У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів: Завгородньої І.М., Горелкіної
Н.А., Іваненко Ю.Г.,- розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Данон» до
ОСОБА_5 про стягнення боргу за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_5 - ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду м. Києва від 5 грудня 2013 року

в с т а н о в и л а :

В червні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Данон» (далі - ТОВ
«Данон») звернулось до суду із позовом
до ОСОБА_5 про стягнення боргу.

Свої вимоги мотивувало тим, що 1 червня
2012 року між ТОВ «Данон» та ОСОБА_5
укладено договір найму (оренди) житла
за адресою: АДРЕСА_1 для проживання в
ній співробітника ТОВ «Данон» та
членів його сім'ї.

Відповідно до п.3.1 договору плата за
найм квартири та майна становила 6300
доларів США на місяць та сплачувалась
щоквартально одним платежем
за три місяці найму.

На виконання умов договору оренди ТОВ
«Данон» сплатило на рахунок ОСОБА_5
загальну суму орендної плати у розмірі
376 150 гривень 76 копійок за
оренду квартири у період з 1 червня 2012
року по 1 березня 2013 року.

Крім того, 15 червня 2012 року на виконання
п.3.3 договору позивачем було внесено
суму застави у розмірі двох щомісячних
орендних платежів у розмірі 83 585
гривень 60 копійок.

23 січня 2013 року сторони домовились про
розірвання договору оренди та
підписали додаткову угоду № 1 до
договору, якою домовились про
звільнення квартири до 28 лютого 2013
року.

Позивач повернув квартиру відповідачу
4 лютого 2013 року за актом
приймання-передачі, а 5 березня 2013 року
відповідач повернув йому суму орендної
плати за невикористаний час в розмірі
91440 гривень 64 копійки замість 119 410
гривень 20 копійок, у зв'язку з чим
просив суд стягнути з відповідача на
свою користь грошові кошти у розмірі 27
969 гривень 58 копійок, які
складаються з частини неповернутої
орендної плати за невикористаний
період та три проценти річних,
починаючи з 15 лютого 2012 року в
розмірі 372 гривні 07 копійок.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 16 жовтня 2013
року у задоволені позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
5 грудня 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про часткове задоволення
позову.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ТОВ
«Данон» 27 969 гривень 58
копійок.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5
- ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. При цьому суд касаційної
інстанції перевіряє законність і
обґрунтованість постановлених судових
рішень в межах позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції, та
доводів касаційної скарги.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
часткове задоволення позову,
апеляційний суд правильно виходив з
того, що відповідачем не надано
належних та допустимих доказів
заподіяння відповідачем матеріальної
шкоди внаслідок пошкодження майна, а
тому дійшов обґрунтованого висновку
про стягнення з відповідача на користь
позивача частину неповернутої
орендної плати за невикористаний
період.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про стягнення 3% річних,
апеляційний суд вірно встановив, що ст.
625 ЦК України не поширюється на
правовідносини з приводу стягнення
сплачених в якості авансу та
неповернутих після дострокового
розірвання договору оренди грошових
коштів.

Оскільки доводи касаційної скарги не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судом допущено
порушення норм матеріального або
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 -
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 5
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня
Н.А. Горелкіна
Ю.Г. Іваненко