Справа № 630/97/14-ц
Провадження № 2/630/82/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року
м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської
області у складі:

головуючого судді
Дем'яненко І.В.,

за участю секретаря
Тимошенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Люботин
Харківської області цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2,
інтереси яких представляє ОСОБА_3, до
Люботинської міської ради Харківської
області про визнання права власності
на житловий будинок в порядку
спадкування ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, інтереси яких
представляє ОСОБА_3, звернулися до
Люботинського міського суду
Харківської області з позовною заявою
до Люботинської міської ради
Харківської області про визнання
права власності на житловий будинок в
порядку спадкування.

Сторони про час і місце розгляду справи
були повідомлені належним чином та
своєчасно. Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в
судове засідання не з'явилися, надавши
ОСОБА_3 повноваження представляти їх
інтереси в судовому засіданні на
підставі нотаріально посвідченої
довіреності. ОСОБА_3 направив до суду
заяву, в якій він просить позовні
вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити та
розглядати справу без їх участі.

Від Люботинської міської ради
Харківської області на адресу
Люботинського міського суду
Харківської області надійшов лист, в
якому зазначено, про можливість
розгляду справи у відсутності їх
представника відповідно до вимог
чинного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень ЦПК
розгляд справи здійснюється судом за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити у
відсутності сторін по справі, які були
належним чином та своєчасно
повідомлені про час і місце розгляду
справи, та висловили свою думку щодо
розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та
оцінивши зібрані по справі докази,
вважає, що позовні вимоги обґрунтовані
і підлягають задоволенню повністю.

Судом встановлені такі факти, що не
оспорюються сторонами,
підтверджуються наданими суду
доказами, та відповідні їм
правовідносини.

На земельній ділянці за адресою
АДРЕСА_1 житловий будинок літ. «А-1» з
верандою літ. «а» загальною площею 51,30
кв.м, в тому числі житловою площею 31, 20
кв.м, з господарськими будівлями і
спорудами, що вбачається з копії
технічного паспорту (а.с.25-28).

Вказаний житловий будинок літ. «А-1» з
верандою літ. «а» загальною площею 51,30
кв.м, в тому числі житловою площею 31,20
кв.м, з господарськими будівлями і
спорудами, розташовані за адресою
АДРЕСА_1, в період з 1957 по 1977 роки
побудували батьки позивачів ОСОБА_4 та
ОСОБА_5.

Розглянувши матеріали справи, суд
вважає встановленим той факт, що
забудовниками житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є
ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Зазначені обставини
також зазначені в рішенні народного
суду Харківського району від 5 червня
1977 року (а.с.11).

Вказаний житловий будинок був
побудований в період перебування
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в зареєстрованому
шлюбі. Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
укладено 13 лютого 1957 року у бюро ЗАГС м.
Люботин, на підставі актового запису №
65 від 13 лютого 1957 року ( а.с.6)

Відповідно до вимог ст. 22 КУпШС майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є
спільною сумісною власністю подружжя.
А отже, житловий будинок, розташований
за адресою: АДРЕСА_1, є спільною
сумісною власністю подружжя, тому
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мали рівні права
володіти, користуватися і
розпоряджатися спільним майном.

Рішенням народного суду Харківського
району від 5 червня 1977 року за нашою
ОСОБА_5 визнано право власності на ?
частину жилого будинку, з надвірними
будівлями та спорудами, розташованими
за адресою АДРЕСА_1

Житловий будинок введено в
експлуатацію в 1971 році (а.с.10)

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
НОМЕР_1, виданим 07 квітня 1979 року бюро
реєстрації актів цивільного стану
Люботинського міської ради на підставі
актового запису про смерть № 161 від 07
квітня 1979 року (а.с.18).

Враховуючи, що ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто в період дії
Цивільного кодексу України 1963 року, суд
вважає за доцільне керуватися нормами
ЦК України в редакції 1963 року, так як
відповідно до п.4 Перехідних положень
ЦК України в редакції 2003 року,
Цивільний кодекс України 2003 року
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Відносно цивільних правовідносин, які
виникли до вступу в силу Цивільного
кодексу України в редакції 2003 року,
його положення застосовуються до тих
прав і обов'язків, які виникли та
продовжують існувати після вступу його
в силу. В зв'язку з тим, що вказані
правовідносини виникли та
продовжували існувати до 01 січня 2004
року, тобто до вступу в силу Цивільного
кодексу України в редакції 2003 року, суд
вважає за необхідне застосувати до
правовідносин між сторонами по справі
правові норми, передбачені Цивільним
кодексом України в редакції 1963 року.

Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції
1963 року) часом відкриття спадщини
визнається день смерті спадкодавця.
Тобто спадщина, яка складається з
житлового будинку з надвірними
будівлями, розташованого за адресою:
Харківська область, АДРЕСА_1, після
смерті ОСОБА_4 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Спадкоємцями на відкриту після смерті
ОСОБА_4 спадщину є його дружина ОСОБА_5,
син ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2, що
відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно
до вимог якої при спадкоємстві за
законом спадкоємцями першої черги є
діти, дружина, батьки померлого.

Факт родинних відносин між спадкоємцем
- ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_4
підтверджується свідоцтвом про
народження НОМЕР_2, виданим
Люботинським міським бюро ЗАГС на
підставі актового запису № 591,
зробленого в книзі записів актів
громадянського стану 11 грудня 1963 року
(а.с.19).

Факт родинних відносин між спадкоємцем
- ОСОБА_2 та спадкодавцем ОСОБА_4
підтверджується свідоцтвом про
народження НОМЕР_3 виданим
Люботинським міським бюро ЗАГС на
підставі актового запису № 344,
зробленого в книзі записів актів
громадянського стану 25 вересня 1957 року
(а.с.23).

Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963
року) спадкоємець, вважається таким, що
прийняв спадщину, якщо він на протязі
шести місяців з дня відкриття спадщини
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном або якщо
він подав в нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
відкриття спадщини.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли
його дружина ОСОБА_5, донька ОСОБА_2 та
син ОСОБА_1 як спадкоємці першої черги,
оскільки після смерті спадкодавця вони
мешкали в зазначеному будинку,
доглядали за ним, ремонтувала його та
надвірні будівлі, обробляли земельну
ділянку, тобто протягом шести місяців
вступили в управління спадковим
майном. Крім того, як вбачається з
відповіді Харківського обласного
державного нотаріального архіву №
11100/01-21 від 08 лютого 2014 року після
смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року, який на момент смерті мешкав за
адресою: АДРЕСА_1 до нотаріальної
контори в шести місячний строк з
заявами про прийняття спадщини або про
відмову від прийняття спадщини ніхто
не звертався, спадкові справи не
заводилися, свідоцтва про право на
спадщину за не видавалися (а.с.40).

Проаналізувавши наведене суду
приходить до висновку, що дружина, син
та донька померлого ОСОБА_1 прийняли
спадщину, оскільки виконали вимоги ст.
549 ЦК України.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
НОМЕР_4 виданим ІНФОРМАЦІЯ_2 року
відділом реєстрації актів
громадянського стану Люботинського
міського управління юстиції на
підставі актового запису № 274 від
ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.18).

Враховуючи, що ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, тобто в період дії
Цивільного кодексу України 1963 року, суд
вважає за доцільне керуватися нормами
ЦК України в редакції 1963 року, так як
відповідно до п.4 Перехідних положень
ЦК України в редакції 2003 року,
Цивільний кодекс України 2003 року
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Відносно цивільних правовідносин, які
виникли до вступу в силу Цивільного
кодексу України в редакції 2003 року,
його положення застосовуються до тих
прав і обов'язків, які виникли та
продовжують існувати після вступу його
в силу. В зв'язку з тим, що вказані
правовідносини виникли та
продовжували існувати до 01 січня 2004
року, тобто до вступу в силу Цивільного
кодексу України в редакції 2003 року, суд
вважає за необхідне застосувати до
правовідносин між сторонами по справі
правові норми, передбачені Цивільним
кодексом України в редакції 1963 року.

Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції
1963 року) часом відкриття спадщини
визнається день смерті спадкодавця.
Тобто спадщина, яка складається з
житлового будинку з надвірними
будівлями, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 відкрилася
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Спадкоємцем на відкриту після смерті
ОСОБА_5 спадщину є її син ОСОБА_1 та
донька ОСОБА_2, що відповідає ст. 529 ЦК
України, відповідно до вимог якої при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є діти, дружина, батьки
померлого. Інших спадкоємців немає.

Факт родинних відносин між спадкоємцем
- ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_5
підтверджується свідоцтвом про
народження НОМЕР_2, виданим
Люботинським міським бюро ЗАГС на
підставі актового запису № 591,
зробленого в книзі записів актів
громадянського стану 11 грудня 1963 року
(а.с.19).

Факт родинних відносин між спадкоємцем
- ОСОБА_2 та спадкодавцем ОСОБА_5
підтверджується свідоцтвом про
народження НОМЕР_3 виданим
Люботинським міським бюро ЗАГС на
підставі актового запису № 344,
зробленого в книзі записів актів
громадянського стану 25 вересня 1957 року
(а.с.23).

Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963
року) спадкоємець, вважається таким, що
прийняв спадщину, якщо він на протязі
шести місяців з дня відкриття спадщини
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном або якщо
він подав в нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
відкриття спадщини.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв
її син ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2, як
спадкоємці першої черги, оскільки
після смерті спадкодавця вони мешкали
в зазначеному будинку, доглядали за
ним, ремонтував його та надвірні
будівлі, обробляли земельну ділянку,
тобто протягом шести місяців вступили
в управління спадковим майном. Крім
того, як вбачається з відповіді Другої
державної нотаріальної контори від 12
лютого 2014 року після смерті ОСОБА_5
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, яка на
момент смерті мешкала за адресою:
АДРЕСА_1 до нотаріальної контори в
шести місячний строк з заявами про
прийняття спадщини або про відмову від
прийняття спадщини ніхто не звертався,
спадкові справи не заводилися,
свідоцтва про право на спадщину за не
видавалися (а.с.34).

Проаналізувавши наведене суду
приходить до висновку, що син та донька
померлої ОСОБА_5 прийняли спадщину,
оскільки виконав вимоги ст. 549 ЦК
України.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, при цьому
суд розглядає цивільні справи не
інакше як в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

На підставі аналізу зібраних по справі
доказів, суд вважає за необхідне
позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2
задовольнити в повному обсязі.

Судові витрати судом з позивачів не
стягуються, так як вони сплатили
судовий збір в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, ст.
525,529,549 ЦК України (в редакції 1963 року),
суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -
задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/6
частину житлового будинку літ. «А-1» з
верандою літ. «а» загальною площею 51,30
кв.м, в тому числі житловою площею 31,20
кв.м, з господарськими будівлями і
спорудами, розташованими за адресою
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 2/6
частини житлового будинку літ. «А-1» з
верандою літ. «а» загальною площею 51,30
кв.м, в тому числі житловою площею 31,20
кв.м, з господарськими будівлями і
спорудами, розташованими за адресою
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті матері ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати ОСОБА_2, право власності на 1/6
частину житлового будинку літ. «А-1» з
верандою літ. «а» загальною площею 51,30
кв.м, в тому числі житловою площею 31,20
кв.м, з господарськими будівлями і
спорудами, розташованими за адресою
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_2, право власності на
2/6 частини житлового будинку літ. «А-1» з
верандою літ. «а» загальною площею 51,30
кв.м, в тому числі житловою площею 31,20
кв.м, з господарськими будівлями і
спорудами, розташованими за адресою
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті матері ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Люботинський міський суд Харківської
області в десятиденний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у праві, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І. В. Дем`яненко