Апеляційний суд міста Севастополя
Справа № 22ц-797/327/14р.
У 1 інстанції Гапонов Д.Ю.
Доповідач апеляційної
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Севастополя у
складі:

головуючого судді - Клочка В.П.,

суддів - Колбіної Т.П.,
Моцного М.В. ,

при секретарі: - Малаховій Н.В.,

за участю - представників позивача -
ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Севастополі апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення
Балаклавського районного суду м.
Севастополя від 02 грудня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до
Фонду комунального майна
Севастопольської міської Ради,
Комунального підприємства
«Житлосервіс №15» Севастопольської
міської Ради про звільнення житлових
приміщень,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року позивачка звернулася
до суду з позовом до відповідачів, в
якому, вточнивши свої позовні вимоги,
просила суд зобов`язати КП
«Житлосервіс №15» СМР та Фонд
комунального майна СМР звільнити
кімнати АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивачка має право на користування
спірними кімнатами, проте в них
мешкають інші особи. Відповідачі, на
балансі яких перебуває гуртожиток, не
чинять будь-яких дій щодо виселення
осіб, які без законних підстав мешкають
у спірних кімнатах.

Заочним рішення Балаклавського
районного суду м.Севастополя від 02
грудня 2013 року у задоволенні позову
було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
позивачка подала апеляційну скаргу, в
якій ставиться питання про скасування
зазначеного рішення суду з підстав
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, заслухавши осіб, що з'явилися у
судове засідання, дослідивши матеріали
справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову, виходив з того, що
позивачкою не було доведено свого
права на користування спірними
житловими приміщеннями, а тому її
вимоги є небгрунтованими.

З данними висновками погоджується
колегія суддів.

Відповідно до довідки КП
«Житлосервіс-15», ОСОБА_6 зареєстрована
за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 7).

З пояснень позивачки вбачається, що
вона проживала у спірному житловому
приміщенні по АДРЕСА_1 з 1992 року.

У 2007 році КП «Житлосервіс» на підставі
ордеру вселив у спірне житлове
приміщення інших осіб.

Рішенням Балаклавського районного
суду м.Севастополя від 25 вересня 2012
року було частково задоволено позов
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 Визнано
недійсним ордер, виданий 12 лютого 2007
року КП «Житлосервіс №15» ОСОБА_8 та
членам її родини. В задоволенні решти
позову відмовлено. Рішення набрало
чинності (а.с.6).

Вказаним рішенням відмовлено у
задоволенні вимог позивачів про
визнання за ними права користування
житловими приміщеннями за адресою:
АДРЕСА_1.

У рішенні зазначено, що позивачами не
доведено існування правових підстав
для користування спірними житловими
приміщеннями, а їх посилання на
існування договору найму з КП
«Житлосервіс» не знайшли свого
підтвердження в суді, оскільки
представник відповідача заперечував
проти існування такого договору, в
наслідок чого підстави для визнання за
позивачами права користування
спірними житловими приміщеннями
відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів не може прийняти до
уваги доводи апеляційної скарги
позивачів, бо під час розгляду справи у
суді першої та апеляційної інстанції
не було надано жодного доказу, який
підтверджує право позивачки на
користування спірним приміщенням. Крім
того взагалі відсутні жодні відомості
(ордер, договір найму та інше) щодо
підстав вселення позивачки у спірне
житло у 1992 році, як нею зазначається.

Відповідно до ч.1,2 ст.128 ЖК УРСР
порядок надання жилої площі в
гуртожитках визначається
законодавством Союзу РСР, цим
Кодексом та іншими актами
законодавства Української РСР. Жила
площа в гуртожитку надається за
спільним рішенням адміністрації
підприємства, установи, організації
чи органу кооперативної або іншої
громадської організації та
відповідного профспілкового комітету
і комітету комсомолу.

Відповідно до ч.1,4 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що при вирішенні спору
судом з'ясовані всі обставини справи,
рішення суду відповідає вимогам
закону, підстав для його скасування
колегія не знаходить, а тому відповідно
до ч.1 ст.308 ЦПК України рішення підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313,314,315,317,319
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Заочне рішення Балаклавського
районного суду м. Севастополя від 02
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:
В.П. Клочко

Судді:
Т.П. Колбіна

М.В.
Моцний