пр. № 2/759/3650/14
ун. № 759/8625/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Борденюк В.В., розглянувши питання про самовідвід судді від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ЖЕО № 806, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстраційного обліку та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ЖЕО № 806, про продовження строку тимчасової відсутності, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення,

ВСТАНОВИВ:

20.05.2014 року до суду надійшла справа за вказаним позовом, у межах якої ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 квітня 2014 року у межах касаційного провадження №6-39709ск13, було скасовано рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 червня 2013 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 серпня 2013 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2013 року та передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами розподілу автоматичною системою документообігу суду, дана справа була передана у моє провадження.

Водночас, у моєму провадженні уже перебуває справа пр.№ 2/759/130/14, ун. № 759/9085/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, органу приватизації державного житлового фонду Святошинського району м.Києва, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3, про визнання незаконним розпорядження та свідоцтва про право власності на житло.

Предметом розгляду зазначених справ є схожі спірні правовідносини ОСОБА_2 і ОСОБА_1 з приводу їх майнових прав щодо квартири АДРЕСА_1.

Крім того, 12 березня 2014 року мною було постановлено ухвалу і зупинено провадження у вказаній справі пр.№ 2/759/130/14, ун. № 759/9085/13-ц до закінчення розгляду у межах касаційного провадження №6-39709ск13 касаційної скарги ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 07.06.2013 року та на ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 22.08.2013 року у справі № 2608/20586/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи - ЖЕО №806 про виселення та зняття з реєстраційного обліку та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участю третьої особи - ЖЕО №806, про продовження строку тимчасової відсутності, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення.

У зв'язку із викладеним, з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об'єктивності та неупередженості головуючого-судді при розгляді даної справи, вважаю за необхідне заявити про самовідвід від розгляду даної справи із постановленням відповідної ухвали у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 20 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦПК України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

У відповідності до інформаційного листа № 10-72/0/4-13 від 16.01.2013 року, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обов'язок судді заявити вмотивований самовідвід визначено частиною першою статті 23 ЦПК. На відміну від вирішення заяви про відвід (стаття 24 ЦПК) у ЦПК не визначено процедури подання та вирішення заяви про самовідвід у разі подання такої заяви суддею-доповідачем до початку розгляду справи, після якого така заява також розглядається колегією суддів у судовому засіданні.

З метою уникнення сумніву в об'єктивності та неупередженості судді питання про його самовідвід може бути вирішено до відкриття провадження у справі, якщо із матеріалів справи, що передана судді-доповідачу, убачається наявність підстав для самовідводу, передбачених статтями 20, 21 ЦПК.

Отже, з урахуванням принципу цивільного процесуального права - процесуальної економії (звільнення від невиправданих формальностей і процедур) - питання про самовідвід судді може бути вирішено до відкриття провадження у справі як шляхом постановлення ухвали про самовідвід судді, якому розподілено справу для розгляду, так і шляхом подання відповідної заяви. Після цього справа підлягає повторному автоматичному розподілу без участі цього судді (стаття 25 ЦПК).

Тобто зі змісту даного листа-роз'яснення вбачається те, що з метою економії строків розгляду справи, питання про самовідвід може бути вирішено до відкриття провадження та призначення її до розгляду.

Підстави для відводу судді визначено статтями 20, 21 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 п.4 ст. 20 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо: є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЦПК України, у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 20, 23, 25, 210, 223, 293-294 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід головуючого-судді Борденюка В.В. задовольнити.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ЖЕО № 806, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстраційного обліку та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ЖЕО № 806, про продовження строку тимчасової відсутності, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення передати до канцелярії суду для проведення повторного її авторозподілу у порядку, передбаченому статтею 11-1 ЦПК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: