Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1264/14-ц

07 листопада 2014 року
Богородчанський районний суд
Івано-Франківської області

в складі
головуючого-судді: Битківського Л.М.

з участю
секретаря Дякун М.В.

прокурора
Саюка Н.В.

представників
позивача Копильчка А.Б., Печіль Л.І.

представників відповідача ОСОБА_3,
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Богородчани справу за
позовом прокурора Богородчанського
району в інтересах держави в особі
Департаменту охорони здоров'я
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації до ОСОБА_6 про
відшкодування витрат на стаціонарне
лікування потерпілих від злочину,

в с т а н о в и в:

Прокурор Богородчанського району
звернувся в суд з позовом в інтересах
держави в особі Департаменту охорони
здоров'я Івано-Франківської обласної
державної адміністрації до ОСОБА_6 про
відшкодування витрат на стаціонарне
лікування потерпілих від злочину.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
ухвалою Богородчанського районного
суду від 10.02.2014 року ОСОБА_6 визнано
винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і
звільнено його від кримінальної
відповідальності із застосуванням
примусових заходів виховного
характеру.

Потерпілі від неправомірних дій ОСОБА_6
- ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримали тілесні
ушкодження середнього ступеня
тяжкості, що викликали тривалий розлад
здоров'я і є небезпечними для життя в
момент спричинення. Потерпілі
перебували на лікуванні у відділенні
травматології Івано-Франківської
обласної дитячої клінічної лікарні і
відповідно на їхнє лікування були
затрачені бюджетні кошти. Згідно
поданого Івано-Франківською ОДКЛ
розрахунку вартість лікування
потерпілих склала 7171 грн., з них на
лікування ОСОБА_7 - 3685 грн, на лікування
ОСОБА_8 - 3432 грн. Дані кошти прокурор
просив стягнути з відповідача на
користь Департаменту охорони здоров'я
Івано-Франківської ОДА, оскільки
Івано-Франківська обласна дитяча
лікарня, у якій проводилось лікування
потерпілих, перебуває у державні
власності та фінансується з
департаменту охорони здоров'я
Івано-Франківської ОДА.

В ході розгляду справи прокурор
уточнив позовні вимоги та клопотав про
залучення до розгляду справи в якості
позивача Івано-Франківської обласної
дитячої клінічної лікарні.

В судовому засіданні прокурор
уточнений позов підтримав та просив
задовольнити в повному обсязі з
підстав викладених у позовній заяві.

Представник департаменту охорони
здоровя в судовому засіданні заявлений
позов підтримав.

Представник Івано-Франківської ОДКЛ
заявлений позов підтримала і вказала
про необхідність стягнення коштів на
користь ОДКЛ, оскільки вказані кошти
витрачені безпосередньо лікарнею і
будуть повернуті до бюджету через
рахунки лікарні.

Представники відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги визнали
частково. Вказали, що визнають
обов'язок відшкодування коштів,
витрачених на лікування потерпілих від
злочину, однак не погодились з поданим
розрахунком в частині включення до
витрат лікарських оглядів, вартість
яких розцінена залежно від кратності
оглядів. Таку позицію мотивували тим,
що оплата праці лікарів проводиться за
фіксованими ставками і не залежить від
кількості оглядів того чи іншого
пацієнта.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши письмові докази, які подані
у розпорядження суду, з'ясувавши
фактичні обставини справи, суд прийшов
до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню.

З матеріалів кримінального
провадження №0000433 вбачається, що
відповідачу органом досудового
розслідування пред'явлено
обвинувачення у тому, що він вчинив
злочин передбачений ч.1 ст. 286 КК
України, а саме неповнолітній
обвинувачений ОСОБА_6 09 листопада 2013 р.,
керуючи автомобілем марки
«Фольксваген Кадді», рухаючись
ділянкою автодороги
«Богородчани-Чукалівка», км 3+660 порушив
п. 1.2, 2.1, 2.3, 10.1, 12.2, 12.6 Правил дорожнього
руху України внаслідок чого
відбулась дорожньо-транспортна
пригода, в результаті якої ОСОБА_8,
ОСОБА_7 були спричинені середньої
тяжкості тілесні ушкодження. В
результаті неправомірних дій ОСОБА_6
потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні
ушкодження у вигляді закритого багато
уламкового перелому лівої стегнової
кістки в середній третині зі зміщенням
кісткових уламків, що викликало
необхідність проведення операції №476
«накладання скелетного витягу за
виростки лівого стегна» та №483
«закритий остеосинтез лівого стегна
АЗФ Костюка», які відносяться до
тілесних ушкоджень середнього ступеня
тяжкості, що викликали тривалий розлад
здоров'я і є небезпечними для життя у
момент спричинення.

Потерпіла ОСОБА_8 отримала закритий
перелом лівої стегнової кістки на
межі верхньої та середньої третини зі
зміщенням кісткових уламків, що
викликало необхідність проведення
операції №477 «накладання
скелетного витягу за виростки лівого
стегна» та «остеосинтез стегна цвяхом
Кюнчера», закритий перелом лівої
променевої кістки в нижній третині зі
зміщенням кісткових уламків, які
відносяться до тілесних ушкоджень
середнього ступеня тяжкості, що
викликали тривалий розлад здоров'я і
є небезпечними для життя у момент
спричинення.

Ухвалою Богородчанського районного
суду від 10.02.2014 року кримінальне
провадження №0000433 про
обвинувачення неповнолітнього ОСОБА_6
за ч.1 ст.286 КК України до
неповнолітнього застосовано примусові
заходи виховного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст.1206 ЦК України,
особа, яка вчинила злочин, зобов'язана
відшкодувати витрати закладові
охорони здоров'я на лікування
потерпілого від цього злочину, крім
випадку завдання шкоди при перевищенні
меж необхідної оборони або у стані
сильного душевного хвилювання, що
виникло раптово внаслідок насильства
або тяжкої образи з боку потерпілого.
Ч.3 цієї статті передбачено, якщо
лікування проводилось закладом
охорони здоров'я, що є у державній
власності, кошти на відшкодування
витрат на лікування відшкодовуються до
відповідного бюджету.

Обчислення розміру фактичних витрат
закладу охорони здоров'я на стаціонера
не лікування потерпілого від
злочинного діяння та зарахування
стягнення з винних осіб до
відповідного бюджету і їх використання
здійснюється відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України №545 від
16.07.1993 р. Відповідно до п.2 зазначеного
Порядку сума коштів, яка підлягає
відшкодуванню, визначається закладом
охорони здоров'я, в якому перебував на
лікуванні потерпілий, виходячи з
кількості ліжко-днів, проведених ним в
стаціонарі, та вартості витрат на його
лікування в день.

Як встановлено судом, єдиної методики
розрахунку витрат на стаціонарне
лікування, яка була б затверджена
нормативними актами Кабінету
Міністрів України чи Міністерства
охорони здоров'я немає. Така методика
для розрахунку вартсоті медичних
послуг в Івано-Франківській ОДКЛ
затверджена безпосередньо головним
лікарем лікарні. Згідно наданої ОДКЛ
інформації від 29.07.2014 р. №876 сума
витрачених бюджетних коштів за час
стаціонарного лікування ОСОБА_7 з 09.11.2013
р. по 29.11.2013 року (20 ліжко-днів) складає
2900,94 грн, та за період з 06.05.2014 року по
13.05.2014 року (7 ліжко-днів) складає 2592,41
грн. становить 946,84 грн. (а.с. 4). На
підставі тієї ж інформаційної довідки
сума витрачених бюджетних коштів за
час стаціонарного лікування ОСОБА_8 з
09.11.2013 р. по 25.11.2013 року (16 ліжко-днів)
складає 2592,41 грн, та за період з 13.01.2014
року по 27.01.2014 року (14 ліжко-днів)
складає 840,56 грн., та з 24.02.2014 року по
11.03.2014 року (15 ліжко-днів) складає 922,28
грн. (а.с. 4).

Разом з тим, в ході допиту в судовому
засіданні економіста з фінансової
роботи ОДКЛ ОСОБА_9 встановлено, що до
розрахунку вартості лікування
потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 включено
також витрати на оплату праці наукових
працівників, які не входять до штату
працівників ОДКЛ, зокрема професорів
та доцентів Івано-Франківського
медичного університету. На думку суду
підстав для включення таких витрат до
розрахунків вартості лікування
потерпілих немає. Відповідно до
згаданого вище Порядку обчислення
розміру фактичних витрат закладу
охорони здоров'я на стаціонарне
лікування потерпілого…,визначення
суми витрат за один ліжко-день
провадиться виходячи з фактичної
кількості ліжко-днів і загальної суми
фактичних витрат за місяць (в якому
проводилось лікування) на утримання
лікувального закладу, за винятком
втрат на капітальні вкладення, ремонт і
придбання інвентарю та обладнання.
Виходячи з того, що лікарнею не були
понесені витрати на оплату праці
професора та доцента, то такі витрати
лікарнею не можуть вважатись фактично
понесеними.

Таким чином, з розрахунку вартості
лікування ОСОБА_7 слід виключити
розраховану вартість огляду
професором та доцентом на суму 1080 грн.
(720+60+300), а з розрахунку по ОСОБА_8 - 540 грн.
(300+120+60+60). В решті поданий розрахунок
судом визнано обґрунтованим і
нараховані кошти підлягають стягненню
з відповідача.

Судові витрати по справі, відповідно до
ст.88 ЦПК України слід покласти на
відповідача.

На підставі наведеного, ст.23, 1167 ЦК
України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК
України, суд ,-

вирішив:

Позов задовольнити частково. Стягнути
з ОСОБА_6 на користь Івано-Франківської
обласної дитячої клінічної лікарні для
подальшого зарахування до
відповідного бюджету на відшкодування
витрат на стаціонарне лікування
потерпілого ОСОБА_7 - 2606,25 грн., і на
відшкодування витрат на стаціонарне
лікування потерпілої ОСОБА_8 - 3815,25 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 243,60 грн. судового
збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Івано-Франківської області через
суд першої інстанції шляхом подання в
10-ти денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
Битківський Л.М.