АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1506/2014
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець
Л.Д., Крижанівської Г.В.,

при секретарі Кучер Є.М.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 листопада 2013
року по цивільній справі за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про визнання договору дійсним
та стягнення суми коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ФОП ОСОБА_5 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_6, в якому
просив визнати дійсним договір оренди
транспортного засобу № 1 від 21.03.2013,
укладений між ним і відповідачем та
стягнути з останнього орендну плату в
розмірі 20000 грн., пеню в розмірі 13300 грн.,
три проценти річних в сумі 109,32 грн., а
всього стягнути 33409,32 грн. Крім цього
просив стягнути з відповідача судові
витрати в сумі 448,79 грн.

В обґрунтування заявлених вимог
вказував, що 21.03.2013 між ним та
відповідачем було укладено договір
оренди транспортного засобу, за яким
відповідач взяв у користування
автомобіль та зобов'язався сплачувати
1000 грн. на тиждень. Даний договір
підлягав нотаріальному посвідченню,
проте, відповідач не забезпечив
нотаріальне посвідчення даного
договору, але взяв автомобіль у
користування, про що написав розписку.
Однак, за оренду даного автомобіля
відповідач сплатив лише один раз - 1000
грн., відтак заборгував орендну плату
за період з 28.03.2013 по 08.08.2013, а також
зобов'язаний сплатити пеню та три
відсотки річних за прострочення
виконання грошового зобов'язання.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 28.11.2013 в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Вважає, що висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи. Також, зазначає, що отримання
автомобіля в оренду та сплата першого
платежу готівкою за оренду автомобіля
є частковим виконанням договору
відповідачем, а тому, з урахуванням не
забезпечення останнім нотаріального
посвідчення договору, є законні
підстави для визнання договору дійсним
та стягнення заборгованості.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали апеляційну скаргу
з викладених в ній підстав та просили
її задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував за її
безпідставністю та необґрунтованістю
і просив рішення суду залишити без
змін, оскільки воно ухвалене з
дотриманням вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення представників сторін,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з
недоведеності та необґрунтованості
заявлених вимог.

Вказаний висновок суду є законним та
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що 21.03.2013 між сторонами в
простій письмовій формі було укладено
договір оренди транспортного засобу №
1, за яким відповідач взяв у
користування автомобіль та
зобов'язався сплачувати орендну плату
в розмірі 1000,00 грн. на тиждень.

При цьому, факт передачі автомобіля
відповідачу не підтверджений
належними і допустимими доказами, в
розумінні вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України,
оскільки надана позивачем розписка
відповідача не може свідчити про
передачу автомобіля саме за цим
договором, так як остання видана 20.03.2013,
в той час як договір оренди між
сторонами було укладено 21.03.2013, що
обґрунтовано встановлено судом першої
інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин,
який вчинений у письмовій формі,
підлягає нотаріальному посвідченню
лише у випадках, встановлених законом
або домовленістю сторін.

Статтею 799 ЦК України закріплено, що
договір найму транспортного засобу
укладається у письмовій формі. Договір
найму транспортного засобу за участю
фізичної особи підлягає нотаріальному
посвідченню.

У відповідності з вимогами ст. 220 ЦК
України, у разі недодержання сторонами
вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору такий договір є
нікчемним. Якщо сторони домовилися
щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

З встановлених судом фактичних
обставин справи та наявних у справі
доказів наданих сторонами на
підтвердження своїх вимог і
заперечень, не вбачається сукупності
визначених ст. 220 ЦК України підстав за
яких суд вправі визнати укладений
договір дійсним, оскільки надані
позивачем докази в їх сукупності не
можуть свідчити про повне або часткове
виконання договору у зв'язку з їх не
належністю та не допустимістю, а також
матеріали справи не містять жодних
даних щодо ухилення однієї зі сторін
від нотаріального посвідчення
договору. При цьому, посилання апелянта
на ту обставину, що обов'язок по
забезпеченню нотаріального
посвідчення договору було покладено,
за умов договору, на відповідача, не
може братись до уваги, оскільки
нотаріальне посвідчення договору
однією його стороною за відсутності
іншої сторони, не передбачено чинним
законодавством.

Спірний договір оренди був підписаний
сторонами, однак не був посвідчений
нотаріально, що не заперечується
сторонами.

Частиною 2 ст. 215 ЦК України імперативно
встановлено, що недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Згідно із ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю.

З огляду на викладене, висновки суду
про нікчемність укладеного між
сторонами договору оренди і
відсутність визначених законом
підстав для визнання його дійсним є
законними і обґрунтованими та повністю
ґрунтуються на фактичних обставинах
справи та наявних у справі доказах.

Таким чином, суд першої інстанції повно
та всебічно розглянув справу, надав
всім доводам сторін належну правову
оцінку, оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності та постановив законне,
правильне по суті і справедливе
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Доводи апеляційної скарги є
безпідставними та необґрунтованими і
висновків суду не спростовують.

При апеляційному розгляді справи
порушень норм матеріального і
процесуального права, які є підставою
для скасування рішення, в справі не
виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
при цьому, не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст.
218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5
- ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді