У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області у складі:

Головуючого
судді: Демянчук С.В.

суддів:
Гордійчук С.О., Ковалевича С.П.,

секретаря
судового засідання: Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 04 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділу
державної виконавчої служби
Дубровицького районного управління
юстиції в Рівненській області,
Державного підприємства Міністерства
внутрішніх справ України "Спецсервис"
про визнання недійсними прилюдних
торгів та правовстановлюючих
документів, визнання права власності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів ,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 04 листопада 2013
року відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
відділу ДВС Дубровицького районного
управління юстиції в Рівненській
області, Державного підприємства
Міністерства внутрішніх справ України
«Спецсервіс» про визнання прилюдних
торгів 01 березня 2004 року недійсними,
визнання недійсними протоколу
№ 65-н від 01 березня 2004 року, акту від 02
березня 2004 року про придбання майна з
прилюдних торгів, свідоцтва про
придбання з прилюдних торгів
арештованого нерухомого майна від 12
березня 2004 року, а також про визнання
права власності на 1/2 частину будівлі
лазні-пральні, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 у зв'язку з
безпідставністю.

Скасовано заходи забезпечення позову,
а саме знято арешт на будівлю
лазні-пральні, що знаходиться за
адресою; АДРЕСА_1, а також знято
заборону ОСОБА_4 та Дубровицькій філії
КП «РОБТІ» вчиняти дії та видавати
документи спрямовані на розпорядження
_______________________________________________________________________
______________________

Провадження №22ц-787/43/2014
Головуючий у суді 1
інстанції: Зейкан І.Ю.

Доповідач : Демянчук
С.В.

будівлею лазні-пральні, що знаходиться
за дресою: АДРЕСА_1.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.0
Вважає, що рішення суду першої
інстанції є незаконним,
необгрунтованим, прийнятим з
порушенням норм процесуального права.
Судом не в повному обсязі з'ясовані
обставини справи, що мають значення для
справи, не в повній мірі належним чином
проведено оцінку усіх доказів по
справі, тому підлягає до скасування.

Вказує, що судом першої інстанції не
було враховано факту того, що
відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та
сім'ю України майно, нажите подружжям
за час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном.

Тому вважає, що у державного виконавця
не було підстав для опису, арешту та
подальшої реалізації цілої частки
приміщення лазні-пральні, яка належала
подружжю, а отже і його частки в
спільній сумісній власності подружжя
(тобто частки особи, яка не є боржником
за виконавчим провадженням) без
попереднього визначення частки ОСОБА_2
в судовому порядку згідно норм
Цивільного кодексу України та Закону
України «Про виконавче провадження».

Зазначає, що судом першої інстанції
взагалі не було взято до уваги того
факту, що вартість спірного приміщення
при проведенні прилюдних торгів була
суттєво применшена.

Крім того вказує, що державним
виконавцем не були дотримані загальні
вимоги, додержання яких є необхідним
для чинності правочину у відповідності
до ст. 203, 215 ЦК України - в зв'язку з
відсутністю у продавця прав та
повноважень щодо реалізації спірного
приміщення, оскільки він, як
співвласник спірного приміщення, своєї
згоди на його реалізацію не давав.

Просив скасувати рішення
Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 04 листопада
2013 року та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в
повному обсязі.

В поданих на апеляційну скаргу
запереченнях представник ОСОБА_4
вказує на безпідставність доводів
апеляційної скарги та на законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, яке просить залишити без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його
представник, підтримавши апеляційну
скаргу повністю, надали пояснення в
межах її доводів.

Представник ОСОБА_2, апеляційну скаргу
визнав як обґрунтовану та просив її
задовольнити.

Представник ОСОБА_4, заперечуючи проти
задоволення апеляційної скарги,
покликався на законність та
обґрунтованість оскаржуваного
рішення.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, державний
виконавець відділу ДВС Дубровицького
районного управління юстиції в
Рівненській області та представник ДП
Міністерства внутрішніх справ України
"Спецсервис" в судове засідання
апеляційного суду не з,явилися, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином, про що свідчать
розписки про отримання ними судових
повісток. Судова повістка ДП
Міністерства внутрішніх справ України
"Спецсервис" повернута без вручення,
оскільки адресат за вказаною адресою
не розшуканий. Заяв про зміну адреси
від них не надходило, тому вони
вважаються повідомленими відповідно
до вимог цивільно-процесуального
законодавства.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді
першої інстанції, правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, проте, суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права, або
порушення норм процесуального права,
які є обов"язковою підставою для
скасування рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
оскільки рішеннями суду, які набрали
законної сили, встановлені обставини
того, що прилюдні торги від 01 березня 2004
року про продаж лазні-пральні
/оздоровчого комплексу «ІНФОРМАЦІЯ_1»/,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 були
проведені відповідно до вимог
законодавства, не встановлено істотних
порушень державним виконавцем Закону
України «Про виконавче провадження»,
та Інструкції про проведення
виконавчих дій від 15.12.1999 року № 74/5,
тому ОСОБА_4 правовірно було передано
спірне майно у власність, про що було
складено протокол про хід прилюдних
торгів за № 35-н, акт про придбання майна
з прилюдних торгав від 02.03.2004 року, на
підставі чого державним нотаріусом
Дубровицької державної районної
нотаріальної контори видане свідоцтво
про придбання арештованого нерухомого
майна з прилюдних торгів зареєстроване
в реєстрі за № 503.

Таким чином відсутні правові підстави
для визнання за позивачем права
власності на зазначену частину майна.

На підтвердження таких висновків в
рішенні наведені відповідні мотиви та
докази з якими погоджується
апеляційний суд, оскільки такі
висновки суду ґрунтуються на вимогах
закону та відповідають обставинам
справи.

Так, відповідно до рішення
апеляційного суду Рівненської області
від 09 листопада 2006 року, яке ухвалене у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ДВС
у Дубровицькому районі, ОСОБА_4, ОСОБА_3,
Рівненської міжрегіональної
універсальної товарно-майнової біржі
«Прайс» про визнання недійсним
результатів аукціону, та яким в
задоволенні позовних вимог було
відмовлено, встановлено, що на
виконання рішення Дубровицького
районного суду від 16 жовтня 2003 року про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
боргу у сумі 88 641 грн. державним
виконавцем ДВС у Дубровицькому районі
18 грудня 2003 року правомірно було
описано та накладено арешт на належне
ОСОБА_2 майно, а саме оздоровчий
комплекс «ІНФОРМАЦІЯ_1» (будівля
лазні-пральні), який знаходиться по
АДРЕСА_1.

Також судом першої інстанції
правомірно враховані обставини
встановлені ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 06 лютого2013 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, відділу ДВС
Дубровицького райуправління юстиції,
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ДП МВС України
"Спецсервіс" про визнання прилюдних
торгів такими, що не відбулися,
визнання недійсними
правовстановлюючих документів та
визнання права власності, якою було
залишено без змін рішення колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Рівненської області від 20
вересня 2012 року.

Вказаною ухвалою встановлено, що 01
березня 2004 року відбулися прилюдні
торги, за результатами проведення яких
спірне майно було продане ОСОБА_4, про
що було складено протокол про хід
прилюдних торгів № 35-н, акт про
придбання майна з прилюдних торгів від
02 березня 2004 року, на підставі чого
державним нотаріусом Дубровицької
рфйонної державної нотаріальної
контори Рівненської області
Таборовець М.І. видане свідоцтво
придбання арештованого нерухомого
майна з прилюдних торгів,
зареєстроване в реєстрі за № 503. Вищим
Спеціалізованим судом зроблено
висновок, що прилюдні торги з продажу
оздоровчого комплексу «ІНФОРМАЦІЯ_1»
по АДРЕСА_1 були
проведені відповідно до вимог
законодавства, а тому суд апеляційної
інстанції правомірно прийшов до
висновку про відсутність підстави для
визнання їх такими, що не відбулися.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення є обов'язковими
до виконання всій території України.

Ч. 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що
обставини встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, де доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Оскільки рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 09 листопада 2006
року ухвалене у справі між сторонами,
які беруть участь у даній справі, суд
першої інстанції правомірно взяв до
уваги обставини встановлені цим
рішенням, а саме те, що згаданим
рішенням від 09 листопада 2006 року ОСОБА_1
відмовлено у задоволенні позову про
визнання результату аукціону
недійсним.

Відповідно до норм процесуального
права передбачається, що обставини
цивільних справ з'ясовуються судом на
засадах змагальності; в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів. Щодо обов'язку
доказування і подання доказів, то кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень. Однак,
будь-якими належни і допустимими
доказами в передбаченому законом
порядку ОСОБА_1 висновки суду не
спростував.

Безпідставними є твердження апелянта
про те, що суд, розглядаючи справу, не
взяв до уваги про порушення його права
власника, оскільки хронологія подій по
справі беззаперечно свідчить про те, що
про боргові зобов,язання дружини,
взв,язку з чим проведено прилюдні торги
на спірне приміщення позивачу було
відомо, він не оспорює про те, що мали
місце боргові зобов,язання дружини,
стягнення по яких проведено за
рішенням суду. Так, за положеннями ст. 65
СК України дружина, чоловік
розпоряджаються майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, за взаємною згодою. При
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним, як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового. Для укладення
одним із подружжя договорів, які
потребують нотаріального посвідчення
і (або) державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана у письмовій формі на укладення
договору, який потребує нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, має бути нотаріально
засвідчена. Договір, укладений одним із
подружжя в інтересах сім,ї створює
обов'язки для другого з подружжя, якщо
майно, одержане за договором,
використане в інтересах сім'ї.

Поскільки доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, та,
враховуючи, що суд першої інстанції,
вирішуючи спір, правильно встановив
дійсні обставини справи, з'ясував
характер взаємовідносин сторін,
постановив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
та зважаючи, що не може бути скасоване
правильне по суті рішення суду з одних
лише формальних міркувань, судова
колегія не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 04 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий суддя:
С.В. Демянчук

Судді :
С.О. Гордійчук

С.П. Ковалевич