Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/279/14
Головуючий у 1 інстанції Кофанов А.В.
Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
РІШЕННЯ

Іменем України

21 січня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі Камінській О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу з апеляційними
скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення
Вільнянського районного суду
Запорізької області від 02 липня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про застосування наслідків
недійсності правочину та стягнення
грошової суми, -

В С Т А Н О В
И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про
застосування наслідків недійсності
правочину та стягнення грошової суми .

В обґрунтування позову позивач
зазначав, що 05 березня 2004 року між ним
та відповідачем ОСОБА_3 був укладений
договір міни, згідно якого він обміняв
50 тон соняшника на земельну ділянку
площею 6,70 га, що належала відповідачу,
проте рішенням Вільнянської районного
суду Запорізької області від 30 липня 2012
року зазначений договір був визнаний
недійсним.

На підставі викладеного, позивач
просив суд, відшкодувати з відповідача
вартість соняшника, переданого за
договором, вартість якого складає 207890,
00 грн., застосувавши наслідки
недійсності правочину, передбачені ч. 1
ст. 216 ЦК України.

Рішенням Вільнянського районного суду
Запорізької області від 02 липня 2013 року
позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
грошову суму у розмірі 57814, 75 грн.

В задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 28 серпня 2013
року апеляційні скарги ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 задоволені частково. Рішення
Вільнянського районного суду
Запорізької області від 02 липня 2013 року
скасовано, ухвалено нове, яким
відмовлено в задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 листопада 2013
року рішення апеляційного суду
скасовано, справу передано на новий
апеляційний розгляд.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а у
задоволенні скарги ОСОБА_3 слід
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення, є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив із
того, що у договорі міни не
конкретизований один із предметів
обміну «соняшник», а сторони по різному
стверджують про домовленість щодо
обміну насіння соняшника та рослинної
частини соняшника, тому вважав
правильним стягнути з відповідача
вартість переданої по договору
земельної ділянки, що відповідає
вартості соняшника, який був предметом
договору. При цьому вважав неможливим
повернення, майна в натурі через
невизначеність предмету обміну.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна.

Згідно зі ст. 216 ЦК України недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. У разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання цього
правочину, а в разі неможливості такого
повернення зокрема тоді, коли одержане
полягає у користуванні майном,
виконаній роботі , наданій послузі, -
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування.

Судом, встановлено, що 5 березня 2004 року
між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений
договір міни, згідно з яким ОСОБА_4
обміняв належні йому 50 тон соняшника на
належну ОСОБА_3 земельну ділянку
розміром 6,70 га.

Рішенням Вільнянського районного суду
Запорізької області від 30 липня 2012
року, що набрано законної сили
зазначений договір був визнаний
недійсним. При цьому сторони у
попередній стан приведені не були.

Згідно довідки Головного
управління статистики у Запорізькій
області від 14.03.2013 року середня ціна
продажу насіння соняшнику
сільськогосподарськими
підприємствами у Вільнянському районі
Запорізької області за січень-лютий 2013
року за всіма каналами реалізації,
згідно державного статистичного
спостереження за формою № 21-заг
«Реалізація сільськогосподарської
продукції» склала 4157,8 грн. за тону ( а.с.
5).

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, позивач посилався на те, що
згідно п. 5 указаного договору
відповідач отримав соняшник до
підписання договору. Також зазначав,
що під час розгляду справи представник
відповідача визнав отримання
відповідачем від позивача 50 тон
соняшника.

Отже судова колегія приходить до
висновку про наявність всіх підстав
для застосування правових наслідків
недійсності правочину, стягнувши з
відповідача ОСОБА_3 на користь позивача
вартість 50-ти тонн соняшника, що
дорівнює 207 890 грн.

Доводи відповідача, з якими погодився
суд першої інстанції, про те що він
обміняв свою земельну ділянку
розміром 6,70 га. на рослини та корінці
соняшника являються необґрунтованими,
оскільки у відповідності до статей 10, 60
ЦПК України відповідач як сторона, яка
приймала участь у справі не довів суду
ці обставини, на які він посилалася як
на підставу своїх заперечень.

Судова колегія приходить до висновку,
що вказані порушення призвели до
неправильного вирішення справи, тому
суд апеляційної інстанції на підставі
ст. 309 ЦПК України рішення суду
скасовує та ухвалює нове рішення про
задоволення позову.

Судові витрати в порядку ст. 88 ЦПК
України підлягають відшкодуванню
позивачу у вартості сплаченого
судового збору за подачу позову - 2078,91
грн., апеляційної скарги -747,38 грн.,
касаційної скарги - 1455,23 грн., а всього
4281 грн. 52 коп.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Вільнянського районного суду
Запорізької області від 02 липня 2013 року
по цій справі скасувати, та ухвалити
нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
застосування наслідків недійсності
правочину та стягнення грошової суми -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
207890 грн., та судові витрати в розмірі 4281
грн., 52 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте вона
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: