Справа № 639/1779/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року

Жовтневий районний суд м. Харкова
у складі головуючого - судді Макарова
В.О., при секретарі Гриценко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості з витрат на утримання
спільного майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
зазначеним позовом, в обґрунтування
якого вказала, що разом з відповідачем
та ОСОБА_3 є співвласниками квартири
АДРЕСА_1.

29 вересня 2011 року за даною адресою
сталася пожежа, яка завдала шкоди
приміщенню. ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3
відновила квартиру після пожежі за
власні пошти та власними силами,
витративши на це матеріали на суму 62565
грн. 32 коп. У відновленні квартири
ОСОБА_2 участі не приймав, що зумовлює
звернення позивачки до суду з вимогою
про стягнення з нього 1/3 частини
вартості матеріалів. Крім того,
починаючи з 2009 року ОСОБА_2 не здійснює
оплату комунальних послуг, за період з
серпня 2009 року по лютий 2013 року
позивачкою сплачено 9698 грн. 30 коп., а
тому з ОСОБА_2 вона просить стягнути і 1/3
частину зазначених витрат, а також
судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтримав позовні
вимоги та просив їх задовольнити.
Представник ОСОБА_2 позовні вимоги
визнав частково, не заперечував проти
стягнення витрат на оплату комунальних
послуг з урахуванням терміну позовної
давності. Проти задоволення іншої
частини позовних вимог заперечував,
пояснивши, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 фактично
зведено новий поверх будинку, якого не
було до пожежі, без надання
відповідного дозволу компетентних
органів, на що особисто ОСОБА_2 згоди не
давав, що унеможливлює його участь в
такому будівництві.

Суд, заслухавши пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, приходить до
висновків про часткове задоволення
позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 322 ЦК України,
власник несе тягар утримання належного
йому майна, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 150, 156, 162 ЖК України
власник житлового будинку (квартири), а
також члени його сім'ї, теж зобов'язані
утримувати квартиру, сплачувати за
комунальні послуги за затвердженими
тарифами. Разом з тим на підставі ч.1
ст.64 ЖК України, повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем правову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із договору найму жилого
приміщення.

Відповідно до ст. ст. 150, 156, 162 ЖК України
власник житлового будинку (квартири), а
також члени його сім'ї, теж зобов'язані
утримувати квартиру, сплачувати за
комунальні послуги за затвердженими
тарифами.

Як встановлено судовим розглядом
та матеріалами справи, відповідно до
свідоцтва про право власності на житло
від 28.03.2000 р. (а.с. 6), ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1

Відповідно до довідки від 30.09.2011 р. (а.с.
4), акту про пожежу (а.с. 5), 29 вересня 2011
року за даною адресою сталася пожежа.

Згідно відповіді КП «Жилкомсервіс» від
8.01.2014 р., ремонтні роботи житлового
будинку АДРЕСА_1 проводилися за рахунок
бюджетного фінансування.

Надані стороною позивача товарні чеки
на придбання будівельних матеріалів не
можна вважати належним доказом того,
для проведення яких саме робіт
зазначені матеріали були придбані, ким
саме, і чи саме на відновлення квартири
після пожежі. За таких обставин суд
вважає недоведеним розмір витрат,
понесених ОСОБА_1 на відновлення
квартири, а тому відмовляє у
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення з ОСОБА_2 1/3 частини вартості
таких витрат.

Що ж стосується вимог про стягнення з
ОСОБА_2 1/3 частини витрат на оплату
комунальних послуг, то з огляду на те,
що ОСОБА_2 є власником 1/3 частини
квартири, не надав доказів, що
виключали б його обов'язок брати участь
в її утриманні щодо сплати комунальних
послуг, вказану вимогу необхідно
задовольнити з урахуванням терміну
позовної давності, передбаченої ст. 257
ЦК України - 3 роки.

При цьому, аналізуючи наведені
позивачем докази сплати комунальних
послуг, суд бере до уваги, що позовна
заява подана 27 лютого 2013 року,
відповідно, строк позовної давності
повинен відраховуватися з 27 лютого 2010
року. Крім того, ряд наданих позивачем
квитанції про оплату нею комунальних
послуг містять відомості про
проведення такої оплати не ОСОБА_1, а
ОСОБА_3, який з відповідною позовною
вимогою до суду не звертався.

Таким чином, суд вважає необхідним
стягнути з ОСОБА_2 1/3 частину сплачених
безпосередньо ОСОБА_1 витрат на оплату
комунальних послуг, починаючи з 27
лютого 2010 року до дня подання позовної
заяви. Відповідно до наданих квитанцій
(а.с. 7-24), ОСОБА_1 за цей період сплачено
7998 гривень 50 копійок. 1/3 частина
вказаних витрат складає 2666 гривень 17
копійок. Вказана сума і підлягає
стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий
збір стягується з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 пропорційно до задоволеної
частини позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 61, 88, 211-215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати на утримання спільного майна в
розмірі 2666 (дві тисячі шістсот
шістдесят шість) гривень 17 копійок, а
також судові витрати в розмірі 26
гривень 66 копійок.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 10
днів після проголошення рішення через
Жовтневий районний суд м. Харкова.

Головуючий