Справа № 456/3929/13-ц
Провадження № 2/456/165/2014
РІШЕННЯ

іменем України

"22" січня 2014 р.

Стрийський міськрайонний суд
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Андрейківа Ю. Я.

при секретарі
Куртій В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Стрию справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання частково недійсним свідоцтва
про право власності, про визнання
частково недійсним свідоцтва про право
на спадщину за заповітом та визнання
права власності на частину будинку,суд
-

встановив:

22.07.2013р. в суд поступила позовна заява
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на частину будинковолодіння
в порядку спадкування за законом . До
початку розгляду справи позивачка
ОСОБА_1 10.09.2013р. подала заяву в порядку
ст.31 ЦПК України та визначила позовні
вимоги до ОСОБА_2 про визнання частково
недійсним свідоцтва про право
власності, про визнання частково
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за заповітом та визнання
права власності на частину будинку.
Уточнені вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим ,
що її прабабця ОСОБА_3 20.07.1964р. вдруге
одружилася з ОСОБА_4 і після реєстрації
шлюбу отримала прізвище ОСОБА_3. При
цьому від першого шлюбу в неї вже був
син - дідусь позивачки ОСОБА_5 . 20.07.1964р.
її бабця купила ? будинку АДРЕСА_1. Даний
договір був посвідчений виконкомом
20.07.1964р. № 16. За життя прабабця
позивачки ОСОБА_3 склала заповіт
18.07.1988р. яким заповіла все своє майно
свому сину від першого шлюбу ОСОБА_5.
Після смерті ОСОБА_3 її син ОСОБА_5
успадкував за заповітом ? частину
будинку - спадкового майна своєї
матері, а інша ? частина будинку АДРЕСА_1
залишилась у власності її чоловіка
ОСОБА_4. Тому позивачка вважає, що
ОСОБА_4 повинна була належати ? частина
спільного майна нажитого з дружиною
ОСОБА_3 за час шлюбу , а не ? як це було
зазначено у виданому свідоцтві від
09.10.2001р.. Враховуючи те, що відповідачка
ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4
(ІНФОРМАЦІЯ_2) повинна була успадкувати
? частини будинковолодіння АДРЕСА_1 , а
не ? частини то позивачка просить суд
позов задоволити повністю та визнати
частково недійсним свідоцтво про право
власності, визнати частково недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом та визнати право власності
на частину спірного будинку.

В суді представник позивача ОСОБА_7
уточнені позовні вимоги підтримала з
підстав викладених в заяві та
додатково вказала, що позивачці в липні
2013р. стало відомо про те, що 09.10.2001р.
Моршинська нотаріальна контора
помилково видала ОСОБА_4 спірне
свідоцтво про право власності на ?
частину у спільному майні подружжя, а
тому позивачка не порушила терміни
звернення до суду з даними вимогами.
Просила позов задоволити в повній мірі.

Представник відповідача в суді
ОСОБА_8 позовні вимоги заперечив,
вказав що в справі невстановлені ще
певні обставини справи та слід
повторно витребувати з МБТІ
інвентаризаційну справу
будинковолодіння. Просив в задоволенні
позову відмовити .

Клопотання про зупинення
провадження у справі та про об»єднання
справ в суді сторонами та
представниками сторін під час розгляду
справи не підтримано.

Суд заслухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, вважає що
даний позов підставний та підлягає
задоволенню.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно положень ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, той з
подружжя який його пережив.

Внуки, правнуки спадкодавця спадкують
ту частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові, бабі,
дідові, якби вони були живими на час
відкриття спадщини згідно положень ст.
1266 ЦК України.

Нормами ст.217 ЦК України
встановлено, що недійсність окремої
частини правочину не має наслідком
недійсності інших його частин і
правочину в цілому, якщо можна
припустити, що правочин був би вчинений
і без включення до нього недійсної
частини. З положень ст.1226 ЦК України
вбачається, що частка у праві спільної
сумісної власності спадкується на
загальних підставах. Суб'єкт права
спільної сумісної власності має право
заповідати свою частку у праві
спільної сумісної власності до її
визначення та виділу в натурі. Нормою
ст. 1301 ЦК України встановлено, що
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1
від 13.06.1994р. серії НОМЕР_1 її батьком є
ОСОБА_9 (а.с.5). Згідно витягу з
Державного реєстру актів цивільного
стану батьком ОСОБА_9 (ІНФОРМАЦІЯ_3) був
ОСОБА_5, а отже судом встановлено, що
позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
являється внучкою покійного
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4
року про що свідчить свідоцтво про
смерть від 09.07.2013р. (а.с.7). Згідно
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2
ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_5. Позивачка,
як спадкоємець за Законом, у
встановлений законодавством шести
місячний строк, подала в
нотаріальну контору заяву (а.с.47,52)
про прийняття спадщини та бажала
отримати свідоцтво про право на
спадщину на 1)4 частину будинку
АДРЕСА_1, саме ту частину, яка
належала покійному ОСОБА_5 що
стверджується свідоцтвом про право
на спадщину за заповітом, виданим
державним нотаріусом Моршинської
державної нотаріальної контори від
16.11.2001 р. (а.с.13). Однак, як встановлено
судом, нотаріальна контора відмовила
у видачі свідоцтва про право на
спадщину з тієї причини, що дане
успадковане майно ОСОБА_5 не було
зареєстровано в МБТІ та не
включено до Єдиного державного
реєстру прав з нерухомості. Батько
ОСОБА_1 і син покійного ОСОБА_5 -
ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.
Тому за правом представлення
позивачка ОСОБА_1 має право на
спадкування спадщини свого діда
ОСОБА_5 Згідно ст. 1266 ЦК України,
«внуки, правнуки спадкодавця
спадкують ту частку спадщини, яка
належала б за законом їхнім
матері, батькові, бабі, дідові, якби
вони були живими на час відкриття
спадщини». 30 січня 1962 року
прабабця позивачки ОСОБА_3
одружилася з ОСОБА_4, що
стверджується свідоцтвом про
одруження, виданим відділом РАЦСу
смт. Моршин Стрийського району, про
що зроблено відповідний актовий
запис за № 3. Після реєстрації
шлюбу прабабця позивачки змінила
своє прізвище «ОСОБА_3» на прізвище
чоловіка «ОСОБА_3» (а.с.66). Від
першого шлюбу у неї був син - дід
позивачки ОСОБА_5. 20 липня 1964 року,
перебуваючи у шлюбі, прабабця
позивачки ОСОБА_3, купила половину
будинку АДРЕСА_1, що стверджується
договором купівлі-продажу,
посвідченого виконкомом Моршинської
селищної Ради депутатів трудящих
за реєстром № 16 від 20.07.1964 р. та
висновком на реєстрацію домоволодіння
на ім.»я ОСОБА_3 (а.с.68) і актом
закінчення будівництва (а.с.70). 18.07.1988
року ОСОБА_3 було складено заповіт
у Стрийський Держнотконторі, яким
вона заповіла все своє майно
своєму сину ( діду позивачки ) ОСОБА_5
(а.с. 36). ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла
прабабця позивачки ОСОБА_3 на. Після
її смерті прийняв спадщину за
заповітом син покійної ОСОБА_5 та
16.11.2001 року отримав в Моршинській
державній нотаріальній конторі
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на 1)4 частину будинку
АДРЕСА_1 На день смерті ОСОБА_3, Її
чоловік ОСОБА_4 будучи пенсійного
віку, відмовився від обов»язкової
частки спадкового майна своєї
дружини ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5,
що стверджується його заявою,
поданою в Моршинську державну
нотаріальну контору від 18.09.2001 р. (
а.с.35). Суд приймає до уваги доводи
позивача, що покійний дід позивачки
ОСОБА_5 не зареєстрував видане
Моршинською держнотконторою
свідоцтво про право на спадщину в
Стрийському МБТІ, у зв»язку зі
своєю необізнаністю, і продовжував
проживати у будинку матері по
АДРЕСА_1 разом зі своїм вітчимом
ОСОБА_4.

Судом встановлено, що позивачці у
липні 2013 року, після смерті діда
ОСОБА_5, стало відомо , що
відповідачка ОСОБА_2 являється
власницею 1)2 частини спірного
будинку за заповітом від 13.12.2010
року, а не 1)4 частини будинку, як
вважала позивачка і як повинно
фактично бути. При житті покійному
ОСОБА_4 належала 1)4 частина даного
будинку як спільне майно подружжя,
а інша 1)4 частина належала його
дружині ОСОБА_3, що складало 1)2
частину, яку вони придбали за час
спільного подружнього життя. Після
смерті дружини ОСОБА_3, її чоловіку
ОСОБА_4 Державний нотаріус
Моршинської державної нотаріальної
контори 9.10.2001 р. видав свідоцтво про
право власності на 1)2 частину
будинку по АДРЕСА_1 , як частку в
спільному сумісному майні,
придбаному подружжям за час шлюбу
на ім»я ОСОБА_4 так як спадкоємець за
заповітом ОСОБА_5 отримавши свідоцтво
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_3 від 16.11.2001р. не зареєстрував його
в реєстрі, хоча спадщину прийняв та
проживав в спірному будинку АДРЕСА_1.
Фактично все майно подружжя ОСОБА_3
складало 1)2 його частину, що і
підтверджується витягом з реєстру прав
власності від 10.11.2010р. (а.с.34). За таких
обставин суд приходить до висновку, що
ОСОБА_4 мала би належати 1)4 частки
будинку АДРЕСА_1, а не 1)2 як це
формально вказано в свідоцтві про
право на спадщину за заповітом від
13.12.2010р. Як вбачається з матеріалів
спадкової справи за життя ОСОБА_4
склав заповіт на користь
відповідачки ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_4 помер, про що в Книзі
реєстрації смертей зроблено
відповідний актовий запис за № 23.
За заповітом відповідачка
повинна би була успадкувати все
те майно, яке належало покійному
ОСОБА_4, а саме 1)4 частину будинку.
Натомість, через відсутність
реєстрації свідоцтва права власності
на ? частки в спірному будинку за ОСОБА_5
, нотаріусом видано свідоцтво про
право власності , як частки
спільного майна подружжя від 9.10.2001
р., на ? житлового будинку № 20
(теперішній 26) по вул. Лесі Українки
в м.Моршин та свідоцтво про право на
спадщину за заповітом після смерті
ОСОБА_4 на ім.»я ОСОБА_2 на ? тогож
будинку АДРЕСА_1, що на думку суду
невідповідає реальним часткам
власників та спадкоємців порушує права
позивачки по справі на частину спадку
за законом. А тому в частині
встановлення частки спадкового майна ?
замість ? слід визнати частково
недійсним свідоцтва про право
власності на ? частку в спільному
сумісному майні придбаному подружжям
за час шлюбу видане Моршинською
державною нотаріальною конторою на
ім»я ОСОБА_4 від 09.10.2001р.
зареєстрованого в Стрийському МБТІ в
реєстрі № 176 від 16.09.2002р. та визнати
частково недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом на ? частину
будинковолодіння по вулиці АДРЕСА_1
виданого на ім»я ОСОБА_2 посвідченого
Стрийською державною нотаріальною
конторою 13.12.2010р. та зареєстрованого в
МБТІ в реєстрі № 176 від 15.12.2010р..
Враховуючи відмову нотаріуса у видачі
ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину
за законом суд вважає за необхідне
визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) право
власності в порядку спадкування за
правом представлення на ? частини
будинковолодіння АДРЕСА_1

Керуючись ст.ст. 3,6,10, 60, 158, 159, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 203,217,1216 - 1223,1226,1261,1257,1266,1268,
ст. 1301 ЦК України , п.27 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №7 від
30.05.2008р. «Про судову практику у справах
про спадкування», суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задоволити.

2. Визнати частково недійсним
свідоцтво про право власності на ?
частку в спільному сумісному майні
придбаному подружжям за час шлюбу
видане Моршинською державною
нотаріальною конторою на ім»я ОСОБА_4
від 09.10.2001р. зареєстрованого в
Стрийському МБТІ в реєстрі № 176 від
16.09.2002р..

3. Визнати частково недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на ? частину
будинковолодіння по вулиці АДРЕСА_1
виданого на ім»я ОСОБА_2 посвідченого
Стрийською державною нотаріальною
конторою 13.12.2010р. та зареєстрованого в
МБТІ в реєстрі № 176 від 15.12.2010р..

4. Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1)
право власності в порядку спадкування
за законом за правом представлення
після смерті ОСОБА_5 (померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4) на ? частини
будинковолодіння АДРЕСА_1

5. Судові витрати залишити
за сторонами.

6. Рішення може бути
оскаржене до Апеляційного суду
Львівської області шляхом

подання апеляційної
скарги на рішення суду протягом
десяти днів з дня його

проголошення.

Головуючий-суддя Ю. Я.
Андрейків