Справа № 401/5471/13-ц ; 2/401/112/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 року Світловодський
міськрайонний суд Кіровоградської
області в складі : головуючого - судді
Гармаш Т.І., при секретарі - Липко О.А,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Світловодську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Міського спортивного комплексу ім.
Тузовського про визнання недійсними
наказів про оголошення догани та
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до
міського спортивного комплексу імені
А.Тузовського про визнання недійсними
наказів про оголошення догани та
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що з 2008 року
працював в міському спортивному
комплексі імені А.Тузовського
робітником по комплексному
обслуговуванню споруд та обладнання.
Протягом 2013 року з боку керівництва
підприємства відносно ОСОБА_1 склалося
вкрай неприязне відношення.

20 жовтня 2013 року заступник директора
МСК ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_1 про
звільнення і відсторонення від роботи.

Позивач вважає, що його звільнення
було здійснено з порушенням його прав.
Так, наказ № 2 від 09.01.2013 року про
винесення догани та наказ № 48 від 17.09.2013
року про винесення догани йому не
надавались, що підтверджується
відсутністю його підпису про їхнє
отримання.

На заяву позивача від 13.11.2013 року про
надання йому наказів про застосування
доган, йому було відмовлено, чим було
порушено його права. Також, позивач
зазначив, що йому не відомі будь-які
підстави для застосування до нього
дисциплінарних стягнень, так як ним не
було допущено жодних порушень
дисципліни.

Внаслідок порушення відповідачем прав
ОСОБА_1 йому була завдана моральна
шкода, яка виразилась в душевних
стражданнях, оскільки неправомірними
діями відповідача були порушені
нормальні життєві зв'язки, внаслідок
чого він був вимушений докладати
додаткові зусилля для організації
свого життя. Позивач просить суд
стягнути 5000 грн. на відшкодування
завданої йому моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали,
посилаючись на обставини та докази, що
їх стверджують, просили позов
задовольнити у повному обсязі. Та крім
цього позивач пояснив, що до обов'язків
не входить утримання службового
приміщення у доброму санітарному стані
та відповідно його прибирання.

Представник відповідача позов не
визнав та суду пояснив, що ОСОБА_1
систематично порушував свої трудові
обов'язки, внаслідок чого має
дисциплінарні стягнення у виді доган, у
результаті чого був звільнений після
чергового порушення своїх трудових
обов'язків на підставі ч. 3 ст. 40 КЗпП
України. Процедура застосування
дисциплінарних стягнень була
здійснена у відповідності до вимог
законодавства, тому підстави для
скасувань наказів про винесення доган
та звільнення відсутні. А отже, вимоги
позивача про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку та
відшкодування моральної шкоди на
користь ОСОБА_1 є безпідставними та
необґрунтованими.

Заслухавши доводи сторін, з'ясувавши
обставини справи, перевіривши докази,
суд приходить до таких висновків.

ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах
з відповідачем та виконував роботу по
комплексному обслуговуванню споруд та
обладнання, що не заперечується
сторонами.

Наказом № 55 від 17 жовтня 2013 року ОСОБА_1
було звільнено за систематичне
невиконання обов'язків по ст. 40 п.3 КЗпП
України. Підставою звільнення є накази
№ 2 від 09.01.2013 р. та № 48 від 17.09.2013 р. про
застосування дисциплінарних стягнень
у виді доган та доповідна записка
ОСОБА_4 від 17.10.2013 року. (а.с. 35)

З матеріалів справи встановлено, що
згідно наказу № 2 від 09 січня 2013 року, за
порушення трудової дисципліни 08 січня
2013 року робітнику по комплексному
обслуговування споруд та обладнання
ОСОБА_1 об'явлено догану. Підставою
застосування дисциплінарного
стягнення була відсутність без
поважних причин на робочому місці з 08-30
і до закінчення робочого часу. (а.с. 27)
Наказом № 48 від 17 вересня 2013 року,
ОСОБА_1 оголошено догану за недбале
ставлення до виконання своїх
обов'язків. Підставою застосування
дисциплінарного стягнення була
відмова від виконання трудових
обов'язків при передачі зміни та а
також виявлення факту здійснення
ОСОБА_1 запису в журналі передачі зміни
з використанням нецензурних слів. (а.с.
31)

Відповідно до вимог ст.149 КЗпП України
до застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. Стягнення
оголошується в наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівнику під
розписку.

Як встановлено з матеріалів справи
зазначені вимоги закону щодо порядку
застосування дисциплінарних стягнень
відповідачем були дотримані, а саме
ОСОБА_1 пропонувалось надати письмові
пояснення з приводу порушень трудової
дисципліни, від чого він відмовився. З
наказами ОСОБА_1 був ознайомлений,
проте від його підписання відмовився,
про що складені акти від 09.01.2013 року (а.с.
29-30) та від 17.09.2013 року (а.с.32.)

Беручи до уваги зазначені обставини
суд приходить до висновку, що
застосовуючи до ОСОБА_1 дисциплінарне
стягнення відповідач діяв відповідно
до вимог закону, а тому підстав для
визнання наказів № 2 від 9 січня 2013 року
та № 48 від 17 вересня 2013 року
незаконними, суд не знаходить.

Вирішуючи питання щодо правомірності
наказу про звільнення позивача ОСОБА_1
№ 55 від 17 жовтня 2013 року, суд виходить з
того що відповідно до п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП
України, трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувались заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, зазначених у
п.19 Постанови від 06.11.1992 року № 9 «Про
практику розгляду судами трудових
спорів»( з наступними змінами та
доповненнями) за передбаченими п.3 ст. 40
КЗпП України підставами працівник може
бути звільнений лише за проступок на
роботі, вчинений після застосування до
нього дисциплінарного стягнення або
громадського стягнення за невиконання
без поважних причин обов'язків,
покладених на нього трудовим договором
або правилами внутрішнього трудового
розпорядку. У такому випадку
враховуються ті заходи
дисциплінарного стягнення, які
встановлені чинним законодавством і не
втратили юридичної сили за давністю
або не зняті достроково (ст. 151 КЗпП) та
ті громадські стягнення, які
застосовані до працівника за порушення
трудової дисципліни відповідно до
положення або статуту, що визначає
діяльність громадської організації, і
з дня накладення яких до видання наказу
про звільнення минуло не більше року.

Отже, законом визначено, що таким що
систематично порушує трудову
дисципліну, є працівник, який має не
зняте і не погашене дисциплінарне або
громадське стягнення, та знову порушив
трудову дисципліну.

З пояснень представника відповідача та
матеріалів справи встановлено, що
підставою для звільнення ОСОБА_1 була
доповідна записка ОСОБА_4 складена ним
17.10.2013 року на ім'я директора МСК імені
А.Тузовського, що дійсно 17.10.2013 року в
08.00 при передачі зміни, робітник ОСОБА_1
не передав зміну робітнику ОСОБА_5, як
цього вимагає посадова інструкція.
Приміщення на стадіоні не були
прибрані від сміття. (а.с. 36)

Крім цього 17.10.2013 року ОСОБА_5 склав
доповідну на ім'я директора МСК імені
А.Тузовського, що 17.10.2013 року при
передачі зміни на стадіоні було не
прибрано, валялись пусті пляшки з під
горілки, в бойлерній було брудно. На
його зауваження ОСОБА_1 пообіцяв
ОСОБА_5, що він довго жити не буде, що
було прямою погрозою його життю. (а.с.37).

Відповідно до ст. 147 КЗпП України
звільнення є заходом стягнення за
порушення трудової дисципліни, а тому
при застосуванні такого стягнення
власник або уповноважений ним орган
повинен дотримуватися порядку
застосування дисциплінарних стягнень,
передбаченого ст. 149 КЗпП України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для справи і щодо яких у
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, виникає спір. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

З приводу порушення трудової
дисципліни від ОСОБА_1 зажадали
пояснень, які він виклав у своїй
пояснювальній записці від 17.10.2013 року з
якої вбачається, що він не визнає своєї
провини за недбале ставлення до своїх
обов'язків при передачі зміни та
вказує, що він здав приміщення у тому
стані, у якому і прийняв.(а.с.38).

Актом від 17 жовтня 2013 року засвідчено,
що ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом №
55 від 17.10.2013 року, проте, від підпису про
ознайомлення з наказом відмовився (а.с.
39). Згідно акта від 18 жовтня 2013 року,
ОСОБА_1 відмовився від одержання
трудової книжки. (а.с. 42).

Частиною 1 статті 43 КЗпП України,
передбачено, що розірвання трудового
договору з підстав, передбачених
пунктами 1 (крім випадку ліквідації
підприємства, установи, організації), 2 -
5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього
Кодексу, може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

З пояснень представника відповідача
встановлено, що виборний орган
первинної профспілкової організації у
МСК ім. Тузовського відсутній. Водночас
представник відповідача повідомив що
згідно колективного договору (а.с.70-87)
звільнення працівника з ініціативи
роботодавця проводиться за
погодженням ради трудового колективу,
що є додатковою гарантією прав
працівників у разі їх звільнення.

Відповідно до протоколу № 1 зборів
ради трудового колективу МСК імені
А.Тузовського від 17 жовтня 2013 року,
ухвалено, питання про звільнення
робітника по комплексному
обслуговуванню споруд та обладнання
ОСОБА_1, вважати погодженим із радою
трудового колективу. (а.с. 58)

Згідно акту від 16 січня 2014 року, ОСОБА_1,
16 січня 2014 року, о 16 годині з'явився в
МСК імені А.Тузовського і в
ультимативній формі вимагав видати
йому трудову книжку. При передачі
трудової книжки, ОСОБА_1 відмовився від
підпису в акті та журналі реєстрації
видачі трудових книжок а також
відмовився отримувати трудову книжку.
Після цього ОСОБА_1 дозволив собі у
брутальній формі образити директора
МСК ОСОБА_10 та заступника директора МСК
ОСОБА_9 Для улагодження ситуації, був
викликаний наряд міліції, оскільки
ОСОБА_1 знаходився в нетверезому стані
та поводився неадекватно. (а.с. 61).

Свідок ОСОБА_7, яка є головою ради
трудового колективу, в судовому
засіданні пояснила, що рада колективу
погодила звільнення ОСОБА_1 з роботи у
зв'язку із систематичним порушенням
трудової дисципліни.

Допитаний у судовому засіданні Свідок
ОСОБА_5 підтвердив обставини, які були
зазначені ним у доповідній від 17.10.2013
року.

Свідок ОСОБА_9 вказав, що йому відомо
про звільнення ОСОБА_1 з підстав
систематичного порушення ним трудової
дисципліни.

Свідок ОСОБА_4 вказав, що він є
відповідальним за приймання-передачі
змін робітниками по комплексному
обслуговуванню споруд та обладнання та
повідомив про випадки неналежного
виконання ОСОБА_1 своїх трудових
обов'язків, за що він був притягнений до
дисциплінарної відповідальності.
Зазначив також, що при передачі змін
працівники вносять відповідні записи у
журнал передачі змін, де мається зразок
заповнення журналу з визначеним
переліком робіт, які повинен виконати
робітник у літній та зимовий період.

З посадової інструкції робітника по
комплексному обслуговуванню та
ремонту обладнання вбачається, що до
його функцій, зокрема, входить
виконання окремих наказів керівництва,
а обов'язком є дотримання правил
внутрішнього трудового
розпорядку.(а.с.88-89)

З інформації щодо порядку заповнення
журналу передачі змін робітниками по
комплексному обслуговуванню споруд та
обладнання (а.с.106-108) вбачається, що при
передачі змін робітник зобов'язаний
передати споруди та обладнання у
наявності та у справному стані, а
службові приміщення прибрані та у
доброму санітарному стані.

З посадовою інструкцією та правилами
заповнення журналу був ознайомлений
ОСОБА_1, про що свідчить його
власноручний підпис.

За таких обставин, суд не може
погодитись із доводами позивача, що
відповідач вимагав від нього виконання
роботи не обумовленої трудовим
договором.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, оцінивши
докази в їх сукупності, суд вважає що
позов не підлягає задоволенню у зв'язку
із недоведеністю порушень трудового
законодавства відповідачем під час
звільнення з роботи позивача ОСОБА_1

На підставі ст. 88 ЦПК України, у зв'язку
із відмовою у задоволенні позову
позивача, який звільнений від сплати
судового збору, судові витрати
компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного та ст.ст. 40, 43,
147, 149 КЗпП України, керуючись ст.ст.
10,11,209,212,214-215,217,218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до Міського
спортивного комплексу ім. Тузовського
про визнання недійсними наказів № 2 від
09.01.2013 року, № 48 від 17 вересня 2013 року; №
55 від 17 жовтня 2013 року, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Світловодський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів після його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду :
Т.І. Гармаш

24.02.2014