Головуючий в 1 інстанції Потапенко А.В.
Справа№374/519/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

31.01.2014 Ржищівський міський суд
Київської області в складі:

головуючого судді - Потапенка А.В.,

за участі: секретаря - Проценко Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - Пливи В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - відділ
державної виконавчої служби
Ржищівського міського управління
юстиції Київської області, про
звільнення від сплати заборгованості
по аліментах,

В С Т А Н О В
И В :

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду із вищезазначеним позовом
посилаючись на те, що рішенням
Ржищівського міського суду Київської
області від 31 серпня 2010 року з нього на
користь відповідача стягнуто аліменти
на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
в розмірі 25% від всіх видів доходу, до
досягнення нею повноліття, але не менше
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 31 травня
2010 року щомісячно. Відповідачем
вказане рішення було звернуто до
виконання, однак згідно розрахунку
заборгованості зі сплати аліментів від
14 листопада 2013 року №1834 за період з 31
травня 2010 року по 14 листопада 2013 року
№1834, заборгованість склала 4 367, 86 грн.
Указував на те, що має нерегулярний
дохід та немає можливості сплатити
дану заборгованість. Розмір аліментів
ним сплачено в обсязі, що не суперечить
вимогам ст. 182 СК України.
Заборгованість виникла внаслідок
непред'явлення без поважної причини
виконавчого листа до виконання
відповідачем. Відповідачем також було
надано розписки про відсутність
претензій фінансового характеру. У
зв'язку з цим, позивач на підставі ст. 197
СК України просив суд звільнити його
від сплати заборгованості зі сплати
аліментів в сумі 4 367, 4 грн згідно
розрахунку заборгованості зі сплати
аліментів від 14 листопада 2013 року №1834.

У судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, посилаючись на обставини,
викладені у позовній заяві. Указував на
те, що він постійно приходив до ВДВС для
того, щоб звірити розрахунки.
Розрахунок заборгованості складений
за 4 роки замість 3 років відповідно до
ч. 1 ст. 194 СК України. Відповідно до ст. 192
СК України не враховано його
матеріального стану. Аліменти не
можуть перевищувати 70% доходів, але він
на даний час доходів немає. Також
зазначив, що істотною обставиною є
неправильний розрахунок
заборгованості по сплаті аліментів,
оскільки їх нарахування необхідно
провести за мінімальним прожитковим
мінімумом або за середнього заробітку
у м. Ржищів по посаді електрика. Тяжких
хвороб позивач немає, інших осіб на
утриманні також немає.

У судовому засіданні відповідач
позовні вимоги не визнала, указуючи на
те, що заборгованість зі сплати
аліментів розрахована вірно та
наполягала на їх сплаті. Також
указувала на те, що вона на даний час не
працює, але дитина потребує
матеріальної допомоги, оскільки
постійно хворіє, що підтверджується
медичними довідками.

У судовому засіданні представник
ВДВС Ржищівського МУЮ просив вирішити
спір на розсуд суду, указуючи на те, що
розрахунок заборгованості зі сплати
аліментів позивачем проведено
відповідно до вимог ст. 74 Закону
України «Про виконавче провадження» та
ч. 3 ст. 195 СК України, виходячи із
середньої заробітної плати працівника
по м. Ржищів відповідно до даних,
наданих за 2010-2013 роки відділом
статистики у м. Кагарлик. Позивач
неодноразово не з'являвся на виклики
державного виконавця, надавав хибні
розрахунки заборгованості.

Суд, заслухавши позивача,
відповідача, третю особу, перевіривши
та оцінивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно
до свідоцтва про народження ОСОБА_4,
26 листопада 2008 року є дочкою сторін
у даній справі (а.с. 5).

Згідно постанови державного
виконавця ВДВС Ржищівського МУЮ від 8
вересня 2010 року відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа №2-84 виданого 31 серпня 2010 року
Ржищівським міським судом про
стягнення аліментів з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх
видів заробітку, при цьому мінімальний
розмір аліментів не може бути меншим
ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 31 травня
2010 року і до повноліття дитини (а.с.11).

Згідно копії трудової книжки з 1
серпня 2011 року позивача звільнено з
посади електрика відділу освіти згідно
п. 2 ст. 36 КЗпП України; з 10 серпня 2011 року
по 28 березня 2012 року позивачу
проводились виплати допомоги по
безробіттю (а.с. 8 зворот).

Відповідно до розрахунку
заборгованості зі сплати аліментів
ОСОБА_1 від 14 листопада 2013 року
№1834 заборгованість зі сплати
аліментів позивача за період з 31 травня
2010 року по 31 жовтня 2013 року складає 4 367
грн 86 коп. (а.с. 9).

Відповідно до уточненого,
помісячного розрахунку заборгованості
зі сплати аліментів ОСОБА_1 від 23 січня
2014 року №240/2 заборгованість зі сплати
аліментів позивача за період з 31 травня
2010 року по 31 жовтня 2013 року складає 4 367
грн 86 коп. (а.с. 47).

З урахуванням положень ст.ст. 3, 4,
11, 27, 31 ЦПК України, що право визначати
предмет і підставу позову та спосіб
захисту порушеного права належить
позивачу, ОСОБА_1 обрав спосіб захисту
порушеного права, а саме звільнення від
сплати заборгованості з підстав,
передбачених ст. 197 СК України.

Порядок стягнення аліментів
визначено у ст. 74 Закону України «Про
виконавче провадження», а також у
статтях 194-197, 274 СК України.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 182
СК України мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
за винятком випадків, передбачених ст.
184 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 195 СК України
заборгованість за аліментами,
присудженими в частці від заробітку
(доходу), визначається виходячи з
фактичного заробітку (доходу), який
платник аліментів одержував за час,
протягом якого не провадилося їх
стягнення.

Згідно вимог ч. 3 ст. 195 СК України
якщо платник аліментів не працював на
час виникнення заборгованості і не
працює на час визначення її розміру,
вона обчислюється виходячи із
середньої заробітної плати працівника
для даної місцевості.

Відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України
розмір заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом.

Згідно чч. 3, 9 Закону України «Про
виконавче провадження» розмір
заборгованості із сплати аліментів
визначається державним виконавцем за
місцем виконання рішення у порядку,
встановленому СК України; спір щодо
розміру заборгованості із сплати
аліментів вирішується судом за заявою
заінтересованої особи у порядку,
встановленому законом.

Відповідно до пп. 7.13 та 7.13.1
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 2
квітня 2012 р. №512/5 розрахунок
заборгованості повинен бути
помісячним і містити суму заробітної
плати та інших доходів боржника, що
залишилася після утримання податків,
відсоток або частку заробітку (доходу),
визначений виконавчим документом,
загальну суму заборгованості. Якщо
боржник не працює або відсутня
інформація про отримання боржником
доходів, державний виконавець
розраховує заборгованість у такому
самому порядку, виходячи із
середньомісячної заробітної плати для
відповідної місцевості.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 197 СК
України за позовом платника аліментів
суд може повністю або частково
звільнити його від сплати
заборгованості за аліментами, якщо
вона виникла у зв'язку з його тяжкою
хворобою або іншою обставиною, що має
істотне значення. Суд може звільнити
платника аліментів від сплати
заборгованості, якщо буде встановлено,
що вона виникла внаслідок
непред'явлення без поважної причини
виконавчого листа до виконання особою,
на користь якої присуджено аліменти.

Згідно роз'яснень, що містяться в
п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 15 травня 2006 року "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства
та стягнення аліментів" суд може
зменшити розмір неустойки з
урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів, а
за передбачених ст. 197 СК України умов -
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Отже, суд вважає, що позивачем не
наведено обставин, які згідно вимог ст.
197 СК України можуть бути підставою для
звільнення від сплати заборгованості,
оскільки наведені позивачем обставини
такими не є, а розрахунок
заборгованості зі сплати аліментів
ОСОБА_1 від 14 листопада 2013 р. №1834
проведено державним виконавцем
правильно й з дотриманням вимог ч. 3 ст.
195 СК України, ч. 3, 4 ст. 73 Закону України
«Про виконавче провадження», ч. 2 ст. 182
СК України. Наведений розрахунок також
підтверджується уточненим розрахунком
заборгованості від 23 січня 2014 р. №240/2 за
той же період у тому ж розмірі,
проведений державним виконавцем
помісячно (а.с. 47). Заборгованість у
позивача зі сплати аліментів виникла
тільки починаючи з дня звільнення його
з роботи - з серпня 2011 року та у зв'язку з
обчисленням її розміру державним
виконавцем, виходячи із середньої
заробітної плати працівника для даної
місцевості. Позивач не спростував
належними та допустимими доказами
наведених розрахунків державного
виконавця.

Доводи позивача про виникнення
заборгованості через непред'явлення
без поважних причин виконавчого листа
спростовуються копією постанови про
відкриття виконавчого провадження від
8 вересня 2010 року, з якої вбачається, що
виконавчий лист стягувачем пред'явлено
протягом 7 діб (а.с. 11).

Також суд не приймає до уваги
доводи позивача про наявність розписок
про відсутність фінансових претензій
відповідача по сплаті аліментів (а.с. 12),
оскільки заборгованість відповідно до
наведених вище положень закону
обчислюється державним виконавцем.

Крім того, відповідач з 7 грудня 2011
року не працює, з 10 грудня 2012 року не
отримує державної допомоги по
безробіттю, при цьому дочка ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, протягом 2011-2013 року
постійно хворіла, у зв'язку з чим
потребувала коштів на лікування (а.с.
26-38).

Ураховуючи наведе, суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 74 Закону України
«Про виконавче провадження», ст. ст. 182,
194, 195, 197 СК України, ст. ст. 10, 11, 27-30, 57-59, 60,
84, 88, 143, 169, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І
Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - відділ державної
виконавчої служби Ржищівського
міського управління юстиції Київської
області, про звільнення від сплати
заборгованості по аліментах, -
відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не було скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Ржищівський міський суд Київської
області шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 31
січня 2014 року.

Суддя: