РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року Жовтневий районний суд
м. Харкова

у складі : головуючого -
судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Черненко
К.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, в
якому просив суд стягнути з
відповідача на свою користь суму
заборгованості до договором позики у
сумі 27 500 грн., та судові витрати у
розмірі 275 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 19.08.2013 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір
позики, згідно якого позивач передав
відповідачу грошові кошти у розмірі 27500
грн.

Відповідач зобов'язався повернути
грошові кошти до 01.09.2013 року.

Позивач вказує, що до цього часу сума
позики не повернута, зобов'язання не
виконані, у зв'язку з чим позивач і був
змушений звернутися до суду з даним
позовом.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи за його відсутності,
позов підтримав в повному обсязі,
просив суд його задовольнити, проти
заочного розгляду справи не
заперечував. Також надав суду оригінал
договору позики.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
слухання справи повідомлений належним
чином, про причину неявки суд не
повідомив, заяву про відкладання
розгляду справи суду не надавав.

Згідно з вимогами ст. 224 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки, або
якщо зазначені ним причини визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку про те, що позов
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Так, у судовому засіданні достовірно
встановлено, що 19.08.2013 року між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 було укладено договір позики.
(а.с. 23-24)

Відповідно до умов договору, ОСОБА_1
зобов'язався передати у власність
ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 27 500 грн.
Дані грошові кошти позичальник отримав
від позивача ще до підписання цього
договору.

ОСОБА_2, в свою чергу, зобов'язався
повернути позивачу таку ж суму
грошових коштів, до 01.09.2013 року.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що
зобов'язання є правовідношення, в яких
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Судом було встановлено, що відповідач
від виконання зобов'язання у
встановлений строк ухиляється, на
вимоги про повернення грошових коштів
не реагує, у зв'язку з чим суд вважає
необхідним стягнути з відповідача суму
боргу, яка була ним отримана від
позивача за розпискою.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватися
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у
разі порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Частина 4 статті 631 ЦК України
встановлює, що закінчення строку
договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Позивач також просив суд стягнути з
відповідача на свою користь судовий
збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України,
судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи.

Так, позивачем було сплачено судовий
збір у розмірі 275 грн. (а.с. 1)

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України
встановлено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Суд, даючи оцінку вищезазначеному,
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги знайшли свого
підтвердження під час судового
засідання, а тому позов підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 7, 10, 11, 57-60, 79, 88, 209, 215-216, 224-226, 232 ЦПК
України, ст. ст. 509, 510, 526, 527, 530, 533, 611, 625,
1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу за договором позики у
розмірі 27 500 грн. (двадцять сім тисяч
п'ятсот гривень).

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 275 грн. (двісті
сімдесят п'ять гривень).

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому Цивільно-процесуальним
законодавством.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Жовтневий районний суд м. Харкова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення, а особами які не були
присутні в судовому засіданні у той же
строк з моменту одержання його копії.

Суддя
В.В. Труханович