Справа № 462/4383/13
Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/263/14
Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області
в складі:

Головуючого: Крайник Н.П.

суддів: Павлишина
О.Ф.,Мельничук О.Я.

при
секретарі: Данилик І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Залізничного районного
суду м.Львова від 12 вересня 2013 р. у
справі за заявою ОСОБА_2 з участю
заінтересованої особи Управління
державної автомобільної інспекції
головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області про встановлення факту, що має
юридичне значення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні
заяви ОСОБА_2 про встановлення факту, що
має юридичне значення відмовлено за
безпідставністю.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі
покликається на те, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що встановлення
даного факту необхідно з метою
унеможливлення в подальшому органами
ДАІ вилучення у нього посвідчення
водія, оскільки відповідно до положень
ч.1 ст.321 Кодексу України про
адміністративні правопорушення водії
транспортних засобів вважаються
позбавленими спеціального права з дня
винесення постанови про позбавлення
цього права. Якщо зазначені особи, які
позбавлені спеціального права,
ухиляються від здачі документа, що
посвідчує це право, то строк
позбавлення їх спеціального права
обчислюється з дня здачі або вилучення
такого документа.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Львова від 06.06.2006 р. його визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення за ст. 130 КУпАП та
позбавлено права керування всіма
видами транспортних засобів строком
на два роки, однак посвідчення водія у
нього не було вилучено під час
складання протоколу, не вилучалося
таке і на виконання постанови суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
встановлення даного факту та
покликаючись на роз»яснення, викладені
в Інформаційному листі Верховного Суду
України від 01.01.2012 р. «Про судову
практику розгляду справ про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення», суд вірно зазначив, що у
більшості випадків вони
підтверджуються свідоцтвами,
довідками та іншими документами, що
видаються громадянам в
адміністративному порядку. Разом з тим,
суд не врахував інші положення цього
інформаційного листа про те, що не
завжди заінтересована особа має
можливість довести документально, що
той чи інший факт мав місце, а
необхідність встановлення судом факту
неухилення заявника від здачі
посвідчення водія і є одним з цих
випадків.

Просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким заяву
задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали цивільної справи, колегія
суддів вважає, що скаргу слід відхилити
з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст. 256 ЦПК
України в судовому порядку можуть бути
встановлені факти від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Суд вправі розглядати справи про
встановлення факту, що має юридичне
значення коли такий, безпосередньо
породжує юридичні наслідки.

Як вбачається з матеріалів справи,
заявник звернувся до суду з заявою у
якій просив встановити факт не
ухилення його від здачі посвідчення
водія серії НОМЕР_1 дата видачі 27.05.1995 р.
Даний факт йому необхідно встановити у
зв»язку з тим, що постановою
Шевченківського районного суду м.
Львова від 06.06.2006 р. його визнано винним
у вчиненні адміністративного
правопорушення за ст. 130 КУпАП та
позбавлено права керування всіма
видами транспортних засобів строком
на два роки. Про зазначену постанову
йому стало відомо лише у липні 2011 р.
Посвідчення водія у нього не було
вилучено працівниками ДАІ при
складанні протоколу про
адміністративне правопорушення, що
передбачено п.2.6 «Інструкції по
організації провадження у справах про
адміністративні правопорушення
правил, норм і стандартів, що
стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху» та і в наступному
після винесення постанови суду про
притягнення його до адміністративної
відповідальності. Оскільки від здачі
посвідчення водія він не ухилявся, а
загроза вилучення у нього посвідчення
водія згідно ч.1 ст.321 КУАП існує,
просив встановити факт неухилення його
від здачі посвідчення водія.

Відмовляючи у задоволенні заяви
ОСОБА_2, районний суд вірно виходив з
того, що від встановлення даного факту
не залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичної особи, так як постановою суду
заявника вже позбавлено права
керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст.307,314,317,319 ЦПК України
колегія суддів,-

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 12 вересня 2013 р. залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :

Судді: