Придніпровський районний суд
Справа № 711/3218/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

27 серпня 2014 року
м. Черкаси

Придніпровський районний суд м.
Черкаси в складі:

головуючого - судді
Позарецької С.М.

при секретарі
Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом Публічного
Акціонерного Товариства "Мегабанк" до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач - ВАТ «Мегабанк» звернувся до
суду з позовом (в подальшому змінений)
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості. Свої позовні вимоги
мотивує тим, що між ОСОБА_1 та ВАТ
«Мегабанк», правонаступником якого ПАТ
«МЕГАБАНК», був укладений кредитний
договір № 11-23ПВ/2007 від 16 березня 2007 р.,
Додаткова угода № 1 до кредитного
договору № 11-23ПВ/2007 від 07 березня 2008 р.,
відповідно до якого позивач надав
відповідачу кредит на споживчі потреби
в сумі 31350,00 доларів США, строком з 16.03.2007
року до 15.03.2017 року зі сплатою 13,0 %
річних.

3 метою забезпечення виконання своїх
зобов'язань за кредитним договором між
позивачем та відповідачем укладено
іпотечний договір № 11-23ПВ/2007-і,
посвідчений 16.03.2007 року приватним
нотаріусом Черкаського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 за № 2270,
відповідно до якого відповідач передав
у заставу банку визначене нерухоме
майно, а саме: однокімнатну квартиру,
загальною площею 35,1 кв.м, житловою
площею 17,1 кв.м, реєстращйний номер 18058956,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
вартістю 226600,00 грн. - у відповідності до
п. 1.4. іпотечного договору (Додаткової
угоди № 1 до іпотечного договору №
11-23ПВ/2007-1, посвідченої 07.03.2008 року
приватним нотаріусом Черкаського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
за № 956). Зазначена іпотека була
зареєстрована в Державному реєстрі
іпотек 16.03.2007р. за № 4645882 (Витяг про
реестрацію в ДРІ № 11662845 від 16.03.2007р.).

В порушення умов п.п. 1.1, 3.2.3, 4.2.
кредитного договору відповідач не
сплачує кредит та відсотки за його
користування, внаслідок чого виникла
заборгованість, яку позивач просить
стягнути з відповідача на свою користь,
а саме: борг в розмірі 52037,61 дол. США
(504733,59 грн., що за курсом НБУ 9,6994 грн. за 1
дол. США станом на 03.03.2014 р.), в т.ч. - 29295,00
дол. США (284143,92 грн., що за курсом НБУ 9,6994
грн. за 1 дол. США станом на 03.03.2014 р.) -
залишок кредиту за кредитним договором
№ 11-23ПВ/2007 від 16.03.2007р. та 22742, дол. США
(220589,67 грн., що за курсом НБУ 9,6994 грн. за 1
дол. США станом на 03.03.2014 р.) - залишок
несплачених процентов за кредитним
договором № 11-23ПВ/2007від 16.03. 2007р.; а
також штраф - 70192грн.84коп. за неналежне
виконання умов кредитного договору №
11-23ПВ/2007 від 16.03.2007р. (п.п.7.2 договору);
витрати по сплаті судового збору в сумі
3654,00грн.

Представник позивача за дорученням -
Данилевський В.Л. в судове засідання не
з'явився. До початку слухання справи
надано заяву про розгляд справи без
його участі, змінені позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив їх
задовольнити. Не заперечував проти
заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, про причини неявки суду не
повідомив, був належним чином
повідомленим про місце, дату та час
слухання справи рекомендованим листом,
які повернулися на адресу суду з
відміткою про неотримання "за
закінченням терміну зберігання", що
відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є
належним повідомленням сторони про
день та час розгляду справи.

Суд, на підставі ст. ст. 224 - 226 ЦПК
України ухвалив про заочний розгляд
справи на підставі наявних в справі
доказів.

Враховуючи думку представника
позивача, дослідивши письмові
матеріали справи та докази в їх
сукупності, на підставі повного,
об'єктивного та всебічного
дослідження, суд приходить до
наступного:

16.03.2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ
«Мегабанк», правонаступником якого є
ПАТ «МЕГАБАНК», укладений кредитний
договір № 11-23ПВ/2007, відповідно до якого
банк надав позичальнику кредит на
споживчі потреби в сумі 21700,00 доларів
США, строком з 16.03.2007 року до 15.03.2017 року
зі сплатою 13,0% річних.

07 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ
«Мегабанк» укладено Додаткову угоду №
1 до кредитного договору № 11-23ПВ/2007,
відповідно до якої п.1.1 Розділу 1
«Предмет договору» викладено в такій
редакції: «Кредитодавець
зобов'язується надати позичальникові
грошові кошти на споживчі потреби у
розмірі 31350,00 доларів США на строк з 15
березня 2008 року по 15 березня 2017 року зі
сплатою 13,0 % річних». Згідно із п.п. 3.2.1
Додаткової угоди передбачено, що
позичальник повинен повернути кредит у
повному обсязі до 16.00 год. 15 березня 2017
року. Крім того, кредитним договором
передбачено графік погашення кредиту,
який є невід»ємною частиною договору
(п.1.1 договору).

За п.3.2.3 договору, позичальник
зобов»язаний сплачувати нараховані
відсотки за користування кредитом та
відповідні комісійні винагороди,
обумовлені договором, у порядку,
встановленому договором. Пунктом 3.2.7
кредитного договору передбачено
послідовність погашення
заборгованості.

Повернення кредиту та сплата процентів
за його користування здійснюється
позичальником у валюті, в якій було
отримано кредит (п.5.4 договору).

Відповідно до п.3.3.1 договору,
кредитодавець має право достроково
розірвати договорі та вимагати
повернення кредиту, сплати нарахованих
процентів у випадку, в т.ч. порушення
позичальником умов договору.

У разі зміни облікової ставки НБУ,
кон»юнктури кредитного ринки та/або
вартості куплених кредитодавцем
грошово-кредитних ресурсів або
збільшення витрат кредитодавця за
іншими причинами, в т.ч. пов»язаними зі
змінами чинного законодавства, змінити
процентну ставку за користування
кредитом, повідомивши про це
позичальника письмово за 7 календарних
днів до дати, з якої починає діяти нова
процентна ставка (п.3.3.4 договору). З
03.09.2008р. процентна ставка визначена 14,50%
річних

3 метою забезпечення виконання своїх
зобов'язань за кредитним договором між
ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 укладено
іпотечний договір № 11-23ПВ/2007-і,
посвідчений 16.03.2007 року приватним
нотаріусом Черкаського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 за р/н 2270,
відповідно до якого ОСОБА_1 передав у
заставу банку визначене нерухоме
майно, а саме: однокімнатну квартиру,
загальною площею 35,1 кв.м, житловою
площею 17,1 кв.м, реєстраційний номер
18058956, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, вартістю 226600,00 грн. - у
відповідності до п. 1.4. іпотечного.

07.03.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Мегабанк»
укладено додаткову угоду № 1 до
іпотечного договору № 11-23ПВ/2007-1,
посвідчену 07.03.2008 року приватним
нотаріусом Черкаського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 за № 956.
Зазначена іпотека була зареєстрована в
Державному реєстрі іпотек 16.03.2007р. за №
4645882 (Витяг про реестрацію в ДРІ № 11662845
від 16.03.2007р.).

05.08.2013р. банк звертався до позичальника
з письмовою вимогою щодо порушення
умов кредитного договору та
необхідності сплатити існуючу
заборгованість, але відповідач не
відреагував на це.

В порушення п. п. 1.1, 3.2.3, 4.2. договору
відповідач не здійснює погашення
кредиту та процентів за його
користування згідно умов Договору і
станом 03.03.2014 року має заборгованість
перед банком: борг за кредитом - 29295,00
доларів США (за курсом НБУ станом на
03.03.2014р.- 1 долар США становить 9,6994 грн.),
що еквівалентно 284143грн. 92коп.; борг за
відсотками - 22742,61 доларів США (за курсом
НБУ станом на 03.03.2014р. - 1 долар США
становить 9,6994 грн.), що еквівалентно 220589
грн. 67 коп., а всього - 52037,61 доларів США
(за курсом НБУ станом на 03.03.2014р. - 1 долар
США становить 9,699 грн.), що еквівалентно
504733 грн. 59 коп. Наявність
заборгованості також вбачається з
даних виписки по особовому рахунку за
період з 16.03.2007р. по 27.03.2014р.

Відповідно до п. 7.2. Розділу 7
кредитного договору позичальник
зобов'язується сплатити штраф у
розмірі 10% від суми: за невиконання
прийнятих на себе зобов'язань щодо
повернення кредиту згідно із Додатком
№1; за невиконання прийнятих на себе
зобов'язань щодо погашення несвоєчасно
сплачених процентів та комісійних
винагород; за невиконання будь-якого з
прийнятого на себе обов'язків згідно із
п.п. 3.2.10. Розділу 3 кредитного договору,
а саме: «У п'ятиденний строк з дня
підписання Договору 1 не менше, ніж на
строк його дії застрахувати своє життя
на користь Кредитодавця», що загалом
становить - 70192грн. 84коп.

Отже, за наданими позивачем
розрахунками заборгованості, судом
встановлено, що ОСОБА_1 не в повному
обсязі сплачуює кошти на погашення
заборгованості, що призвело до
виникнення боргу, а саме: - борг за
кредитом - 29295,00 доларів США (за курсом
НБУ станом на 03.03.2014р.- 1 долар США
становить 9,6994 грн.), що еквівалентно
284143грн. 92коп.; борг за відсотками - 22742,61
доларів США (за курсом НБУ станом на
03.03.2014р. - 1 долар США становить 9,6994 грн.),
що еквівалентно 220589грн. 67коп., штрафи за
неналежне виконання умов кредитного
договору від 16.03.2007р. - 70192грн. 84коп.

Станом на 03.03.2014 року - 1 долар США
становить 9,699 грн.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15
ЦК України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутись до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України (ст. 4 ЦПК
України). Способи захисту визначені ст.
16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Докази
надаються сторонами та іншими особами,
що беруть участь у справі. Доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України).
Крім того, обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК
України).

Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред.,
що діяла на час виниклих
правовідносин), відповідно до ст.6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості. Загальні
положення про договір визначені
розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу
України.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки.

Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов"язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 цього
Кодексу. Якщо договором встановлений
обов"язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то у
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилась та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Порушенням зобов"язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов"язання
(неналежне виконання), що визначено ст.
610 ЦК України. Відповідно до положень
ст. 611 ЦК України, у разі порушення
зобов"язання настають правові наслідки
встановлені договором або законом.
Статтею 546 ЦК України встановлено, що
виконання зобов"язання може
забезпечуватися неустойкою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання (ст.549
ч.1 ЦК України). Поняття та підстави
виникнення права на неустойку
визначені ст.ст.549, 550 ЦК України.

Предметом неустойки може бути грошова
сума, рухове і нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства (ст. 551
ЦК України). Крім того, якщо за
порушення зобов"язання встановлено
неустойку, то вона підлягає стягненню у
повному розмірі, незалежно від
відшкодування збитків (ч.1 ст.624 ЦК
України).

Відповідно до вимог ст. 625 ч.1 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов"язання.

Крім того, відповідно до ст. 36 Закону
України "Про Національний банк України"
офіційний курс гривні до іноземних
валют установлюється НБУ. Валютні
курси встановлюються Нацбанком за
погодженням із Кабінетом Міністрів
України.

Крім того, згідно з Положенням про
встановлення офіційного курсу гривні
до іноземних валют та курсу
банківських металів, затвердж.
постановою НБУ від 12.11.2003р. №496,
офіційний курс гривні до іноземних
валют, зокрема до долара США,
установлюється щоденно. Для розрахунку
курсу гривні до іноземних валют
використовується інформація про
коригування іноземних валют за станом
на останню дату. Отже, незмінність
курсу гривні до іноземних валют
законодавчо не закріплена.

Таким чином, укладаючи кредитний
договір в іноземній валюті, сторони
брали на себе певні ризики на випадок
зміни валютного курсу та в момент
укладення договору не мали будь-яких
законних підстав уважати, що зміна
встановленого валютного курсу не
настане.

Крім того, кредитний договір між
сторонами по даній справі про
отримання позичальником кредиту в
іноземній валюті не суперечить
положенням ст. 524 ЦК України та умовам
зазначеного договору від 16.03.2007 року, з
якими під час укладання погодився
ОСОБА_1 Відповідно до положень п. 10
постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. №5
"Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
передбачено, що згідно зі ст. 99
Конституції України грошовою одиницею
України є гривня. Вказана стаття
визначає правовий статус гривні, але не
встановлює сферу її обігу, а ст. 192 ЦК
України передбачено, що іноземна
валюта може використовуватися в
Україні у випадках і в порядку,
встановлених законом. Пунктом 12
згаданої постанови передбачено, що у
разі, якщо кредит правомірно наданий в
іноземній валюті та кредитодавець
(позивач) просить стягнути кошти в
іноземній валюті, суд у резолютивній
частині рішення зазначає про стягнення
таких коштів саме в іноземній валюті,
що відповідає вимогам частини 3 ст. 533 ЦК
України.

Відповідно до частини першої статті 3
Декрету Кабінету Міністрів України
"Про систему валютного регулювання і
валютного контролю" від 19.02.1993 № 15-93
валюта України є єдиним законним
засобом платежу на території України,
який приймається без обмежень для
оплати будь-яких вимог та зобов'язань,
якщо інше не передбачено цим Декретом,
іншими актами валютного законодавства
України.

Відтак, вимоги щодо застосування
заходів відповідальності за порушення
грошових зобов'язань, визначених в
іноземній валюті, мають заявлятися в
національній валюті України (гривнях)
за офіційним курсом Національного
банку України на день заявлення
відповідної вимоги (крім випадків, коли
стороною зобов'язання, у якому виник
спір, одержано відповідну ліцензію
Національного банку України).

Крім того, як вже зазначалось,
стягнення заборгованості, в т.ч. боргу
по кредиту та відсотків за
користування кредитними коштами може
відбуватись в іноземній валюті з
дотриманням вимог Декрету КМУ "Про
систему валютного регулювання та
валютного контролю" від 19.02.1993р. №15-93.

Що стосується вимог щодо стягнення з
відповідача штрафу, то він підлягає до
стягнення у розмірі 70192грн. 84коп.,
розрахунок якого проведено у
національній валюті - гривні, оскільки
вищезазначені положення Декрету КМУ не
підлягають до застосування при
вирішенні цього питання.

Таким чином, встановивши обставини
справи, дослідивши наявні докази, суд
вважає за необхідне задовольнити
змінені позовні вимоги та стягнути з
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк»
заборгованість за договором від
16.03.2007р.: борг за кредитом - 29295,00 доларів
США (за курсом НБУ станом на 03.03.2014р.- 1
долар США становить 9,6994 грн.), що
еквівалентно 284143грн. 92коп.; борг за
відсотками - 22742,61 доларів США (за курсом
НБУ станом на 03.03.2014р. - 1 долар США
становить 9,6994 грн.), що еквівалентно
220589грн. 67коп., а всього - 52037,61 доларів
США (за курсом НБУ станом на 03.03.2014р. - 1
долар США становить 9,699грн.), що
еквівалентно 504733грн. 59коп. Крім того,
необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь
ПАТ "Мегабанк" штрафи за неналежне
виконання умов кредитного договору від
16.03.2007р. в розмірі 70192грн. 84коп.

На підставі ст. 88 ЦПК, ЗУ "Про судовий
збір" необхідно стягнути з ОСОБА_1 на
користь Публічного Акціонерного
Товариства "Мегабанк" судовий збір в
розмірі 3654 грн. 00коп., що
підтверджується меморіальним ордером
№2576_1 від 04.04.2014 року.

На підставі викладеного та керуючись
Конституцією України, ст.ст.6, 15, 16, 1054, 533,
610, 611, 625, 554, 192, 627, 550, 549, 624, 526, гл.16 розділу
ІV ЦК України, Декретом КМУ "Про систему
валютного регулювання та валютного
контролю" від 19.02.1993р. №15-93, ЗУ "Про
судовий збір", постановою Пленуму ВССУ
від 30.03.2012р. №5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин", ст.ст.
3,10,11,57-61,79,88,174,209, 212-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного Акціонерного Товариства
"Мегабанк" заборгованість за договором
від 16.03.2007р.:

борг за кредитом - 29295,00 доларів США (за
курсом НБУ станом на 03.03.2014р.- 1 долар США
становить 9,6994 грн.), що еквівалентно
284143грн. 92коп.;

борг за відсотками - 22742,61 доларів США
(за курсом НБУ станом на 03.03.2014р. - 1 долар
США становить 9,6994 грн.), що еквівалентно
220589грн. 67коп., а всього - 52037,61 доларів
США (за курсом НБУ станом на 03.03.2014р. - 1
долар США становить 9,699к грн..), що
еквівалентно 504733грн. 59коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного Акціонерного Товариства
"Мегабанк" заборгованість за договором
від 16.03.2007р.:

штрафи за неналежне виконання умов
кредитного договору від 16.03.2007р. -
70192грн. 84коп., а також судовий збір в
розмірі 3654грн. 00коп., а всього 73846грн.
84коп.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: С. М. Позарецька