Справа № 462/8212/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/1603/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді
- Ніткевича А.В.

суддів: Мікуш Ю.Р.,
Павлишина О.Ф.

секретаря Гацій
І.І.

з участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 06 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу, -

встановила:

Позивач ОСОБА_2 28.10.2013 року звернулася в
суд із позовною заявою до ОСОБА_3,
просила суд розірвати шлюб між
сторонами, зареєстрований 09 листопада
1991 року відділом запису актів
громадського стану виконавчого
комітету Львівської міської Ради
народних депутатів, актовий запис № 3687.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
сім»я існує лише формально, спільного
господарства сторони не ведуть,
сімейних відносин не підтримують з 2008
року, оскільки разом не проживають. В
сім"ї виник стійкий конфлікт, а тому
така розпалася. Тривалий час
проживають окремо один від одного, не
ведуть спільного господарства, не
мають спільного бюджету. Просила позов
задовольнити.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання
шлюбу - відмовлено.

Рішення суду оскаржили позивач ОСОБА_2

Вважає, що оскаржуване рішення є
неправильним та підлягає скасуванню.
Зазначає, що в порушення Конституції
України суд позбавив її права на
розірвання шлюбу в судовому порядку.
Висновок суду про не тривалий характер
сімейних відносин є невірним, оскільки
сторони понад п'ять років спільно не
проживають, відповідач проживає окремо
разом із своєю мамою, за час окремого
проживання та з часу звернення з
позовом про розірвання шлюбу,
відповідач перед нею не вибачився та не
просив примирення.

Просить скасувати рішення районного
суду та ухвалити нове рішення, яким
позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримала, в
обґрунтування надала пояснення,
аналогічні доводам, викладеним у
скарзі, додатково повідомила, що
збереження сім"ї не можливе, вона має
намір створити інші сім"ю, останні пів
року проживає з іншим чоловіком,
категорична у своїх намірах розірвати
шлюб із відповідачем.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не прибув, подав заперечення на
апеляційну скаргу, своєї згоди на
розірвання шлюбу не надає.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивачки на підтримання доводів
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, межі та доводи
скарги, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід задовольнити, рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, зазначений законами України.

Статтею 10, 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення
районного суду не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, сторони перебувають
у шлюбі, який зареєстрований 09
листопада 1991 року відділом запису
актів громадського стану виконавчого
комітету Львівської міської Ради
народних депутатів, актовий запис № 3687
(а.с. 4).

Від шлюбу в сторін є діти, які на час
розгляду справи вже повнолітні.

Стаття 51 Конституції України
передбачає, що шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен
із подружжя має рівні права і обов'язки
у шлюбі та сім»ї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК
України, у якій, крім іншого
передбачено, що примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України
кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини. Примушування до
припинення шлюбних відносин,
примушування до їх збереження, є
порушенням права дружини, чоловіка на
свободу та особисту недоторканість і
може мати наслідки, встановлені
законом.

Відповідно до ст. 110 СК України позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Суд вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства (ст. 111 СК
України).

Розглядаючи справу по суті, суд першої
інстанції, не дотримуючись роз"ясень,
які викладені у п. 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», не
застосував заходи щодо примирення
подружжя, які вживаються у випадку
відсутності згоди одного з них на
розірвання шлюбу за ініціативою однієї
зі сторін або суду у формі надання
сторонам строку на примирення.

Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 112 СК
України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні позивач
категорично пояснила, що вони як
подружжя не підходять один одному,
залишатись надалі у шлюбі разом з
відповідачем не може, вони понад п"ять
років проживають окремо, сім"я не може
бути збережена за жодних обставин має
намір створити нову сім"ю.

Крім цього, колегіє суддів звертає
увагу на те, що справа про розірвання
шлюбу перебувала на розгляді у суді
першої інстанції з жовтня 2013 року,
однак станом на даний час, примирення
між сторонами так і не відбулось.

Колегія суддів приходить до висновку,
що на даний час у сторін склалися різні
характери та погляди на життя, сім'я
фактично розпалася, сімейного
господарства сторони не ведуть,
подружніх відносин не підтримують,
подальше спільне життя подружжя і
збереження сім»ї суперечить інтересам
позивачки, оскільки вона втратила
почуття любові та поваги до
відповідача, шлюб існує формально, тому
такий слід розірвати.

Беручи до уваги викладене, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції, як таке, що ухвалене при
невідповідності висновків суду
обставинам справи (п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України), підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
необхідно стягнути з відповідача в
користь позивача 172,05 грн. судового
збору сплаченого останньою за подання
позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3
ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задвольнити

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 06 грудня 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким Позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу -
задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, зареєстрований 09 листопада 1991
року відділом запису актів
громадського стану виконавчого
комітету Львівської міської Ради
народних депутатів, актовий запис № 3687.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судовий збір сплачений за подання
позовної заяви та апеляційної скарги в
розмірі 172 (сто сімдесят дві) грн. 05 коп.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин