Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/621/14
Головуючий у 1 інстанції Кучерук І.Г.
Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжі на
рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 20 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до
Запорізького міського відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжі,
третя особа Відкрите акціонерне
товариство «Запорізький металургійний
комбінат «Запоріжсталь» про
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до Запорізького
міського відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжі,
третя особа ВАТ «Запорізький
металургійний комбінат «Запоріжсталь»
про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивачка
зазначала, що вона перебувала у
трудових відносинах з ВАТ «Запорізький
металургійний комбінат
«Запоріжсталь».

19 березня 2004 року при виконанні
трудових обов'язків з нею стався
нещасний випадок, в результаті якого
вона отримала закритий оскольчастий
перелом лівої плечової кістки зі
зміщенням, закритий перелом правої
променевої кістки в типовому місці зі
зміщенням, забиття підборіддя. В
результаті отриманої травми
безстроково встановлено другу групу
інвалідності та 70% втрати професійної
працездатності, також отримала
протипоказання про умови та характер
праці.

До отримання травми була здоровою та
працездатною людиною. Останнім часом
спостерігається схильність до
емоційних спалахів, дратівливість,
збудливість, оскільки позбавлена
можливості на повноцінне, здорове
життя. У зв'язку з цим були порушені
нормальні життєві зв'язки, була
позбавлена можливості реалізовувати
свої звички та бажання.

Через стан свого здоров'я позбавлена
можливості не тільки повноцінно
працювати, але і продовжувати звичний
для себе спосіб життя. Для організації
побутового життя необхідна допомога
близьких, знадобилась велика кількість
часу, для того щоб пристосуватися до
нових умов існування. Суттєво
обмежилось спілкування із друзями,
колегами, оскільки в колі здорових і
працездатних людей загострюється
почуття власної неповноцінності як
інваліда.

Внаслідок цього постійно виникає
переживання, пов'язані із почуттям
незадовільності, душевні переживання
та моральні страждання, які негативно
впливають на внутрішній стан, тим самим
пригнічуючи. Вона не може вести
повноцінний спосіб життя, постійно
відчуває страждання, психологічний
дискомфорт, порушена душевна
рівновага, виражена у почуттях розпач,
тривоги, дратівливості, у почуттях
страху, поганому сні на фоні сильних
переживань. Все це постійно і негативно
позначається на душевному стані,
знаходиться в пригніченому стані через
те, що можливості повного відновлення
здоров'я не має.

На підставі викладеного, позивач
просила суд, стягнути з Запорізького
міського відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжі на
її користь 100 000 грн. в відшкодування
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
отриманого трудового каліцтва.

Рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 20 листопада 2013 року
позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві професійних захворювань
України в особі відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжі на
користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування
моральної шкоди грошову суму у розмірі
10000 грн.

В іншій частині позовних вимог про
стягнення моральної шкоди відмолено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, Відділення виконавчої дирекції
фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Запоріжжі подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просять
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням його здоров'я
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання,
провадиться згідно із законодавством
про страхування від нещасного випадку.
Це законодавство складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, Закону України
від 23.09.1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», Закону України від
14.10.1992 року № 2694-ХІІ «Про охорону праці»
(у редакції Закону від 21.11.2002 року №
229-IV), КЗпП України, а також законодавчих
та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 9 Закону України
"Про охорону праці" відшкодування
шкоди, заподіяної працівникові
внаслідок ушкодження його здоров'я,
здійснюється Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

З прийняттям Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», з 01 квітня 2001 року
обов'язок по відшкодуванню шкоди
внаслідок нещасного випадку на
виробництві покладається на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Згідно п. 3 перехідних положень
вказаного Закону, підприємства
передають Фонду документи, що
підтверджують право працівника на
страхову виплату, інші соціальні
послуги внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, а також розміри цієї
виплати.

Положення ст. ст. 21, 28, 34 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", в
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин, передбачали
обов'язок Фонду провести потерпілому
страхову виплату за моральну шкоду за
наявності факту заподіяння йому такої
шкоди.

За змістом ст. ст. 21, 28, 30, 34, 35
наведеного Закону України право на
отримання потерпілим страхових виплат
у разі настання стійкої втрати
працездатності, у тому числі виплати за
моральну шкоду, виникає в особи з дня
встановлення їй такої стійкої втрати
працездатності вперше висновком МСЕК.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 перебувала у трудових
відносинах з ВАТ «Запоріжсталь» та
працювала у цеху продовольства,
столова № 7 завідуючою виробництвом.

19 березня 2004 року під час роботи на
підприємстві ВАТ «Запоріжсталь» з
ОСОБА_3 стався нещасний випадок.

За результатами розслідування
нещасного випадку, комісією з
розслідування були складені та
затверджені головою правління ВАТ
«Запоріжсталь» Акт розслідування
нещасного випадку за ф. Н-5 від 26 жовтня
2004 року, та акт № 34 про нещасний випадок
на виробництві за ф. Н-1 від 26 жовтня 2004
року.

ОСОБА_3 перебуває на обліку у
відділенні виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в м. Запоріжжі, як така що
ушкодила здоров'я внаслідок нещасного
випадку на виробництві, отримує
виплати, що сторонами не оспорюється.

Відповідно до копії довідки МСЕК від 04
листопада 2004 року ОСОБА_3 встановлена
стійка втрата професійної
працездатності 70% , є непрацездатною. З
06 жовтня 2004 року їй встановлена II група
інвалідності у зв'язку з трудовим
каліцтвом безстроково. Рекомендовано
стаціонарне лікування у тому числі і
оперативне, медикаментозне лікування
за рецептами, санітарне курортне
лікування.

Згідно до тексту Акту розслідування
нещасного випадку за ф. Н-5 від 26.10.2004
року, затвердженого головою правління
ВАТ «Запоріжсталь», ступінь вини
ОСОБА_3 у нещасному випадку складає 15%.

Відповідно до роз'яснень п.9
постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної шкоди" від
31 березня 1995 року №4, розмір моральної
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних та
фізичних страждань, з урахуванням у
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.

Оскільки з матеріалів справи
вбачається, що в зв'язку з нещасним
випадком позивачка була травмована
під час виконання своїх трудових
обов»язків і їй була встановлена друга
група інвалідності, що безумовно
завдало їй моральних та фізичних
страждань, і через закритий
оскольчастий перелом лівої плечової
кістки зі зміщенням, закритий перелом
правої променевої кістки та інші
ушкодження здоров'я вона позбавлена
можливості вести повноцінний спосіб
життя, моральні страждання носять
тривалий характер, відновлення стану
здоров'я, який вона мала до
професійного захворювання неможливе,
то з урахуванням тривалості і
характеру її страждань, ступеню її
вини у завданні моральної шкоди, а
також виходячи з роз'яснень постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", засад розумності,
виваженості та справедливості, суд
першої інстанції вірно визначив розмір
відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 в
сумі 10000,00 грн. і обґрунтовано,
керуючись ст. 28 Закону дійшов висновку
про стягнення компенсації моральної
шкоди на користь позивача з Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві.

Щодо посилань апелянта про
відсутність медичного висновку про
факт завдання моральної шкоди, то суд
вважає, що такі послання є
безпідставними.

Так, відповідно до ст.23 ЦК України
моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, у душевних
стражданнях, які вона зазнає.

З матеріалів справи вбачається та
не заперечується сторонами, що
позивачка внаслідок нещасного випадку
отримала травму, зазнала стійкої
втрати професійної працездатності ,що
само по собі свідчить про наявність
моральної шкоди і суд наділений правом
визначати розмір відшкодування
незалежно від наявності або
відсутності будь-якого медичного
висновку.

Таким чином, встановивши факти та
зумовлені ними правовідносини, суд
першої інстанції правильно застосував
правові норми та ухвалив правильне по
суті рішення, підстав для скасування
якого колегія суддів не знаходить.

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності будь-яких доказів про
спричинення позивачу моральної шкоди,
є неспроможними.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що позивач при виконанні своїх
трудових обов'язків не дотримувалась
Інструкції з охорони праці, тому
нещасний випадок стався з її вини
єнеспроможними, оскільки відповідно до
Акту розслідування нещасного випадку
за ф. Н-5 від 26 жовтня 2004 року,
затвердженого головою правління ВАТ
«Запоріжсталь», ступінь вини ОСОБА_3 у
нещасному випадку складає лише 15 % і
позовні вимоги її задоволені частково.

Інші доводи апеляційної скарги не
мають належного обґрунтування того, у
чому полягає порушення судом вимог
матеріального і процесуального права,
а тому не дають підстав для висновку
щодо незаконності чи неправильності
оскаржуваного судового рішення.

Судом повно і всебічно з'ясовані
обставини справи, висновки
відповідають цим обставинам і набутим
доказам, характер правовідносин між
сторонами визначений правильно, норми
матеріального і процесуального права
не порушені і застосовані вірно,
постановлено законне і обґрунтоване
рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжі
відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 20 листопада 2013 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: