Справа № 1306/2330/11
Головуючий у 1 інстанції: Гайдук
Провадження № 22-ц/783/299/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

Головуючого судді
- Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі:
Олексів О.А.

за участю:
представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_2 на
рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 27 червня 2013
року у справі за позовом ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 22002,96 доларів США та судові
витрати. В обгрунтування позовних
вимог покликається на те, що 24.07.2008 року
між ним та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір №Е/V3845 на підставі
якого, 25.07.2008 року остання отримала
строковий кредит у розмірі 30 000 доларів
США шляхом отримання коштів через касу
із сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 25.07.2013
року. З метою забезпечення своєчасного
і повного виконання зобов'язань ОСОБА_4
за кредитним договором, між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_5 було укладено
договір поруки від 24.07.2008 року. Однак,
ОСОБА_4 взятих на себе кредитних
зобов'язань не виконала, у зв'язку з чим
станом на 16.06.2011 року у неї виникла
заборгованість у вищевказаному
розмірі.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 27 червня 2013
року позов задоволено. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь
ПАТ КБ «Привтбанк» заборгованість в
сумі 22 002,09 доларів США за кредитним
договором №E/V3845/1 від 25.07.2008р. та 1820 грн.
судових витрат.

Дане рішення оскаржив представник
ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_2 подавши
апеляційну скаргу, у якій зазначає, що
рішення судом першої інстанції
прийнято з порушенням матеріальних та
процесуальних норм, оскільки поданий
позивачем документ не може бути
належним доказом оплати судового збору
по даній справі. Окрім того, вказує, що
до матеріалів справи не додано
видаткового касового ордеру, який би
свідчив, що відповідачі дійсно
отримали особисто з каси позивача
гроші в сумі 30 000. 00 доларів США.

Просить скасувати рішення суду першої
інстанції і закрити провадження у
даній справі та судовий збір віднести
за рахунок позивача.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників ОСОБА_2, ОСОБА_3,
перевіривши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб які беруть участь у
справі. При цьому кожна із сторін
зобов'язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, а обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам.

Згідно п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до ст. 543 ЦК України
передбачено, що у разі солідарного
обов'язку боржників (солідарних
боржників), кредитор має право
вимагати виконання обов'язку частково
або в повному обсязі як від усіх
боржників разом, так і від будь-кого з
них окремо.

У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику, зокрема, грошові
кошти у такій самій сумі, у строк та в
порядку, встановлені договором.

Судом встановлено, що 24.07.2008 року між
ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_4 укладено
кредитну угоду №Е/V 3845, відповідно до
якої банк надає позичальнику -
ОСОБА_4 кредит в сумі 40 000, 00 доларів США,
шляхом надання коштів окремими
частинами - траншами кредиту, а
позичальник зобов'язується повернути
отриманий кредит, сплатити відсотки і
винагороду в терміни, встановлені
угодою і договором про видачу траншу в
повному обсязі.

Відповідно до п.4.1 даної угоди
вбачається, що за користування
кредитними коштами в період з дати
списання коштів з позичкового рахунка
до дати погашення траншу кредиту
позичальник сплачує відсотки в розмірі
18% річних.

Згідно договору траншу №E/V 3845/1 від
25.07.2008 року між позивачем та ОСОБА_4 було
укладено договір про видачу траншу на
суму 30000 доларів США.

24.07.2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та
ОСОБА_5 укладено договори поруки №1 та
№2, згідно яких поручитель відповідає
перед кредитором за виконання
обов'язків за кредитним договором в
тому ж розмірі, що і боржник включаючи
сплату кредиту, процентів нарахованих
за користування кредитом, винагороди,
штрафи пені та інші платежів,
відшкодування збитків та
зобов'язується перед кредитором
відповідати за виконання зобов'язань
боржником, згідно кредитної угоди №E/V
3845 від 24.07.2008р. в повному обсязі (а.с. 15-16).

Матеріалами справи встановлено, що
згідно рішення Галицького районного
суду м.Львова від 27.03.2012 року окрім
вищевказаного договору про видачу
траншу № Е/V3845/1, між позивачем та
відповідачкою ОСОБА_4 було укладено
договори про видачу траншів від 18.08.2008
року №Е/У 3845/2 на суму 10000 доларів США та
від 04.09.2008 року № Е/У 3845/3 на суму 10000
доларів США (а.с. 43-45).

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Окрім того, судом встановлено, що
ОСОБА_4 не виконала взятих на себе
кредитних зобов'язань, у зв'язку з чим
станом на 16.06.2011 року заборгованість за
кредитним договором становить 22002.96
долари США, з яких: 18476.84 доларів США -
заборгованість за кредитом, 2412,96
доларів США - заборгованість по
процентах за користування кредитом; 3,33
доларів США - заборгованість по комісії
за користування кредитом; 32,20 доларів
США пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором. 31,35 доларів
США - штраф (фіксована частина),
1046,27 доларів США - штраф (процента
складова).

Задовольняючи позов ПАТ КБ
«Приват Банк» суд першої інстанції
прийшов до обгрунтованого висновку про
те, що позовні вимоги є підставними та
стягнув заборгованість солідарно з
відповідачів.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком районного суду,
оскільки такий є обґрунтованим та
відповідає матеріалам справи, а доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому підстав для
скасування рішення Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 27 червня 2013 року колегія
суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає безпідставним
покликання представника відповідачів -
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, що
відповідачі грошей в сумі 30 000.00 дол. США
з каси позивача не отримували, та
спростовується матеріалами справи,
зокрема копією договору про видачу
траншу №E/V 3845/1 від 25.07.2008р., в розмірі 30
000 доларів США, на якому є підпис ОСОБА_4

Окрім того, твердження апелянта в
апеляційній скарзі, що позивачем
належним чином не сплачено держмито та
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення, колегія суддів вважає
необгрунтованим, оскільки позивачем до
позовної заяви додано платіжні
доручення від 25.08.2011р. № PROM5B0DAS, PROM5B0DAT
про сплату судового збору в сумі 1700.00
грн. та оплату витрат за ІТЗ розгляду
справи в сумі 120.00грн. (а.с.1)

Рішення суду першої інстанції ухвалене
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права у відповідності
до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст..ст.308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4,
ОСОБА_5 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 27 червня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Струс Л.Б.

Судді Шандра М.М.

Шумська Н.Л