Апеляційний суд Житомирської області
Справа №276/825/14-ц Головуючий у 1-й інст. Мельник М. Л.
Категорія 30 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

в складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1

при секретарі Ковальській Я.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2014 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Володарсько-Волинському районі про встановлення фактів спільного проживання однією сімєю, призначення та виплати одноразової допомоги внаслідок смерті потерпілого,

в с т а н о в и в:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом. З урахуванням уточнених вимог від 29.08.2014 року просила встановити факт проживання її однією сім'єю як чоловіка та дружини з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 22.04.2014 року, з лютого 2009 року по день смерті ОСОБА_3; встановити факт, що вона є членом сімї померлого ОСОБА_3; зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Володарсько-Волинському районі Житомирської області призначити та виплатити їй одноразову допомогу, передбачену ч.7 ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві". В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 13.05.1978 року вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_3, від якого народились діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5. 20.01.2009 року шлюб між ними було розірвано, однак вони продовжували проживати однією сімєю в смт. Іршанськ. АДРЕСА_1 та вести спільне господарство. Так, вона прала чоловіку речі, готувала їжу, а він віддавав їй заробітну плату для утримання сім'ї, сплати комунальних послуг, придбання речей та продуктів. 22.04.2014 року у філії "Іршанський ГЗК" ПАТ "Кримський титан" стався нещасний випадок, внаслідок якого ОСОБА_3 помер. Ці обставини підтверджуються актом проведення спеціального розслідування від 15.05.2014 року та свідоцтвом про смерть. Проте, відповідачем їй було відмовлено у проведенні страхових виплат відповідно до ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві". Вважаючи таку відмову неправомірною, просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким встановити факт спільного проживання однією сім'єю, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 22.04.2014 року, як чоловіка та дружини з лютого 2009 року по день смерті ОСОБА_3; встановити факт, що ОСОБА_2 є членом сім»ї померлого ОСОБА_3; зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Володарсько-Волинському районі Житомирської області призначити та виплатити ОСОБА_2, одноразову допомогу внаслідок смерті потерпілого відповідно до п.7 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві".

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 22 квітня 2014 року у філії "Іршанський ГЗК" ПАТ "Кримський титан" стався нещасний випадок, внаслідок якого помер ОСОБА_3 (а.с.12-19). Останній був чоловіком позивачки.

Ці обставини встановлені судом та визнані сторонами.

Заявляючи вимогу про виплату одноразової допомоги, передбаченої ч.7 ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві", позивачка вважала, що для цієї виплати достатньою підставою є членство в сімї померлого від нещасного випадку на виробництві чоловіка.

Проте, відмовляючи у задоволенні позову, суд І-ї інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_2, відповідно до переліку осіб, визначеного у ст. 33 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві", не є особою, що має право на спірні страхові виплати.

При цьому судом враховано, що відповідно до п.п. «б» п.1 ч.1 ст.21 Закону, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, в тому числі, одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого.

Частиною 1 ст.28 Закону передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.28 Закону зазначені грошові суми складаються, в тому числі, із страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого).

Згідно ч.3 ст.33 Закону право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Отже, із системного аналізу зазначених вище положень закону випливає, що обовязковою умовою для виплати одноразової допомоги у звязку зі смертю потерпілого є факт перебування члена сімї померлого на його утриманні.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивачка на час смерті ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі з ним не перебувала та на його утриманні не знаходилася, оскільки хоча і досягла 55-річного віку, але офіційно працювала вчителькою в Іршанській гімназії ДНЗ.

Тобто, ОСОБА_2 не відноситься до кола осіб, які згідно із Законом мають право на одержання страхової виплати у вигляді одноразової допомоги на сім`ю, у зв'язку з втратою годувальника. Тому рішення суду в цій частині відповідає вимогам закону.

Посилання позивачки на ч.7 ст.34 Закону, як на підставу позову, висновків суду не спростовує та на їх правильність не впливає, оскільки вказана норма не встановлює коло осіб, які мають право на одноразову допомогу, а передбачає лише її розмір.

Крім того, правильними також є висновки суду і в частині вимог про встановлення юридичних фактів.

Так, статтею 256 ЦПК України передбачено встановлення фактів, що мають юридичне значення, у тому числі, і проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Законність оскаржуваного судового рішення виражається в тому, що факт, який встановлюється згідно з нормою матеріального права, повинен породжувати юридичні наслідки.

В даному випадку, встановлений судом факт проживання позивачки та померлого ОСОБА_3 однією сім`єю не породжує ніяких прав для позивачки, а саме, не дає їй права на отримання страхової виплати, на яку вона претендувала.

Оскаржуване рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304,308,313-315 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: