Номер провадження № 22-ц/785/904/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Оверіної О.В., Журавльова О.Г.,

за участю секретаря - Счастлівцевої
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Прокуратури Приморського
району м. Одеси, Публічного
Акціонерного Товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» в особі філії
Південного головного регіонального
управління ПАТ КБ «ПриватБанк», ГУМВС
України в Одеській області, приватного
акціонерного товариства з іноземними
інвестиціями «СИНТЕЗ ОЙЛ», за участю
третіх осіб ОСОБА_3, Державної
казначейської служби України про
звільнення майна з-під арешту за
апеляційними скаргами приватного
акціонерного товариства з іноземними
інвестиціями «СИНТЕЗ ОЙЛ», першого
заступника прокурора Приморського
району м.Одеси на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 12 вересня
2013 року,

ВСТАНОВИЛА :

У червні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Прокуратури
Приморського району м. Одеси, ПАТ КБ
«ПриватБанк» в особі філії Південного
головного регіонального управління
ПАТ КБ «ПриватБанк», ГУМВС України в
Одеській області, приватного
акціонерного товариства з іноземними
інвестиціями «СИНТЕЗ ОЙЛ», за участю
третіх осіб ОСОБА_3, Державної
казначейської служби України про
звільнення майна з-під арешту та
стягнення грошей.

Позивачка посилалася на те, що 09.09.2008
року на підставі рішення мирового
судді судової ділянки № 119 району
Кунцево м. Москви від 27.08.2008 року шлюб
між нею ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був
припинений.

15.06.2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ
«ПриватБанк» були укладені договори №
SAMDN5006 від 15.06.2007 року, № SAMDN9157
від 21.11.2007 року, № SAMDN9001 від 04.11.2008
року, відповідно до умов яких на ім'я
ОСОБА_3 було відкрито депозитні рахунки
в ПАТ КБ «ПриватБанк», на які він вніс
грошові кошти, накопичені за час
спільного проживання однією сім'єю з
позивачкою ОСОБА_2

18.08.2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
була укладена угода про поділ майна між
колишнім подружжям, відповідно до умов
якої у власність ОСОБА_2 відійшли
грошові кошти на депозитних рахунках в
ПАТ КБ «ПриватБанк», які були внесені
ОСОБА_3 на підставі договорів №
SAMDN5006 від 15.06.2007 року, № SAMDN9157
від 21.11.2007 року, № SAMDN9001 від 04.11.2008
року.

07.02.2009 року СУ ГУМВС України в
Одеській області відносно колишнього
чоловіка позивачки - ОСОБА_3 була
порушена кримінальна справа. 08.11.2010
року Приморським районним судом м.
Одеси винесено постанову по справі №
9-3507/10, згідно якої на вищезазначені
депозитні вклади ОСОБА_3, відкриті в
філії «Південного головного
регіонального управління ПАТ КБ
«ПриватБанк», було накладено арешт.

Рішенням Приморського районного
суд м. Одеси від 23.12.2010 року визнано
дійсним договір про поділ майна між
колишнім подружжям, укладений 18.08.2009
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за
позивачкою було визнане право
власності на вищезазначені грошові
кошти на депозитних рахунках.

Як встановлено зазначеним рішенням,
право власності на заарештовані
постановою судді Приморського
районного суду м. Одеси Іванова В.В. від
08.11.2010 року по справі № 9-3507/10 грошові
кошти позивачка правомірна набула
18.08.2009 року на підставі договору про
поділ майна між колишнім подружжям,
укладеного між позивачкою та ОСОБА_3,
тобто задовго до накладення арешту на
них.

Оскільки депозитні вклади на ім'я
ОСОБА_3 на рахунках НОМЕР_1 НОМЕР_2
НОМЕР_3 в філії «Південного головного
регіонального управління ПАТ КБ
«ПриватБанк» не є майном ОСОБА_3 -
обвинуваченого по кримінальній справі
№ 1-771/2010 або осіб, які несуть за законом
матеріальну відповідальність за його
дії, за рахунок цього майна не може
забезпечуватись цивільний позов по
вказаній кримінальній справі,
позивачка просила відновити її права
власника.

Внаслідок накладення арешту на належне
позивачці майно вона позбавлена
можливості здійснювати володіння,
користування і розпорядження своїми
грошовими коштами, що свідчить про
суттєве порушення її права власності і
може призвести до звернення стягнення
на них, конфіскації тощо.

