасне внесення у відповідні
державні реєстри інформації щодо її
обтяження та створить труднощі при
можливому задоволенні вимог банка
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Також суди не дали оцінки
розпорядженню голови Пустомитівської
районної державної адміністрації від 31
серпня 2009 року про надання ОСОБА_3
дозволу на розробку проекту по зміні
цільового призначення земельної
ділянки, площею 2,4940 га, на будівництво
та обслуговування
торгівельно-розважального комплексу
та не звернули уваги на те, що земельна
ділянка, площею 2,4940 га, має ті самі
ознаки та межує із земельними
ділянками, з якими межували й земельні
ділянки, передані ОСОБА_3 в іпотеку (а.с.
84-89).

Отже, суди дійшли до передчасного
висновку про недоведеність того, що
земельна ділянка, площею 2,4940 га,
складається із двох земельних ділянок,
переданих відповідачем в іпотеку.

Крім того, суд апеляційної інстанції
помилково виходив із того, що банк
обрав неналежний спосіб захисту
порушеного права, оскільки через
об'єднання спірних земельних ділянок в
одну, предмет іпотеки підлягає
уточненню.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України
способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права, а в
ч. 2 цієї статті зазначено, що суд може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.

Пред'являючи позов, ПАТ «Універсал
Банк» посилалось на те, що відповідач
не визнає його права іпотекодержателя
земельної ділянки, площею 2,4940 га, та
просило визнати це право у судовому
порядку шляхом визнання земельної
ділянки предметом іпотеки, що
кореспондується також зі ст. ст. 55, 124
Конституції України.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судами не
встановлені, правовідносини між
сторонами не визначені, судові рішення
в оскарженій частині не відповідають
вимогам ст. 213 ЦПК України щодо
законності й обґрунтованості, що в силу
ст. 338 ЦПК України є підставою для їх
скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 338 ЦПК України,
оскільки порушення закону допущені як
районним судом, так і апеляційним,
справа підлягає направленню на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Пустомитівського
районного суду Львівської області від
07 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 22 травня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова