Справа № 442/4955/13 Головуючий у 1 інстанції: Гайдук А.М.
Провадження № 22-ц/783/2261/14 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Мацея М.М., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю ОСОБА_2,

ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Дрогобицька міська рада, інспекція державного архітектурного будівельного контролю у Львівській області про усунення порушень у користуванні земельною ділянкою, -

встановила:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просила зобов»язати відповідача усунути порушення у користуванні нею належною їй земельною ділянкою шляхом звільнення земельної ділянки від будівельних матеріалів та демонтажу самовільно спорудженої відмостки на її земельній ділянці. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1001 га для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1. У будинку АДРЕСА_2 проживає відповідач, який здійснив самочинне будівництво на своїй земельній ділянці, зокрема, спорудив літню кухню, стіна якої є безпосередньо на межі земельної ділянки позивачки, та до стіни літньої кухні спорудив відмостку, яка захоплює частину земельної ділянки позивачки, а саме 0,5 м ширини та 4 м довжини. В подальшому позовні вимоги збільшила та просила зобов»язати відповідача усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою шляхом демонтажу самовільно спорудженого відповідачем паркану на її земельній ділянці.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 січня 2014 року позов задоволено частково. Зобов»язано ОСОБА_2 усунути порушення у користуванні ОСОБА_3 її земельною ділянкою шляхом демонтажу самовільно спорудженої відмостки та кам»яного паркану.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 В апеляційній скарзі просить рішення скасувати, оскільки вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. Зазначає, що літньою кухнею, яка була побудована у 1974 році, користується крім нього і його брат ОСОБА_5, який проживає АДРЕСА_2, який не був залучений до розгляду справи. Задовольняючи позов, суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивачка вимоги усунути порушення у користуванні ОСОБА_3 її земельною ділянкою шляхом демонтажу самовільно спорудженого кам»яного паркану не ставила. Зазначає, що паркан та відмостка встановлені на земельній ділянці прибудинкової території будинку АДРЕСА_2, суд прийшов до неправильного висновку про те, що відмостка знаходиться на земельній ділянці позивача. Земельна комісія не перевіряла чи відповідають дійсності розміри земельної ділянки позивачки, встановлені Державним актом на право власності на земельну ділянку.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що позивачці на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1001 га для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1, що стверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, виданого 21 серпня 2009 року (а.с.5). Відповідач проживає у будинку АДРЕСА_2. Будинок та господарські споруди за вищевказаною адресою знаходяться на балансі КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради., що стверджується двідкою КП «ЖЕО» №1869 (а.с.109).

Вирішуючи спір, міськрайонний суд відмовив у позові в частині зобов'язання відповідача звільнити земельну ділянку позивачки від будівельних матеріалів. У цій частині рішення суду не оскаржується.

Задовольняючи позов в частині зобов'язання відповідача провести демонтаж самовільно спорудженої відмостки та кам»яного паркану, районний суд виходив з наявності спорудженої відповідачем бетонної відмостки приєднаної до стіни літньої кухні відповідача та кам»яного паркану, що захоплюють земельну ділянку позивачки.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися гне можна з таких підстав.

Відповідно до положень ст.11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.58-59 ЦПК України.

З матеріалів справи убачається, що перевіркою інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області встановлено, що літня кухня побудована на прибудинковій території чотирьох квартирного будинку до 1986 року. В 2006 році ОСОБА_2 без дозволу на виконання будівельних робіт провів реконструкцію з прибудовою літньої кухні, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності 31.07.2006 року. Перевіркою інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області також встановлено, що ОСОБА_2 у період з 2006 року до вересня 2013 року влаштовані відмостка шириною 20-25 см. та паркан (а.с.22-23).

У матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази про те, що відмостка та паркан знаходяться на земельній ділянці позивачки.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про демонтаж самовільно спорудженої відмостки та паркана, як таких, що знаходяться на земельній ділянці позивачки.

Враховуючи викладене, рішення міськрайонного суду, як таке, що не відповідає вимогам матеріального права в силу вимог п. 2,4 ч.1 ст.309 ЦПК України залишатися в законній силі не може і підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 307 ч.1 п.2, ст. 314 ч.2, ст. 316, ст. 317, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 січня 2014 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Дрогобицька міська рада, інспекція державного архітектурного будівельного контролю у Львівській області про усунення порушень у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий М.М.Шандра

Судді: М.М. Мацей

Н.Л. Шумська