Позивачка просила усунути перешкоди у
здійсненні нею права користування та
розпорядження своїм майном, депозитні
вклади на рахунках НОМЕР_1 (номер
договору SAMDN9157, залишок на 05.11.2010
року - 27 571,86 доларів США), НОМЕР_2 (номер
договору № SAMDN9001, залишок на 05.11.2010
року - 58 824,46 євро), НОМЕР_3 (номер
договору SAMDN5006, залишок на 05.11.2010
року - 50 000 доларів США), відкриті на ім'я
ОСОБА_3 в філії «Південного головного
регіонального управління ПАТ КБ
«ПриватБанк», звільнити з-під арешту та
стягнути ці кошти з ПАТ КБ
«ПриватБанк».

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 17 листопада
2011 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
25 квітня 2012 року, позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 листопада 2012
року заочне рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 17 листопада
2011 року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 25 квітня 2012 року
скасовано, справу повернуто до суду
першої інстанції на новий судовий
розгляд.

На виконання вимог ухвали ВССУ в
процесі нового судового розгляду до
участі у справі були залучені в якості
співвідповідача ПРАТ з іноземними
інвестиціями «Синтез Ойл» та в якості
третьої особи Державна казначейська
служба України.

Позивачка ОСОБА_2 через свого
представника звернулася до суду з
письмовою заявою, в якій просила
залишити без розгляду її позовні
вимоги про стягнення з ПАТ КБ
«ПриватБанк» коштів, які знаходяться
на рахунках НОМЕР_3, НОМЕР_1 НОМЕР_2 та
підтримала позовні вимоги про
звільнення майна з-під арешту.

Рішенням Приморського районного суду
м.Одеси від 12 вересня 2013 року позовну
заяву ОСОБА_2 задоволено.

Суд звільнив з-під арешту, накладеного
08.11.2010 року постановою судді
Приморського районного суду м. Одеси
Іванова В.В. по справі № 9-3507/10,
депозитні вклади на ім'я ОСОБА_3 в філії
«Південного головного регіонального
управління ПАТ КБ «ПриватБанк» (МФО
328704, , розташованій за
адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 22-а) на
рахунках:

- НОМЕР_3 в філії «Південне головне
регіональне управління ПАТ КБ
«ПриватБанк» відповідно до договору №
SAMDN5006 від 15.06.2007 року, укладеного
між ПриватБанком та ОСОБА_3 (залишок на
рахунку - 50 000,17 доларів США);

- НОМЕР_1 в філії «Південне головне
регіональне управління ПАТ КБ
«ПриватБанк» відповідно до договору №
SAMDN9157 від 21.11.2007 року, укладеного
між Приватбанком та ОСОБА_3 (залишок на
рахунку - 27 571,86 доларів США);

- НОМЕР_2 в філії «Південне головне
регіональне управління ПАТ КБ
«ПриватБанк» відповідно до договору №
SAMDN9001від 04.11.2008 року, укладеного
між Приватбанком та ОСОБА_3 (залишок на
рахунку - 58 824,99 євро).

В апеляційних скаргах приватне
акціонерне товариство з іноземними
інвестиціями «СИНТЕЗ ОЙЛ», перший
заступник прокурора Приморського
району м.Одеси просять рішення суду
скасувати, тому що воно ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нове
рішення, яким закрити провадження по
цій справі.

Справа в суді апеляційної інстанції
розглянута на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України у відсутності ОСОБА_2, її
представника. ОСОБА_3, представника ПАТ
КБ «Приватбанк», котрі належним чином
повідомлені про час та місце судового
розгляду, що підтверджується
розписками про отримання судових
повідомлень про виклик.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційних скарг, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг і заявлених
вимог колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 суд першої
інстанції посилався на те, що позивачка
являється власником депозитних
вкладів, які знаходяться на рахунках
НОМЕР_3, НОМЕР_1 НОМЕР_2 на підставі
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 23.12.2010 року, а власник має
право витребувати своє майно від особи,
в якої воно знаходиться.

Однак, колегія суддів з такими
висновками суду першої інстанції не
погоджується, оскільки вони не
відповідають обставинам справи та
судом неправильно застосовано норми
матеріального закону, що, відповідно до
п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, є
підставами для скасування рішення суду
з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що постановою
судді Приморського районного суду м.
Одеси від 08.11.2010 року в кримінальні
справі за обвинуваченням ОСОБА_3 за
ознаками злочину передбаченого ст. 191 ч.
5 КК України, накладено арешт на
депозитні вклади ОСОБА_3, відкриті ним в
філії «Південного головного
регіонального управління ПАТ КБ
«ПриватБанк»: НОМЕР_3 до договору №
SAMDN5006 від 15.06.2007 року (залишок на
рахунку - 50 000,17 доларів США); НОМЕР_1 до
договору № SAMDN9157 від 21.11.2007 року
(залишок на рахунку - 27 571,86 доларів США);
НОМЕР_2 до договору № SAMDN9001 від
04.11.2008 року, (залишок на рахунку - 58 824,99
євро).

09.09.2008 року на підставі рішення
мирового судді судової ділянки № 119
району Кунцево м. Москви від 27.08.2008 року
шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, що
підтверджено свідоцтвом про
розірвання шлюбу НОМЕР_4, виданим
Кунцевським відділом ЗАГС м. Москви.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 23 грудня 2010 року визнано
дійсним договір про поділ майна між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 18.08.2009 року,
відповідно до умов якого у власність
ОСОБА_2 відійшли грошові кошти на
депозитних рахунках НОМЕР_3, НОМЕР_1
НОМЕР_2 внесених ОСОБА_3 на підставі
договорів: № SAMDN5006 від 15.06.2007 року,
№ SAMDN9157 від 21.11.2007 року, №
SAMDN9001 від 04.11.2008 року, та визнано
право власності за ОСОБА_2 на грошові
кошти, які знаходяться на цих рахунках.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 20 січня 2014 року скасовано
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 23 грудня 2010 року та ухвалено
нове рішення про відмову у визнанні
дійсним договору про поділ майна між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 18.08.2009 року.

Згідно зі ст. 124 Конституції України
судові рішення є обов»язковими для
виконання на всій території України.

Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не встановлюються при
розгляді інших справ, у яких бере
участь особа, щодо якої встановлено ці
обставини /ч. 3 ст. 61 ЦПК України/.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог та на підставі наданих
сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об"єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Оскільки ОСОБА_2 звернулася до суду з
названим позовом про звільнення майна
з-під арешту як власник цього майна,
однак, це майно, а саме грошові кошти, їй
не належать, то позов задоволенню не
підлягає.

Крім того позивачкою не надано доказів
джерела створення спільної власності.

Посилання апеляційних скарг на те, що
справа про виключення майна з-під
арешту не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства, оскільки арешт
на майно накладено в кримінальному
провадженні, не можуть бути підставою
для скасування рішення суду з
закриттям провадження, оскільки не
ґрунтуються на законі.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її
праві власності на арештоване майно,
розглядаються за правилами,
установленими для розгляду позовів про
звільнення майна з-під арешту. В
порядку, передбаченому кримінальним
процесуальним законодавством, коли
арешт на майно накладено при
провадження в кримінальній справі,
розглядаються заяви боржників на
правильність арешту майна. Така
правова позиція Верховного Суду
України визначена в Постанову від 15
травня 2013 року № 6-26цс13. Саме до цього
зводяться роз»яснення, надані Пленумом
Верховного Суду України у п. 4 постанови
«Про судову практику в справах про
виключення майна з опису» від 27 серпня
1976 року №6 в редакції від 30 червня 1978
року № 5.

При встановлених обставинах колегія
суддів прийшла до висновку про відмову
в задоволенні позову за
безпідставністю та недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п.п.
3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги приватного
акціонерного товариства з іноземними
інвестиціями «СИНТЕЗ ОЙЛ», першого
заступника прокурора Приморського
району м.Одеси задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 12 вересня 2013 року скасувати,
ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2
до Прокуратури Приморського району м.
Одеси, Публічного Акціонерного
Товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» в особі філії Південного
головного регіонального управління
ПАТ КБ «ПриватБанк», ГУМВС України в
Одеській області, приватного
акціонерного товариства з іноземними
інвестиціями «СИНТЕЗ ОЙЛ», за участю
третіх осіб ОСОБА_3, Державної
казначейської служби України про
звільнення майна з-під арешту.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання ним законної сили.

Головуючий
К.П.
Мартинова Судді

О.В. Оверіна

О.Г. Журавльов