Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2014 року Юр»ївський районний
суд Дніпропетровської області у
складі головуючого судді Маренич
С.О., при секретарі Літвіченко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Юр»ївка
, в порядку заочного розгляду
справи, цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом про стягнення з
відповідача грошових коштів в
обґрунтування заявлених вимог
вказуючи на те, що 29 квітня 2013 року
відповідачем ОСОБА_2 була власноруч
складена та завірена підписом
боргова розписка, згідно якої
відповідач зобов»язався в строк до
01 липня 2013 року повернути позивачу
грошові кошти в сумі 10 000 грв..
Однак, починаючи з 01 липня 2013 року
відповідач ухиляється від повного
виконання взятих на себе
зобов»язань, сплативши лише частину
боргу в розмірі 3 500 грв., при цьому
решту суми обіцяв повернути то
частково , то повністю, однак
обіцянок не виконує та останнім
часом взагалі перестав надавати
будь-які пояснення та відповідати на
телефонні дзвінки.

Посилаючись на ст. ст. 3, 118 ЦПК
України, ст. ст. 509, 525, 610, 625 ЦК України
позивач просив стягнути з
відповідача по справі на його
користь грошові кошти в розмірі 6
650 грв., з яких 6 500 грв. - основна сума
боргу; 52 грв. - інфляційна складова
за час прострочення; 98 грв. - 3%
річних від простроченої суми, а
також на відшкодування судових
витрат 243, 60 грв. та 121,80 грв.
судового збору за подання заяви про
забезпечення позову.

В судове засідання представник
позивача ОСОБА_3 не з»явився, надав
суду відповідно заяву та
телефонограму про розгляд справи в
його відсутності, позовні вимоги
повністю підтримав, проти заочного
розгляду справи не заперечував (ас.
31, 34).

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з»явився, про причини
неявки суд не повідомив, про час
та місце судового розгляду справи
сповіщений належним чином , заяви
про розгляд справи в його
відсутності суду не надавав (ас.33).

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення
на підставі наявних у справі доказів,
якщо позивач не заперечує проти
такого вирішення справи.

Виходячи з наведеного та приймаючи
до уваги те, що представник позивача
не заперечував проти заочного
розгляду справи , про що зазначив у
наданій суду телефонограмі (ас. 34),
суд знаходить можливим розглянути
дану справу та ухвалити заочне
рішення у відсутності сторін по
справі на підставі наявних у ній
письмових матеріалів про права та
взаємовідносини сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України
суд не здійснює фіксування судового
засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали
справи, оцінивши докази в їх
сукупності , суд приходить до
наступних висновків:

- згідно копії боргової розписки
від 29.04.2013 року відповідач ОСОБА_2
взяв на себе зобов»язання
повернути позивачу ОСОБА_1 в строк
до 01.07.2013 року суму грошових
коштів в розмірі 10 000 грв. (ас.3).

Як зазначив позивач в позовній
заяві відповідачем зобов»язання
виконані частково, а саме до
теперішнього часу останнім позивачу
повернуто лише 3 500 грв., при цьому
залишок в сумі 6 500 грв. відповідач
в добровільному порядку та у
визначені строки не повернув,
ухиляючись від повернення решти
коштів.

Борговий документ підтверджує
волевиявлення боржника у певний
строк - точно визначений чи
визначений моментом витребування -
повернути речі. Обов»язковим
реквізитом боргового документа є
власноручний підпис боржника, а
факультативними - дата, місце видачі,
вказівка про свідків, тощо.

Відповідно до ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов»язки
виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб,
що не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права
та обов»язки.

Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України
зобов»язанням є правовідносини в
якому одна сторона (боржник)
зобов»язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію (
передати майно, виконати роботу,
сплатити грошові кошти тощо) або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов»язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов»язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо
у зобов»язані встановлені строки (
термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк
(термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушення зобов»язання є його
невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання ( неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив
до виконання зобов»язання або не
виконав його у строк, встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов»язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов»язання, на вимогу
кредитора зобов»язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Відтак, в судовому засіданні
встановлено, що відповідач у
встановлені строки не виконав
належним чином взяті на себе
зобов»язання щодо повернення
позивачу грошових коштів в сумі 10 000
грв., повернувши останньому лише
частину таких в розмірі 3 500грв..

Таким чином, вимоги позивача щодо
повернення грошових коштів
відповідачем в розмірі 6 500 грв., з
урахуванням інфляційної складової за
весь час прострочення в сумі 52 грв.
та трьох процентів річних від
простроченої суми в розмірі 98 грв. є
обгрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі, при
цьому з розрахунком вказаних сум,
наведеним позивачем в позові, суд
погоджується.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України, суд стягує з відповідача
на користь позивача на відшкодування
судових витрат 243, 60 грв..

Щодо вимоги позивача про стягнення
з відповідача сплаченого ним
судового збору за подання заяви про
забезпечення позову в сумі 121,80 грв.,
суд вважає необхідним відмовити,
оскільки заява позивача про
забезпечення позову повернута
останньому без розгляду (ас. 13, 14).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 202, 203, 212, 213,
215, 218, 222, 224-228, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І
Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованою за адресою - АДРЕСА_1
на користь ОСОБА_1 грошові кошти
в розмірі 6 650 грв. , з яких 6 500 грв.
- основна сума боргу, 52 грв. -
інфляційна складова за весь час
прострочення ; 98 грв.- три проценти
річних від простроченої суми.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 на відшкодування судових
витрат 243 , 60 грв . ( двісті сорок три
грв. 60 коп.).

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10 днів з
дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути
оскаржено до Дніпропетровського
апеляційного суду через суд першої
інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя :
С.О.Маренич