Справа № 2-3762/11
Провадження № 6/265/139/14
У Х В А Л А

14 лютого 2014 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя Донецької області у
складі:

головуючого судді Гноєвого С.С.,

при секретарі - Ковальовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі подання
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження ОСОБА_1, у праві
виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

11 лютого 2014 року до суду
звернувся державний виконавець з
поданням про тимчасове обмеження
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. В
обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що на виконанні в
Орджонікідзевському відділі державної
виконавчої служби Маріупольського
управління юстиції перебуває
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2/0538/592
виданого 11.04.2012р. Орджонікідзевським
районним судом м. Маріуполя, про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі 1/3 частини зі всіх видів
заробітку, щомісячно, починаючи з
21.12.2011р. і до досягнення ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, а потім у
розмірі 1/4 частини зі всіх видів
заробітку до досягнення повноліття
ОСОБА_4, але не менш 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. 16.05.2012 р. у
відношенні боржника на підставі ст. 25
ЗУ «Про виконавче провадження»
відкрито виконавче провадження по
примусовому виконанню рішення суду.
Боржник до відділу ДВС жодного разу не
з'явився, хоча він неодноразово
викликався державним виконавцем,
пояснення щодо несплати аліментів
боржник також не надавав. Згідно
інформації наданої ДПС України боржник
доходів не отримує, зареєстровані
відкриті рахунки в установах банку
відсутні. Нерухомого майна та
транспортних засобів за боржником не
зареєстровано. Заборгованість по
аліментам станом на 30.01.2014р. складає
20667,98 грн. Станом на 30.01.2014р. боржником не
вчинено дій направлених на виконання
рішення суду, що свідчить про умисне
його невиконання. На підставі
викладеного, посилаючись на норми
законодавства, просить суд розглянути
подання та винести ухвалу , якою
встановити тимчасове обмеження у праві
виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України
до виконання зобов'язань за рішенням.

Дослідивши матеріали подання, суд
вважає, що подання ВДВС не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 2 ч.1 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється відповідно
до Конституції України та ЦПК України.
Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України
провадження в цивільних справах
здійснюється відповідно до законів,
чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
порядок виїзду з України та в'їзд в
Україну громадян України",
громадянинові України може бути
відмовлено у видачі паспорта або
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у випадках, якщо діють неврегульовані
аліменти, договірні чи інші невиконані
зобов'язання - до виконання зобов'язань
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України, або він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судових рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи) - до виконання зобов'язань.

Згідно п. 18 ч.3 ст. 11 ЗУ "Про виконавче
провадження", державний виконавець у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, має право звертатися до суду
за встановленням тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи за межі України - до
виконання зобов'язань за рішенням суду.

Таким чином, право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження у праві
виїзду за кордон виникає лише у разі
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням суду
зобов'язань, тобто наявність лише
самого зобов'язання не наділяє
державного виконавця правом на
звернення до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за кордон.

Окрім того, факт ухилення має
підтверджуватись сукупністю доказів,
які державний виконавець зазначає у
поданні.

Однак в наданих державним виконавцем
матеріалах відсутні будь - які
об'єктивні, беззаперечні докази на
підтвердження того, що боржник
ухиляється від виконання зобов'язання,
що державна виконавча служба вживала
достатньо заходів для примусового
виконання рішення суду.

Також суду не надано відомостей про
отримання боржником ОСОБА_1 копії
постанов державного виконавця про
відкриття виконавчого провадження за
вказаним виконавчим документом, а
також викликів до відділу державної
виконавчої служби.

Таким чином, дослідивши у сукупності
докази по справі, суд прийшов до
висновку, що в матеріалах справи
відсутні будь - які об'єктивні,
беззаперечні докази на підтвердження
того, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від
виконання покладених на нього
зобов'язань, а тому відмовляє у
задоволенні подання у повному обсязі.

На підставі п.18 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», ст. 6
Закону України «Про порядок виїзду з
України та в'їзду в Україну громадян
України», керуючись ст. 377-1 ЦПК України,
суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження ОСОБА_1, у праві
виїзду за межі України - відмовити.

На ухвалу суду протягом 5 днів з дня
отримання її копії може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя.

Суддя