Справа № 635/5604/13-ц
Провадження № 2/635/317/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 березня 2014 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого Полєхіна А.Ю.,

за участю секретаря Бабенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Підприємства «АІС-ХАРКІВ» про стягнення суми авансу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач просить суд ухвалити рішення згідно якого визнати Договір завдатку № 005 від 10.01.2013р. укладений між ОСОБА_1 та ІП «АІС-ХАРКІВ» недійсним; стягнути з ОСОБА_2 Підприємства «АІС-ХАРКІВ», (код ЄДРПОУ 33 725014 місцезнаходження: 62421, Харківська область, Харківський район, с. Тернова, р/р № 50663, відділення № 77 ХГРУ «Приватбанк» м. Харків, МФО 351533.), на користь ОСОБА_1 суму авансу в розмірі 50000,00грн., зобов'язавши перерахувати кошти за наступними реквізитами: р/р 9311, МФО 380838, ПАТ КБ «ПРАВЕКС БАНК»; стягнути з ОСОБА_2 Підприємства «АІС-ХАРКІВ» на користь ОСОБА_1 судові витрати: судовий збір у розмірі 500,00грн. та послуги адвоката в сумі 4000,00грн.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 10 січня 2013 року між ним та ІП «АІС-ХАРКІВ», в особі директора ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу автомобіля № 005 (надалі - Договір), моделі Audi А-4, вартість якого на день укладення договору становила 40435,00 Євро без урахування ПДВ.

Відповідно до п.2.2. Договору оплата Товару мала здійснюватися у два етапи: 1 етап - здійснити часткову оплату в розмірі 50000,00грн, в тому числі ПДВ 8333,33грн. та після підписання вищеназваного попереднього договору; 2 етап - після одержання від Продавця повідомлення про надходження Товару на склад Покупець здійснює остаточну оплату за Товар.

Позивачем 21.01.2013р. була здійснена оплата авансу за автомобіль в розмірі 50000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 2855.820.2.

Згідно п.2.2.2 Договору в якому передбачено, що протягом двох банківських днів з моменту одержання від Продавця повідомлення про надходження Товару на склад останнього, Покупець шляхом внесення в касу Продавця здійснює остаточну оплату від загальної суми Товару, який продається за даним договором. На теперішній час Позивач не отримував ніякого повідомлення, щодо надходження Товару (автомобіль Audi А-4).

Відповідно до п.2.6 Договору - повернення коштів ( при ініціативі розірвання договору з боку Покупця) здійснюється на підставі нотаріально засвідченої заяви Покупця.

15 квітня 2013 року Позивач на імя керівника Відповідача поштою відправив нотаріальну засвідчену заяву про повернення суми сплаченого авансу.

На пропозицію повернути отриманий відповідно до попереднього договору аванс у розмірі 50000,00грн., представник Відповідача в усному порядку відповів відмовою та Позивачу не було повернуто сплачену суму авансу.

Договір був складений і оформлений юристами відповідача, і як в п.2.2.1. Договору, вказано, що часткова оплата, зазначена в даному пункті є завдатком, у відповідності до ст. ст. 570, 571 Цивільного кодексу України.

Як вважає Позивач, Договір Завдатку укладався з порушенням норм чинного законодавства України виходячи з наступного: Відповідно до статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважаться авансом.

На підставі аналізу положень статті 570 ЦК України, Позивач дійшов висновку, що саме визначення завдатку як грошової суми (рухомого майна), «що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання» свідчить про необхідність існування договірного зобов'язання між сторонами на момент укладення договору про завдаток. ОСОБА_1 звертає увагу на той факт, що у ЦК України, а також інших актах цивільного законодавства не передбачаються підстави для забезпечення завдатком зобовязання, яке може виникнути у майбутньому.

Натомість, згідно з частиною першою статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором, необґрунтоване ухилення однієї із сторін попереднього договору від укладення основного договору може бути підставою лише для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, оскільки зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором (частини друга та третя статті 635 ЦК України). Крім того, частиною першою статті 635 ЦК України передбачено, що попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Завдаток одночасно є доказом самого факту існування зобов'язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов'язання. З огляду на зазначене та положення статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов'язання. Тобто, завдатком можна забезпечити лише вже виникле зобовязання.

Відповідно до ч .1 ст. 328 Цивільного кодексу України - право власності набувається на підставах, не заборонених законом, в том числі з угод.

Право власності на рухому річ набувається з моменту передачі речі покупцю. Право власності на автомобіль при укладанні договору купівлі-продажу, підтверджується дійсним договором купівлі-продажу та актом прийому передачі автомобіля покупцю. На день укладення Договору автомобіль не був переданий, а завдаток не може забезпечувати зобовязання яке має бути виникнути в майбутньому.

Відповідно, у цьому випадку завдаток як договір, який використовується в якості гарантії для сторін до укладення угоди немає юридичної сили, а тому кошти, передані Відповідачу, фактично являються авансом та підлягають поверненню Позивачу, а договір - визнанню недійсним.

Оскільки договору купівлі-продажу автомобілю, як зазначає в позовній заяві Позивач, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачені в рахунок виконання договору є авансом і повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавалися, отже на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума коштів сплаченого ним авансу.

Вищевикладені обставини змусили Позивача звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав.

Представник Позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 підприємства «АІС-ХАРКІВ» ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях, згідно яких 10.01.2013р. між Позивачем та Відповідачем укладено Договір № 005 (далі - Договір), п. 1.1. якого сторони погодили, що Позивач бере на себе зобовязання передати у власність Відповідача ОСОБА_6 Audi А-4 (далі - Товар), а Відповідач - прийняти і оплатити Товар у встановлені Договором умови та строки.

Згідно зі ст. 627 ЦK України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні його умов з урахуванням вимог ЦК України, актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять його умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, як зазначає Відповідач, п. 2.2. Договору сторони погодили, що оплата товару здійснюється в два етапи: протягом одного банківського дня з моменту підписання сторонами Договору Покупець шляхом внесення в касу Продавця здійснює часткову оплату Товару в розмірі 50000,00 грн.; протягом двох банківських днів з моменту одержання від Продавця повідомлення про надходження Товару на склад останнього Покупець шляхом внесення в касу Продавця здійснює остаточну оплату від загальної суми Товару, який продається за Договором.

Згідно з п. 3.1. Договору строк поставки Товару Продавцем на свій склад - не пізніше 90 календарних днів після перерахування на поточний банківський рахунок Продавця суми, згідно п. 2.2.1. Договору. Строк поставки Товару Покупцеві після його поставки на склад Продавця - 10 календарних днів після перерахування на поточний банківський рахунок Продавця залишкової вартості Товару.

21 січня 2013 року на виконання Договору Позивачем було внесено 50000,00грн. Дана дія підтверджує той факт, що підписанням Договору та внесенням завдатку Позивач надав повну згоду з його умовами та усвідомлення правових наслідків своїх дій. Крім того, при укладенні Договору сторонами додержано всіх вимог, необхідних для чинності правочину, а отже, за своєю формою та змістом Договір відповідає нормам ЦК України (ст. ст. 202-208, 655).

Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦK України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором (основним договором) є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Підписанням Договору Відповідач взяв на себе зобовязання передати у власність Позивача автомобіль Audi А-4, а Позивач - оплатити транспортний засіб в порядку і строки, визначені п. 2,3 Договору.

Враховуючи те, що Договором встановлені взаємні права та обовязки сторін, повязані безпосередньо з відчуженням та набуттям права власності на автомобіль Audi А-4, зазначений Договір є основним, а твердження Позивача про зворотнє - надуманими.

Відповідно до ст. 526 ЦK України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до вимог законодавства, договору та звичаїв ділового обороту. Стаття 629 ЦК України встановлює обовязковість договору для виконання сторонами.

Пунктом 2.2.1. Договору сторони погодили, що часткова оплата в розмірі 50000,00грн. є завдатком у відповідності до ст. ст. 570, 571 ЦК України.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Частиною 1 ст. 571 ЦK України встановлено, що завдаток залишається у кредитора у випадку порушення зобовязання боржником. Аналогічне за змістом положення містить п. п. 4.5. Договору, згідно з яким у випадку відмови Покупця від Договору (відмова від придбання, оплати Товару) до внесення залишкової вартості за Товар, сума завдатку не повертається.

02 квітня 2013 року Відповідач отримав від Позивача заяву, де останній зазначає, що відмовляється від подальшого виконання Договору.

Враховуючи викладене вище, Відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та внесені 50000,00грн. Позивачем на виконання Договору відносяться до категорії завдатку, в звязку з чим підстав для повернення якого Відповідачем немає.

Суд вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази надані сторонами, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 січня 2013 року між Позивачем та ІП «АІС-ХАРКІВ», в особі директора ОСОБА_3 був укладений договір купівлі продажу автомобіля № 005 (надалі - Договір), моделі Audi А-4, вартість якого на день укладення договору становила 40435,00 Євро без урахування ПДВ (а.с.).

Відповідно до п.2.2. Договору оплата Товару мала здійснюватися у два етапи: 1 етап - здійснити часткову оплату в розмірі 50000,00грн, в тому числі ПДВ 8333,33грн. та після підписання вищеназваного попереднього договору; 2 етап - після одержання від Продавця повідомлення про надходження Товару на склад Покупець здійснює остаточну оплату за Товар.

Позивачем 21.01.2013р. була здійснена оплата авансу за автомобіль в розмірі 50000,00 грн., що підтверджується копією квитанції № 2855.820.2.

Згідно з п. 3.1. Договору строк поставки Товару Продавцем на свій склад - не пізніше 90 календарних днів після перерахування на поточний банківський рахунок Продавця суми, згідно п. 2.2.1. Договору. Строк поставки Товару Покупцеві після його поставки на склад Продавця - 10 календарних днів після перерахування на поточний банківський рахунок Продавця залишкової вартості Товару.

Підписанням Договору Відповідач взяв на себе зобовязання передати у власність Позивача автомобіль Audi А-4, а Позивач - оплатити транспортний засіб в порядку і строки, визначені п. 2,3 Договору.

На підставі дилерського договору від 01.12.2008р., в рамках якого було поставлено автомобіль Audi A-4, 2013 року випуску, № кузову WAUZZZ8K4DN039610 (далі - ОСОБА_6), що підтверджується копією вантажної митної декларації № 125110004/2013/137199 від 12.03.2013р. та копією акту приймання-передачі від 26.03.2013р.

Отже на момент першого звернення Позивача із заявою від 27.03.2013р. про розірвання договору № 005 від 10.01.2013р., яку Відповідач отримав 02.04.2013р., автомобіль вже було поставлено на територію України.

Суд погоджується з твердженнями представника позивача і вважає, що Договір № 005 від 10.01.2013р. не являється попереднім, оскільки відповідно до ст. 655 ЦK України за договором (основним договором) купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет, кількість товару.

Згідно зі ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. В останньому випадку про це повинно бути зазначено у договорі.

Таким чином, зазначення у договорі обовязку Продавця виготовити (набути) товар у майбутньому не є підставою для визнання його недійсним та не суперечить нормам діючого законодавства України. Вичерпний перелік підстав для визнання договору недійсним встановлено ст. 203, 215 ЦК України, а тому вимоги Позивача про визнання договору недійсним є безпідставним.

Отже, якщо у договорі зазначений обовязок продавця виготовити (набути) товар у майбутньому, він не може бути визнаний недійсним на підставі ст. 203, 215, 652 ЦК України.

У відповідності з ч. 1 ст. 635 ЦK України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір (основний) у майбутньому на умовах, встановлених попереднім договором.

Різниця між попереднім та основним договорами визначається їх змістом.

Зі змісту долученого до матеріалів справи Договору № 005 від 10.01.2013р. вбачається наступне: сторонами договору є ОСОБА_1 та ІП «АІС-ХАРКІВ»; предметом договору є автомобіль Audi А-4 2013р. випуску; кількість товару - 1 штука; вартість одиниці товару - 40435,00 Євро; зобовязання передачі Продавцем у власність Покупця товару; строк поставки товару не пізніше 90 календарних днів після перерахування на поточний банківський рахунок Продавця суми завдатку в розмірі 50000,00 грн.

Отже, договір № 005 від 10.01.2013р. містить всі істотні умови основного договору купівлі-продажу, а тому даний договір є основним.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦK України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ст. 526 ЦK України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору; згідно зі ст. 625 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами; згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.

У відповідності зі ст. 627 ЦK України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зі змісту Договору чітко вбачається, що умова про обовязок Покупця сплатити Продавцю остаточну оплату викладена у розділі 2 договору «Порядок розрахунків». Крім того, договір чітко визначає, що часткова оплата в розмірі 50000,00 грн. є завдатком.

Укладаючи договір сторони діяли вільно, на власний розсуд обираючи контрагента та визначаючи його умови, про що свідчать підписи сторін; підписавши договір власноруч, Позивач погодився з усіма його умовами, в тому числі із положенням про те, що у випадку відмови Покупця від Договору до внесення залишкової вартості за Товар, за умови, що Товар відповідає умовам даного договору, сума завдатку не повертається, крім випадків, передбачених п. п. 2.3., 2.4. Договору (п. 4.5. Договору).

Отже, на момент підписання договору Покупець усвідомлював можливість залишення завдатку у Продавця у разі відмови від виконання Договору та погодився з цим, а тому даний позов предявлено безпідставно, в звязку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд залишає за рахунок Позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 12, 203, 215, 526, 530, 570, 571, 625, 627, 626, 628, 629, 635, 655, 656 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Підприємства «АІС-ХАРКІВ» про стягнення суми авансу - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги, через суд який постановив рішення, в 10-денний строк із дня проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: А.Ю. Полєхін