Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2014 Справа №607/5771/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого-судді Дуди О.О.

з участю секретаря Добрянської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Надра" про визнання недійсними кредитного договору в частині, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 04 липня 2008 року ОСОБА_2 ВАТ «Комерційний банк «Надра» правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «Надра» в особі Тернопільського регіонального управління підписали кредитний договір №118/2008-МКЧ на отримання кредиту в сумі 70000 грн. на споживчі цілі, зі сплатою відсотків з розрахунку 20,9% річних та з терміном повернення до 03 липня 2014 року, шляхом сплати щомісячних платежів по 1726,00 грн. Протягом 2008-2013 років позивач сплачував банку 59 378 грн. У 2013 році банк пред'явив їй розрахунок заборгованості по кредитному договору, у якому нарахував відсотки по подвійній ставці 41,80 %, посилаючись на пункт 4.1.2.2 кредитного договору.

Позивач вважає, що усупереч положенню ст.11 ч.5 п.4 ЗУ «Про захист прав споживачів», у пункті 4.1.2.2 кредитного договору встановлені дискримінаційні умови зміни відсоткової ставки. Чомусь пункт 4.1.2.2 кредитного договору передбачає подвоєння відсоткової ставки при просрочці кредиту, що по своїй суті є штрафною санкцією. Але ж розділом 9 кредитного договору вже передбачена конкретна відповідальність за простроч ку оплат.

Жодних роз'яснень у письмовій формі, як того вимагає ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та п.5.1.2 кредитного договору, банк не надав.

Позивач вважає, що пункт 4.1.2.2 кредитного договору містить несправедливі умови і його слід визнати недійсним на підставі ст.11 ч.5 п.4 та ст. 18 ч.ч.2, 5 ЗУ «Про захист прав споживачів», просить визнати недійсним пункт 4.1.2.2 кредитного договору №118/2008-МКЧ, укладеного 04 липня 2008 року між ОСОБА_1 і Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «Надра».

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, крім того просить суд взяти до уваги причини виникнення даного позову. ОСОБА_1, бажаючи упорядкувати розрахунки з ПАТ КБ «Надра», 08.07.2013 року подала запит про звірку стану кредиту. У банку їй видали: офіційний розрахунок станом на 11.04.2013 року про нарахування подвійних відсотків 41,8%; неофіційний розрахунок із даними, що гроші, які сплачує позивач, відносяться у категорію «погашение сомнительных процентов». Такі дії банку спричинили судові процеси. Після їх початку, 13.01.2014 року банк видав довідку № 55/3/2-157, де взагалі не зазначена ставка відсотків. Позивач вважає, що підставою для маніпуляцій банку із ставкою % по кредиту є спірний пункт 4.1.2.2 кредитного договору, який дозволяє нараховувати і одинарні, і подвійні відсотки, що незаконно. Крім того просить суд звернути увагу на формулювання пунктів 4.1.2.2 і 9.2 кредитного договору: 4.1.2.2 У випадку прострочення виконання зобов'язання у відношення повернення Кредиту .... настає неустойка, названа «відсотки 41,8% річних», що фактично є сплатою звичайних відсотків 20,9 % річних і пені 20,9% річних; 9.2. У разі порушення позичальником строків повернення Кредиту ...настає неустойка, названа прямо «пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ», а саме 15% річних. Таким чином, у кредитний договір від 04.07.2008року закладена подвійна юридична відповідальність за те саме порушення договору, що незаконно.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та вказав, що банком при укладенні з позивачем спірного кредитного договору та визначенні платежів за кредитним договором не було порушено вимог чинного законодавства. Вважає позов безпідставним та просить відмовити у його задоволенні.

Судом встановлено наступні обставини.

04 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Комерційний банк «Надра» правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «Надра» в особі Тернопільського регіонального управління підписали кредитний договір №118/2008-МКЧ на отримання кредиту в сумі 70000 грн. на споживчі цілі, зі сплатою відсотків з розрахунку 20,9% річних та з терміном повернення до 03 липня 2014 року, шляхом сплати щомісячних платежів по 1726,00 грн.

Відповідно до пункту 4.1.2.2 вказаного договору передбачено, що у випадку прострочення виконання зобов"язання у відношенні повернення кредиту у строк, обумовлений у п.4.1.1. цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом або його частини (якщо зобов"язання частково виконані позичальником) у розмірі 41,8% річних виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці, рік дорівнює 360 днів.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 11.04.2013 року становить 101695,92 грн., з яких: тіло кредиту - 66861,32 грн. (в тому числі прострочено 44328,63грн.); відсотки 26136,14грн. (в тому чилі прострочено 12356,21грн.); пеня -5 864,22грн.; штраф -2834,24грн.

Відповідно до довідки виданої ПАТ КБ "Надра" станом на 28.10.2014року зобов"язання ОСОБА_1 перед банком по кредиту складає 132897,08грн. з яких 66861,32грн.- залишок по тілу кредиту, 33625,83грн. заборгованість по відсоткам, 27365,32грн. пеня за несвоєчасну сплату платежів, 5044,61грн. штраф за порушення умов договору згідно п.9.2.

Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України договір є обовязковий для виконання сторонами, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

У наведеному Законі чітко прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення. При цьому в разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Суд критично оцінює доводи позивача, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, оскільки вони спростовуються вищенаведеними нормами.

Таким чином, аналізуючи докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що ПАТ КБ "Надра", на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу НБУ, укладаючи кредитні договори з позивачами та нараховуючи платежі за цими договорами в іноземній валюті, діяв в межах своїх повноважень та згідно вимог чинного законодавства,підстави для визнання оспорюваних договорів недійсними відсутні, права позивачів відповідачем не порушено, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 192, 524, 526, 629, 1054 ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність",Закону України "Про захист прав споживачів", суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Надра" про визнання недійсними кредитного договору в частині відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Дуда О.О.