Справа № 203/6779/14-ц
10 грудня 2014 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Колесніченко О.В.,
при секретарі Цекместрук Є.О.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, про стягнення вартості майна, -
В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні вимог з наведених у позовній заяві підстав, не заперечуючи проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 інспекція сільського господарства в Дніпропетровській області, заперечень проти позову не надала, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судові засідання представника не направила, двічі клопотала про відкладення розгляду справи без наведення причин поважності відсутності представника та без представлення доказів таких обставин, у зв?язку з чим суд причини неявки представника двічі поспіль вважає не поважними, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.
Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.
Договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених ст.208 цього Кодексу та письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем, що визначено ч.1 ЦК України.
Згідно п.п.1.1, 1.3. договору майно, визначено у п.1.1 договору передане за актом приймання-передачі від 20 грудня 2012 року, підписаним ОСОБА_2, ОСОБА_4 від імені Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області та скріплене печаткою відповідача (а.с.7).
Одночасно, дані п.1.1 договору та акту приймання-передачі узгоджуються з наданими суду платіжними документами на придбання ОСОБА_2 вказаних меблів та обладнання від 19 грудня 2012 року, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.42-44).
Відповідно до наказу Державної інспекції сільського господарства України від 10 травня 2012 року №21-кт ОСОБА_2 призначено на посаду начальника державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області з 14 травня 2012 року (а.с.45).
За даними виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 02 жовтня 2012 року ОСОБА_2 керівник Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області, ОСОБА_4 підписант (а.с.47-48).
Відповідно, договір підписаний зі сторони відповідача уповноваженою особою ОСОБА_4 який діяв згідно з Положенням про державну інспекцію сільського господарства в Дніпропетровській області, затвердженим наказом Державної інспекції сільського господарства України №122 від 28 лютого 2012 року (а.с.49-62).
Відповідно до ч.1 ст. 938 ЦК України зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.
За змістом з п.п. 6.1, 6.2, 6.3 договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами, після чого починає перебіг строку дії договору, який закінчується датою звільнення власника майна, при цьому, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії говору.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 942 ЦК України зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.
Якщо зберігання здійснюється безоплатно, зберігач зобов'язаний піклуватися про річ, як про свою власну.
Як вбачається з умов договору, оплата за зберігання цим договором не встановлювалася.
Відповідно до ч. 3 ст. 943 ЦК України у разі передання зберігачем речі на зберігання іншій особі умови договору зберігання є чинними і первісний зберігач відповідає за дії особи, якій він передав річ на зберігання.
За правилами, визначеними ч.1 ст. 948, ч.ч.1-2 ст.949 ЦК України поклажодавець зобов'язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання, а зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.
Згідно ч.1 ст. 953 ЦК України зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.
За умовами п.3.2.1 договору власник має право у будь-який час вимагати у зберігача повернення майна, яке знаходиться на зберіганні (всього або його частини).
Судом встановлено, що наказом Державної інспекції сільського господарства України від 08 травня 2014 року № 59-кт начальника державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області ОСОБА_2 звільнено з 12 травня 2014 року, у звязку з переведенням до державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області згідно з п.5 ст. 36 КЗпП України (а.с.8), а 12 травня 2014 року цей наказ оголошено, що підтверджується наказом №67-к «Про припинення повноважень начальника Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області» (а.с.9).
На письмові вимоги позивача до відповідача від 08 жовтня та 15 жовтня 2014 року щодо повернення майна за договором від 20 грудня 2012 року №1 відповідачем надані відповіді 17 жовтня 2014 року за вих. №12/13-30/К-562 та 27 жовтня 2014 року за №12/13-30/К-573 відповідно, якими повідомлено, що майно, вказане в договорі відповідального зберігання №1 від 20 серпня 2012 року та в акті приймання-передачі до договору відповідального зберігання від 20 серпня 2012 року на постійному зберіганні Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області відсутнє та не обліковується на позабалансовому рахунку 02 «Активи на відповідальному зберіганні» (а.с.12, 17).
При цьому, доказів повідомлення позивача про зміну умов або вимогу забрати речі відповідно до ст.ст. 943, 945 ЦК України відповідач суду відповідно зі своїм обов?язком за ст.ст. 10, 60 ЦК України не надав та такі доказі відсутні в матеріалах справи.
За втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах (ч.1 ст. 950 ЦК України).
За ч.1 ст. 951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.
Частиною 2 цієї статті визначено, що якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості.
Відповідно до умов п.2.1.3, п.2.1.4 договору зберігач зобовязаний нести відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження майна власника, переданого на зберігання зберігачеві, його комплектність у відповідності із цим договором та чинним в Україні законодавством з моменту одержання майна від власника та до моменту його повернення власнику та повернути майно власнику за першою вимогою останнього.
Відповідно до п.4.3 зберігач несе відповідальність за збереження і цілісність майна з моменту передання майна на зберігання і до моменту його повернення власнику. У випадку втрати (нестачі) або пошкодження майна, яке передано на зберігання, або його частин, зберігач повинен за свій рахунок відшкодувати власнику завдану шкоду.
За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача.
Керуючись ст.ст. 10,11, 57-60, 209, 218, 224-226, 88 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.
З повним тестом рішення особи, які беруть участь у справі зможуть ознайомитись 15.12.2014.
Відповідач має право подати до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а така само відповідачем з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Головуючий О.В. Колесніченко