Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О. ,

при секретарях - Гуменюк А. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу.

Свої вимоги мотивує тим, що 15 вересня 2000
року між ним та відповідачкою був
укладений шлюб. Від шлюбу сторони дітей
не мають.

Посилаючись на те, що подружнє життя у
них не склалося, що шлюбні відносини
між ними фактично припинилися з січня
2011 року, разом не проживають, спільне
господарство не ведуть, подальше
спільне проживання та примирення між
ними є неможливим, просив розірвати
шлюб.

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 15 листопада 2013 року сторонам
надавався строк для примирення.

У судовому засіданні представник
позивача після строку на примирення
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі та просив задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлялася належним чином. У
запереченнях, які було подано до суду,
зазначила, що вона позов не визнає.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 105 СК України
шлюб припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 112 СК України суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність
малолітньої дитини, дитини-інваліда та
інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Судом установлено, що 15 вересня 2000 року
між сторонами було укладено шлюб, про
що свідчить свідоцтво про шлюб від 15
вересня 2000 року актовий запис № 1656
(а.с.23).

Від шлюбу сторони дітей не мають.

Шлюбні відносини між сторонами
фактично припинилися з 2011 року, спільне
господарство вони не ведуть,
проживають окремо.

Примирення сторін є неможливим.

Встановивши, що позивач після терміну
на примирення наполягає на розірванні
шлюбу, між сторонами втрачено
взаєморозуміння та почуття любові,
примирення подружжя, подальше спільне
життя та збереження шлюбу між ними
неможливо і суперечить інтересам
подружжя, суд дійшов висновку про те, що
збереження сім'ї є неможливим, шлюб між
сторонами існує формально і може бути
розірваним.

Керуючись ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України,
ст. ст. 3, 11, 15, 59, 60, 209, 212-215 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, зазначеною у свідоцтві
про одруження як ОСОБА_2, і ОСОБА_1
зареєстрований 15 вересня 2000 року
Центральним відділом реєстрації
шлюбів м. Києва з Державним Центром
розвитку сім'ї, актовий запис № 1656
розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2
залишити без змін «ОСОБА_2».

Рішення суду після набрання ним
законної сили направити до Відділу
реєстрації актів цивільного стану
Подільського районного управління
юстиції м. Києва для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб, відповідно до вимог ст.
115 СК України.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду міста Києва шляхом
подання через Подільський районний суд
міста Києва апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя М. О. Шаховніна