АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2338/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Трещов В. В. Доповідач - Прозорова
М.Л. Категорія 44
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Слоквенка Г.П.,
Козлова С.П.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 14 січня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Жовтневого районного відділу у м.
Дніпропетровську Головного управління
Державної міграційної служби України у
Дніпропетровській області про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням та
скасування реєстрації місця
проживання, -

В С Т А Н
О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 14 січня 2014 року та
постановити нове рішення по суті
позовних вимог (а.с.60-63).

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 14 січня 2014 року
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, Жовтневого РВ у
м. Дніпропетровську ГУ ДМС України у
Дніпропетровській області про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням та
скасування реєстрації місця
проживання - відмовлено (а.с.53-55).

Як на підстави апеляційної скарги,
ОСОБА_2 посилається на те, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального права, а також неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи (а.с.60-63).

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач ОСОБА_3, який є рідним братом
позивача, вселився до спірної квартири,
як член сім'ї власника. Сім'я
відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, та діти
ОСОБА_5, ОСОБА_6 набули право проживання
та зареєстрували своє місце проживання
у вищевказаній квартирі за згодою
позивача і у встановленому законом
порядку, що не оспорюється сторонами
справи.

На момент пред'явлення позову та
розгляду справи по суті, не сплинули
ані шестимісячний, ані річний строки,
встановлені відповідно до ст. 71 ЖК УРСР
та ст.405 ЦК України, протягом яких за
відповідачами зберігається право
користування квартирою АДРЕСА_1. В суді
апеляційній інстанції представник
позивача підтвердив, що саме з цих
підстав були заявлені позовні вимоги
ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням та скасування реєстрації
місця проживання.

Також встановлено, що ОСОБА_5, який є
повнолітньою особою, виїхав зі свого
постійного місця проживання (квартири
АДРЕСА_1) до Національного університету
"Одеська юридична академія", до якого
він вступив і з 01 вересня 2013 року
навчається на першому курсі денного
відділення Інституту прокуратури та
слідства факультету підготовки
слідчих органів внутрішніх справ, що
підтверджується довідкою з місця
навчання наявної в матеріалах справи
(а.с.49).

Пунктом 2 ч.3 ст. 71 ЖК УРСР встановлено,
що жиле приміщення зберігається за
тимчасово відсутнім наймачем або
членами його сім'ї понад шість місяців
у випадку тимчасового виїзду з
постійного місця проживання за умовами
і характером роботи або у зв'язку з
навчанням (учні, студенти, стажисти,
аспіранти тощо), у тому числі за
кордоном, - протягом усього часу
виконання цієї роботи або навчання.

Отже, умови та характер навчання ОСОБА_5
вимагали його виїзду із постійного
місця проживання у АДРЕСА_1 до місця
навчання, тому право користування цим
житловим приміщенням зберігається, за
ним протягом усього часу його навчання
в університеті (згідно п.2 ч.3 ст. 71 ЖК
УРСР).

За таких обставин, в силу діючого
законодавства, а саме ст.ст. 29,311,405 ЦК
України, ст.ст. 71,72 ЖК УРСР, ст. 7 Закону
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні", суд першої інстанції прийшов
до обґрунтованого висновку про те, що
позивачем та його представником не
надано суду належних та достатніх
доказів наявності підстав для втрати
відповідачами права проживання у
спірній квартирі.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про
наявність підстав для визнання
відповідачів такими, що втратили право
користування спірною квартирою в
зв'язку з переїздом на інше постійне
місце проживання згідно вимог ст. 71 ЖК
УРСР та ст. 405 ЦК України - є
безпідставними та не позбавляють його
права на звернення до суду з позовом з
інших підстав.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи не спростовують висновків
місцевого суду, зводяться до
переоцінки доказів і незгоди із
висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції в оскарженій
частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтованими, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 14 січня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Судді: