Справа №705/3509/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року
Уманський міськрайонний суд
Черкаської області, в складі:

головуючого - судді Коваля А.Б.

при секретарі Безвенюк Н.В.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Умані
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору
дарування недійсним та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа
ОСОБА_4 про усунення від права
спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом про те, що 16 травня 1956 року його
батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстрували
шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року в цьому шлюбі
народився він.

20 вересня 1990 року батько купив у
Уманського міськвиконкому квартиру
АДРЕСА_1, у якій він проживав разом з
членами сім'ї і яка складає 39/100 долей
житлового будинку.

Батько з матір'ю проживали у цій
квартирі разом до смерті матері, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. після смерті
матері залишилося майно в виді
половини вищезазначеної квартири, так
як спірна квартира була придбана
батьками під час перебування у шлюбі.
Він і батько є спадкоємцями за законом
майна, яке залишилося після смерті
матері у рівних долях.

У встановлений законом шестимісячний
термін він звернувся до Уманської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті матері. Нотаріусом був
направлений запит до Уманського
виробничого відділку КП «Черкаське
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації» про наявність
нерухомого майна померлої ОСОБА_5, на що
була надана відповідь, що право
власності за ОСОБА_5 в будинку по
АДРЕСА_1 не зареєстровано. Яким чином
так вийшло, що після смерті матері не
залишилося майна, яке є і було у
спільній власності батька і матері, як
подружжя, він з'ясувати не міг, так як в
наданні такої інформації йому в БТІ
було відмовлено, посилаючись на те, що
він не є власником майна. Отримати цю
інформацію від відповідачів не міг, так
як знаходиться з ними у неприязних
відношеннях.

Восени 2013 року із поданого до нього
відповідачами позову про втрату права
на проживання йому стало відомо, що
ОСОБА_3 у січні 2012 року подарував 39/200
частини спірної квартири та 0,0447 га
земельної ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 60, 70 СК України, ст.ст.
1261, 1268 ЦК України батько мав право
власності на половину квартири, як на
спільне майно подружжя і також на
половину спадкового майна, яке також
складалося з половини квартири. Більш
того, він фактично прийняв спадщину,
так як на день смерті матері проживав
разом з нею. Однак розпорядитися
спадковим майном він міг лише
отримавши свідоцтво про право на
спадщину, так як відповідно до ст. 1297 ЦК
України спадкоємець, який прийняв
спадщину, у складі якої є нерухоме
майно, зобов'язаний звернутися до
нотаріуса за видачею йому свідоцтва
про право на спадщину на нерухоме
майно.

Таким чином, батько розпорядився
незаконно, в тому числі і його
спадщиною, чим позбавив його права на
спадкове майно.

Просить визнати недійсним договір
дарування частини житлового будинку
(39/100) АДРЕСА_1 від 10 січня 2012 року, в силу
якого ОСОБА_3 подарував 39/100 частин
будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та договір
дарування земельної ділянки від 10
січня 2012 року в силу якого ОСОБА_3
подарував ОСОБА_4 земельну ділянку
розміром 0,0474 га, під кадастровим
номером :02:003:0892, що розташована в
АДРЕСА_1.

Витребувати у ОСОБА_3 та ОСОБА_4
правовстановлюючі документи на 39/100
долей житлового будинку АДРЕСА_1

В ході розгляду справи ОСОБА_3
звернувся до суду із зустрічним
позовом, відповідачем зазначивши
ОСОБА_2, третьою особою ОСОБА_4, про те,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його
дружина ОСОБА_5, з якою він з 16 травня 1956
року і до її смерті перебував у
зареєстрованому шлюбі. Під час
перебування у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_5 вони за спільні сімейні кошти на
підставі договору купівлі-продажу від
20 вересня 1990 року придбали 39/200 частин
житлового будинку з прибудовами
АДРЕСА_1 де з дружиною проживали та де
він і по цей час зареєстрований в
якості постійно проживаючого.
Зазначена квартира є їх з ОСОБА_5
спільною сумісною власністю подружжя.

Померла ОСОБА_5 страждала онкохворобою
(рак сліпої кишки ст. ІІІ, кл. група ІV),
від якої і померла. До своєї смерті вона
перебувала на диспансерному обліку,
лікувалася і стаціонарно, і вдома під
наглядом дільничного лікаря. Його
покійна дружина перебувала у
безпорадному стані, була залежною від
сторонніх осіб, оскільки потребувала
їх допомоги та догляду. Після смерті
ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне
їй майно, зокрема на 39/400 частин
житлового будинку з прибудовами
АДРЕСА_1

За час життя ОСОБА_5 не складала заповіт
щодо розпорядження своїм майном та
іншими майновими правами на випадок
своєї смерті, оскільки у них була
домовленість відчужити свою частину
будинку на користь їх онука - ОСОБА_4, на
догляд якого в старості вони з дружиною
сподівалися.

З цією метою він ще за життя дружини та
за її волевиявленням збирав відповідні
документи на відчуження житла, зокрема,
звертався в Уманське БТІ для отримання
витягу з реєстру прав власності на
житло. Але внаслідок зволікання у БТІ з
оформленням документів його дружина не
дожила до моменту відчуження житла.

Фактично спадщина після її смерті не
відкривалась, оскільки документи на
відчуження були готові, а він,
дотримуючись волі дружини, мав
оформити їх житло на онука. Причина та,
що вони з дружиною категорично не
хотіли, щоб житло після них спадкував
їх син - відповідач ОСОБА_2, який з ними
відносин не підтримував, вів
аморальний спосіб життя, а свого житла,
придбаного до речі, з їх з дружиною
допомогою, легковажно позбувся.

Оскільки його син зараз у своєму позові
ставить питання про своє право на
спадкування, змушений заявити до нього
зустрічний позов, оскільки вважає, що
він, покинувши батьків у скрутний час,
не має ні морального, ні юридичного
права на спадкування.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України він
має право на спадкування за законом у
першу чергу, оскільки є тим із подружжя,
який пережив спадкодавця. Крім того, в
порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК
України він вважається таким, що
вказану спадщину прийняв, оскільки
проживав разом зі спадкодавцем на
момент його смерті.

Крім нього, спадкоємцем також першої
черги після смерті ОСОБА_5 є їх син
ОСОБА_2, відповідач за цим позовом, який
спадщину не прийняв, оскільки зі
спадкодавцем з 2001 року не проживав, а
проживав за адресою: АДРЕСА_2.

Його дружина ОСОБА_5 тяжко хворіла,
через тяжку хворобу була у
безпорадному стані, потребувала
постійного піклування, стороннього
догляду, матеріальної допомоги та
моральної підтримки.

Такої допомоги ніхто, крім нього та
онука ОСОБА_4, їй не надавав. Її рідний
син ОСОБА_2, маючи таку можливість, від
надання спадкодавцю будь-якої
матеріальної допомоги та моральної
підтримки категорично відмовився.

Протягом тривалого часу і до моменту
смерті дружини вони з онуком
піклувалися про неї, надаючи допомогу і
утримання. Коли вона перебувала на
стаціонарному лікування, біля неї
постійно були лише він, їх онук та його
дружина, хоча їх матеріальні
можливості, пов'язані з оплатою
лікувальних процедур та купівлею
медикаментів, були істотно обмежені,
позаяк він є інвалідом другої групи та
живе на невелику пенсію. Але будь-якої
допомоги вони ні від кого іншого, в тому
числі і від сина, при цьому не
отримували.

Відповідач не брав участі у догляді за
хворобою, не цікавився станом її
здоров'я, не відвідував її та не вчиняв
жодних інших дій щодо утримання та
надання їй будь-якої допомоги, байдуже
відносився до стану здоров'я матері,
чудово усвідомлюючи необхідність
надання їй допомоги та підтримки, тобто
нехтував своїми обов'язками,
передбаченими законом.

Тому вважає, що відповідач ОСОБА_2, як
спадкоємець, який ухилявся від надання
допомоги на утримання спадкодавцю, що
перебував у безпорадному стані та
потребував стороннього догляду і
допомоги, підлягає усуненню від
спадкування.

Після смерті ОСОБА_5 її рідний син
ОСОБА_2 коштів на поховання та
проведення поминальних днів не
надавав, інших, пов'язаних із цим дій, не
вчиняв, будь-яких інших витрат не ніс.
Зазначене, крім нього, можуть
підтвердити свідки.

Просить усунути від права на
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5 спадкоємця першої черги ОСОБА_2,
її сина, внаслідок виконання ним
обов'язків по утриманню спадкодавця.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до нього та
ОСОБА_4 про визнання договору дарування
недійсним - відмовити.

Покласти на відповідача судові
витрати.

Позивач, він же відповідач, ОСОБА_2 в
попередньому судовому засіданні
вимоги первісного позову підтримав в
повному об'ємі та просить суд його
задоволити.

Представник позивача-відповідача
ОСОБА_1 в судовому засіданні первісну
позовну заяву підтримав в повному
об'ємі, зустрічний позов не визнає.
Пояснив, що після смерті спадкодавця
ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яку не було
оформлено у відповідності до чинного
законодавства, оскільки її було
відчужено, що позбавило його
довірителя права прийняти спадщину
після смерті матері. Просить суд
первісний позов задоволити, у
задоволенні зустрічного позову
просить відмовити.

Відповідач, він же позивач, ОСОБА_3 в
судовому засіданні первісний позов не
визнав, зустрічний позов підтримав в
повному об'ємі та пояснив, що у 1990 році
разом з дружиною за спільні сімейні
кошти придбали квартиру. У 1987 році
також разом з дружиною, купили
трьохкімнатну квартиру по АДРЕСА_3 для
свого сина, який є позивачем по
первісному позову. Останній за життя
матері, зловживаючи спиртними напоями,
приходив додому у стані алкогольного
сп'яніння, знущався із матері. Вона
захворіла - перенесла інфаркт, а син
ОСОБА_2 навіть не приходив її провідати
та допомогти по її догляду. Їм
допомагав їх онук ОСОБА_4 Він взяв на
себе усі витрати, пов'язані з
лікуванням та також здійснював
безпосередньо догляд за хворою
бабусею. Потім взяв на себе усі
обов'язки по похованню бабусі, а син
самоусунувся від їх проблем. Після
смерті дружини, онук його не покинув,
продовжує доглядати за ним, допомагає у
лікуванні, а син навіть не проявляє по
відношенню до нього співчуття та не
надає ніякої матеріальної допомоги та
допомоги у догляді за ним, як за особою
похилого віку хворою на
онкозахворювання. Ще за життя дружини,
розуміючи, що онук буде допомагати їм у
всьому, вони вирішили подарувати їх
житло онуку, але покійна дружина
заповіт не склала, оскільки це було і
так зрозумілим. Він особисто мав намір
укласти договір довічного утримання з
онуком, але дружина захотіла
подарувати будинок онуку, тому і було
укладено договір дарування. На момент
смерті дружини були відсутні будь-які
документи по розпорядженню спадщиною,
а він особисто до нотаріальної контори
із заявою про прийняття спадщини не
звертався, оскільки проживав на момент
смерті разом зі спадкодавцем, а тому
фактично прийняв спадщину. При
посвідченні договору дарування його
дружина уже померла, але нотаріус, який
вчиняв вказану нотаріальну дію не
цікавилася питанням чи він одружений.
Просить суд у задоволенні первісного
позову відмовити, а зустрічний позов
задоволити в повному об'ємі.

Відповідач, він же третя особа по
справі, ОСОБА_3 в судовому засіданні
первісний позов не визнав, пояснив, що
при посвідченні договору нотаріусом їм
не було роз'яснено про необхідність
звернутися із заявою про прийняття
спадщини, а лише забрала у них усі
документи для оформлення. Його батько
разом зі своєю сім'єю, з ним в тому
числі, мали своє житло, але через якісь
проблеми він був вимушений продати цю
квартиру, не погодивши таке рішення з
сім'єю. Дідусь, як порядна та добра
людина, після цього надав їм можливість
зареєструватися у своєму будинку,
оскільки іншого житла вони не мали.
Коли бабуся захворіла він постійно
доглядав за нею, купував усі необхідні
ліки, влаштовував лікування у
стаціонарі, а ОСОБА_2 не тільки не
надавав будь-якої матеріальної чи
моральної підтримки, а навіть не
цікавився станом його матері. Вважає,
що ОСОБА_2 не має морального права на
отримання спадщини після смерті матері
останнього, тому просить суд відмовити
у задоволенні первісного позову.
Вимоги зустрічного позову та факти
викладені у ньому підтримує в повному
об'ємі та просить суд його задоволити.

Представник відповідача-позивача
ОСОБА_7 в судовому засіданні вимоги
первісного позову не визнала, вважає
його необґрунтованим та безпідставним
та просить відмовити у його
задоволенні. Зустрічний позов
підтримала в повному об'ємі та просить
його задоволити, оскільки позивач по
первісному позову за життя своєї
матері не здійснював за нею догляду, не
надавав їй ні матеріальної, ні
моральної підтримки, а тому немає права
на прийняття спадщини після її смерті.

Представник Уманської державної
нотаріальної контори Кравець Г.В. в
судовому засіданні пояснила, що
державним нотаріусом ОСОБА_9 10 січня 2012
року було посвідчено договір дарування
частини будинку (39/200), укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 У матеріалах цієї
нотаріальної справи наявні документи:
заява ОСОБА_3 про те, що він на момент
вчинення нотаріальної дії не перебуває
у шлюбі, інформаційна довідка,
правовстановлюючі документи на
частину будинку, інформація про
перевірку заборон, копія свідоцтва про
смерть дружини, копії паспортів
дарувальника та обдарованого. Через
проміжок часу, 05 травня 2012 року на
адресу нотаріальної контори надійшла
заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини,
тобто на момент посвідчення договору
дарування спадкова справа відкрита не
була. З приводу прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_5 до нотаріальної
контори до 05 травня 2012 року ніхто не
звертався. Не знає чи було перевірено
ОСОБА_9 факт наявності спадкової
справи, але з матеріалів нотаріальної
справи з приводу посвідчення договору
дарування зрозуміло, що на той час
спадкова справа відкрита не була. За
життя ОСОБА_5 її частка виділена не
була, а зробити це після її смерті
нотаріус не має такого права, це є лише
компетенцією суду. Роз'яснила, що хоча
ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину, а до
нотаріальної контори із відповідною
заявою не звертався, це майно рахується
за ним.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснив, що є сином ОСОБА_2 з яким вони,
коли боліла бабуся, приходили її
провідувати і в лікарню, і додому.
Батько пропонував свою допомогу і не
ухилявся від неї, але ОСОБА_3 йому
відмовив. Через те, що ОСОБА_3 чинив на
його батька психолог ний тиск, останній
не міг проживати з ОСОБА_3 ОСОБА_5
померла після важкої хвороби, яка
тривала півроку і саме в той період,
коли вона була у дуже важкому стані,
почали готувати документи щодо
оформлення договору дарування.
Похованням ОСОБА_5 займався ОСОБА_4, але
у його присутності ОСОБА_2 пропонував
свою фінансову допомогу , якою ОСОБА_4
не скористався. На поховання ОСОБА_5
його батько прийшов з вінком.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
пояснила, що є сусідкою ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 і знає, що ОСОБА_3 і його покійна
дружина не підтримували ніяких
стосунків з ОСОБА_2 Останній з ними не
проживав і в подальшому ніколи до них
не приходив. З ними постійно з
дитинства проживав ОСОБА_4 ОСОБА_2
прийшов лише на похорони ОСОБА_5 За
життя ОСОБА_5 їй постійно жалілася про
те, що ОСОБА_2 постійно просить її
продати будинок, при цьому не надаючи
ніякої допомоги, а ОСОБА_4 постійно за
ними доглядав, допомагав їм, лікував їх
за свій рахунок, а коли ОСОБА_5 померла,
то він разом зі своєю дружиною усі
обов'язки по похованню, в тому числі і
матеріальні, взяв на себе. На похорони
ОСОБА_2 прийшов, але тоді, коли ОСОБА_5
уже винесли у двір і в руках у нього
нічого не було.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні
пояснив, що він проживає по сусідству з
ОСОБА_3 та його покійною дружиною, він з
ними спілкується і зі слів покійної
ОСОБА_5 знає, що їх син ОСОБА_2 їм не
надає ніякої допомоги та не цікавиться
як вони живуть. ОСОБА_2 не проживає
разом з батьками уже тривалий час і не
підтримує з ними ніяких стосунків. На
поховання своєї матері ОСОБА_5
запізнився і лише коли закінчували
відспівування він приніс дві квітки.
Догляд за покійною та за ОСОБА_3
здійснює їх онук ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
пояснив, що інколи приходив до ОСОБА_4 з
метою зателефонувати і тоді
спілкувався із ОСОБА_5, яка говорила, що
її син ОСОБА_2 до них не приходить,
квартиру яку вони з чоловіком ОСОБА_4
йому купили «пустив по вітру». Від
сусідів чув, що ОСОБА_2 не ходив навіть
провідувати до лікарні свою мати
ОСОБА_5 та йому відомо, що їм усю
допомогу надавав їх онук ОСОБА_4 Йому
також відомо, що останні два роки життя
ОСОБА_5 дуже важко хворіла і її
оточували турботою та любов'ю ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, які були її сім'єю.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь
у розгляді справи, представника
Уманської державної нотаріальної
контори, допитавши свідків ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та вивчивши
письмові матеріали справи, вважає, що
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання договору дарування недійсним
підлягає до часткового задоволення, а у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про
усунення від права спадкування
необхідно відмовити.

Судом достовірно встановлено, що
згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 виданого повторно відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану по м. Умані Уманського
міськрайонного управління юстиції у
Черкаській області ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Актовий запис № 799.

Згідно договору дарування, укладеного
10 січня 2012 року, посвідченого державним
нотаріусом Уманської міської
державної нотаріальної контори ОСОБА_9
та зареєстрованого в реєстрі за № 4-36,
ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_4 прийняв в
дар 39/200 частин житлового будинку з
прибудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1

Згідно договору дарування земельної
ділянки, укладеного 10 січня 2012 року,
посвідченого державним нотаріусом
Уманської міської державної
нотаріальної контори ОСОБА_9 та
зареєстрованого в реєстрі за № 4-38,
ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_4 прийняв в
дар земельну ділянку, розміром 0,0474 га,
надану для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд,
розташовану в АДРЕСА_1.

Суд вважає, що оскільки вказані
договори були укладені після смерті
ОСОБА_5, яка також була власницею
половини подарованого майна, а
дарувальник, відповідач за первісним
позовом ОСОБА_3, не прийнявши у законний
спосіб спадщину здійснив відчуження
житлового будинку шляхом дарування 39/200
частин житлового будинку з
прибудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1,
тому зазначений договір необхідно
визнати недійсним.

Судом також встановлено, що відповідач
за первісним позовом ОСОБА_3
приватизувавши земельну ділянку
розміром 0,0474 га на підставі державного
акту на право власності на земельну
ділянку виданого Уманським міським
управлінням земельних ресурсів 05.06.2007
року, хоча і перебував на той час у
шлюбі з покійною, але оскільки отримав
зазначену земельну ділянку
безкоштовно, мав право здійснити
відчуження зазначеної земельної
ділянки.

За вказаних підстав, суд вважає, що
позов в частині визнання недійсним
договору дарування земельної ділянки
від 10.01.2012 року до задоволення не
підлягає.

При з'ясуванні обставин по справі,
судом також встановлено, що покійна
ОСОБА_5 потребувала сторонньої
допомоги внаслідок важкої хвороби.
Однак така допомога їй надавалася
іншими членами сім'ї, тому суд не вбачає
підстав для задоволення зустрічного
позову щодо усунення від права на
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5 спадкоємцем першої черги ОСОБА_2
Зазначені обставини кореспондуються з
показами свідків у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 215-216, 228 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання договору дарування недійсним
задоволити частково.

Визнати недійсним договір дарування
частини житлового будинку від 10 січня
2012 року щодо дарування ОСОБА_3 ОСОБА_4
39/200 частин житлового будинку, що
знаходиться в АДРЕСА_1, зареєстрований
в реєстрі за № 4-36.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4
про усунення від права спадкування -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги, а особами, які брали участь у
справі, але не були присутніми в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10-ти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
А. Б. Коваль