№ справи:2-122/755/2013 Головуючий суду
першої інстанції:Гоцкалюк В.Д. №
провадження:22-ц/190/202/14Доповідач суду
апеляційної інстанції:Даніла Н. М.
________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого судді:Даніла Н.М.
суддів:Куриленка О.С., Онищенко Т.С. при
секретарі:Рижих М.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про зміну часток домоволодіння,
виділ частки з домоволодіння, що
знаходиться у спільній частковій
власності, припинення права спільної
часткової власності та встановлення
частини земельної ділянки, за
зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, треті особи - Сімферопольська
міська рада, КРП Сімферопольське МБРТІ
про розділ житлового будинку між
співвласниками в натурі, стягнення
компенсації, визнання права власності
на будівлі, припинення права спільної
часткової власності, про визначення
порядку користування земельною
ділянкою,

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_8 - ОСОБА_9 на рішення Залізничного
районного суду м. Сімферополя АР Крим
від 24 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
виділ частки з домоволодіння, що
знаходиться у спільній частковій
власності, припинення права спільної
часткової власності та встановлення
порядку користування земельною
ділянкою, мотивуючи тим, що відповідно
договору купівлі-продажу від 03 лютого
1975 року він є власником 18/100 часток
домоволодіння по АДРЕСА_1, іншими
співвласниками домоволодіння є ОСОБА_8
- 41/100 та ОСОБА_7 - 41/100 часток. Після
придбання частини будинку, зі згоди
колишніх співвласників, він здійснив
перебудівлю жилого будинку літер «Б»
зі збільшенням жилої площі та збудував
господарські споруди: тамбури б, б1, б2,
сараї літери «З», « І», «Г», встановив
металічний гараж літер «Ж», які в
установленому порядку здав в
експлуатацію. Просив виділити на
належні йому 18/100 часток будівлю літер
«Б» та господарські споруди.

З урахуванням уточнень до позовної
заяви, просив змінити розмір часток
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, що
знаходяться в спільній частковій
власності, встановивши, що йому
належить 35/100 часток житлового
домоволодіння з частиною надвірних
побудов та виділити йому на належні
частки: житловий будинок літер «Б»,
загальною площею 36,4 кв.м, тамбур літер
«б», загальною площею 4,1 кв.м, тамбур
літер «б1», загальною площею 9,8 кв.м,
навіс літер «б2», загальною площею 15,8
кв.м, гараж літер «Ж», загальною площею
18,9 кв.м, сарай літер «Е», загальною
площею 16,5 кв.м, сарай літер «І»,
загальною площею 6,9 кв.м, сарай літер
«З», загальною площею 4,2 кв.м, сарай
літер «Г», загальною площею 3,4 кв.м,
ворота №2, мощення №5, мощення №7,
огороджувальні споруди; припинити
право спільної часткової власності
ОСОБА_6 на житлове домоволодіння, що
розташоване по АДРЕСА_1, а саме:
житловий будинок літер «Б», загальною
площею 36,4 кв.м, тамбур літер «б»,
загальною площею 4,1 кв.м, тамбур літер
«б1», загальною площею 9,8 кв.м, навіс
літер «б2», загальною площею 15,8 кв.м,
гараж літер «Ж», загальною площею 18,9
кв.м, сарай літер «Е», загальною площею
16,5 кв.м, сарай літер «І», загальною
площею 6,9 кв.м, сарай літер «З»,
загальною площею 4,2 кв.м, сарай літер
«Г», загальною площею 3,4 кв.м, ворота №2,
мощення №5, мощення №7.

16 серпня 2013 року ОСОБА_8 звернулася до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, треті особи - Сімферопольська
міська рада АР Крим, КРП
Сімферопольське МБРТІ про поділ
житлового будинку між співвласниками в
натурі, стягнення компенсації,
визнання права власності на будівлі,
припинення права спільної часткової
власності, про визначення порядку
користування земельною ділянкою.

З урахуванням уточнень до позовної
заяви, просила розділити житловий
будинок з надвірними побудовами в
АДРЕСА_1 у відповідності із варіантом
№1 висновку судової будівельно
технічної експертизи №16 від 01 липня 2013
року, виділити ОСОБА_8 на праві
приватної власності на належні 41/100
частки в житловому будинку літер «А»
приміщення за №1-6 житлова, площею 12,2
кв.м, №1-5 кухня, площею 13,8 кв.м, №1-7
передпокій, площею 2,9 кв.м, №1-4 комора,
площею 3,6 кв.м, а також сарай літер «В» в
цілому; виділити ОСОБА_6 на праві
приватної власності на належні 18/100
частки в житловому будинку: житловий
будинок літер «Б» з тамбурами літер
«б», «б1», навіс літер «б2», сарай літер
«б2», сарай літер «Г», сарай літер «З»,
сарай літер «Е» в цілому, що більше на 11
338 грн., ніж належить на ідеальну частку;
стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8
грошову компенсацію збільшення
вартості його частки в житловому
будинку по АДРЕСА_1, за вирахуванням
вартості сараю літер «І» у розмірі 779
грн. і гаража літер «Ж» - у розмірі 10 370
грн.; визнати за ОСОБА_8 право власності
на споруди - сарай літер «І», гараж
літер «Ж»; припинити право спільної
часткової власності ОСОБА_8 та ОСОБА_6
на житловий будинок з надвірними
спорудами за зазначеною адресою;
визначити порядок користування
земельною ділянкою площею 498 кв.м по
АДРЕСА_1 між співвласниками відповідно
з варіантом №3 висновку судової
будівельно технічної експертизи №16
від 01 липня 2013 року, виділивши в
користування ОСОБА_6 земельну ділянку
площею 93 кв.м, що на 6 кв.м більше, ніж
належить на 18/100 частки, в тому числі
площа під будівлями та спорудами,
пофарбований червоним кольором на
схематичному плані додатка №4 до
висновку №16; виділити ОСОБА_8 земельну
ділянку площею 210 кв.м, що на 11 кв.м
більше, ніж належить на 41/100 частки, в
тому числі площа під будівлями та
спорудами, яка пофарбована синім
кольором на плані додатка №4, виділити
ОСОБА_7 земельну ділянку площею 182 кв.м,
що на 17 кв.м менше, ніж належить на 41/100
частки, в тому числі площа під
будівлями та спорудами, яка
пофарбована жовтим кольором на плані
додатку №4.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Сімферополя АР Крим від 24 жовтня 2013
року у задоволенні позову ОСОБА_6
відмовлено; зустрічний позов ОСОБА_8
задоволено частково: поділено житловий
будинок з надвірними побудовами,
розташований по АДРЕСА_1 між
співвласниками ОСОБА_8 та ОСОБА_6, у
відповідності до варіанту №1 розділу
будівель домоволодіння АДРЕСА_1
(додаток 1-2), висновку судової
будівельно-технічної експертизи №16
від 01 липня 2013 року:

- виділено із спільної часткової
власності у приватну власність ОСОБА_8
на належні їй на праві спільної
часткової власності 41/100 часток
житлового будинку з відповідною
часткою надвірних побудов,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
наступні приміщення та надвірні
побудови: в житловому літ. «А»: житлову
кімнату №1-6, площею 12,2 кв.м; кухню №1-5,
площею 13,8 кв.м, вітальню №1-7, площею 2,9
кв.м; комору №1-4, площею 3,6 кв.м; крильце;
сарай літ. «В», в цілому;

- виділено із спільної часткової
власності у приватну власність ОСОБА_6
на належні йому на праві спільної
частикової власності 18/100 часток
житлового будинку з відповідною
часткою надвірних побудов,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
наступні приміщення та надвірні
побудови: житловий будинок літ. «Б»,
загальною площею 36,4 кв.м; тамбур літ.
«б», площею 4,1 кв.м; тамбур «б1», площею 9,8
кв.м; навіс літ. «б2», площею 15,8 кв.м;
сарай літ. «Г»; сарай літ. «Г»; сарай літ.
«З»; сарай літ. «Е»; гараж літ. «Ж»; сарай
літ. «І».

Припинено право спільної часткової
власності ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на житловий
будинок з надвірними побудовами,
розташований по АДРЕСА_1; в решті позову
ОСОБА_8 відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду, представник ОСОБА_8 - ОСОБА_9
надіслала до суду апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду змінити в
частині відмови ОСОБА_8 у задоволенні
позовних вимог про виділ їй
господарських споруд гаражу літер «Ж»
та сараю літер «І», і стягнення
компенсації за відступ від часток, та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким стягнути з ОСОБА_6 грошову
компенсацію у сумі 11 338 грн., визнати за
ОСОБА_8 право власності на сарай літер
«І», гараж літер «Ж»; визначити порядок
користування земельною ділянкою,
стягнути частину сплачених ОСОБА_8
витрат на проведення експертизи, а в
іншій частині рішення суду залишити
без змін, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування усіх обставин справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися у судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу відхилити з
наступних підстав.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303
Цивільного процесуального кодексу
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення, згідно вимог
статті 214 ЦПК України, суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи та докази на їх підтвердження;
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити.

Рішення суду першої інстанції
відповідає наведеним вимогам
процесуального закону.

Судом встановлено що житловий будинок
з надвірними будовами по АДРЕСА_1 АР
Крим належав на праві спільної
часткової власності ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8

ОСОБА_6 на підставі договору купівлі
-продажу від 03 лютого 1975 року належить
18/100 часток домоволодіння, ОСОБА_8 - на
підставі договору дарування від 04
жовтня 2002 року - 41/100 часток, ОСОБА_7 - на
підставі договору купівлі - продажу від
11 лютого 2008 року належали 41/100 часток.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Сімферополя АР Крим від 05 квітня 2013
року ОСОБА_7 виділено зі спільної
часткової власності, на належні їй 41/100
часток домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 наступні приміщення
та надвірні побудови: у літері «А»: жиле
приміщення, площею 13 кв.м, кухню, площею
15 кв.м, санвузол, площею 2,4 кв.м, коридор
2,5 кв.м, коридор 1,7 кв.м, коридор 3,8 кв.м -
загальною площею 38,4 кв.м, крильце, сарай
літер «Д»; припинено право спільної
часткової власності ОСОБА_7 на житловий
будинок з відповідною часткою
надвірних побудов по АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 356 ЦК України
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Відповідно до ст. 364 ЦК України,
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Згідно з положеннями ст. 367 ЦК України
майно, що є у спільній частковій
власності, може бути поділено в натурі
між співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу спільного майна
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється.

Згідно пункту 2.1 Інструкції щодо
проведення поділу, виділу та
розрахунку часток об'єктів нерухомого
майна, затвердженої Наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 18 червня 2007 року №55, об'єкти
нерухомого майна, які підлягають
технічній інвентаризації відповідно
до Інструкції про порядок проведення
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна, затвердженої наказом
Держбуду України від 24 травня 2001 року
№127, а також єдині майнові комплекси, що
належать на праві власності і
розташовані на одній земельній
ділянці, можуть бути поділені на
самостійні об'єкти нерухомого майна.

Згідно з ч.2 ст. 367 ЦК України, у разі
поділу спільного майна співвласниками
право спільної часткової власності на
нього припиняється.

Оскільки право спільної часткової
власності ОСОБА_7 на спірне
домоволодіння припинено рішенням
Залізничного районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 05 квітня 2013
року і залишилося лише два
співвласника домоволодіння: ОСОБА_8 та
ОСОБА_6, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку щодо наявності
підстав для поділу домоволодіння,
враховуючи можливість самостійного
використання та експлуатування
окремих частин домоволодіння,
приміщення яких відповідають ДБН, що
підтверджено висновком судової
будівельно - технічної експертизи.

Відповідно до висновку судової
будівельно - технічної експертизи №16
від 01 липня 2013 року здійснити розділ
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, є
можливим, проте виділити співвласникам
приміщення у відповідності до їх
ідеальних часток не можливо; експертом
запропоновано варіант поділу
домоволодіння у відповідності до
існуючого порядку користування майном:
ОСОБА_6 виділити на належні йому на
праві спільної часткової власності 18/100
часток житлового будинку з відповідною
часткою надвірних побудов,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
наступні приміщення та надвірні
побудови: житловий будинок літ. «Б»,
загальною площею 36,4 кв.м; тамбур літ.
«б», площею 4,1 кв.м; тамбур «б1», площею 9,8
кв.м; навіс літ. «б2», площею 15,8 кв.м;
сарай літ. «Г»; сарай літ. «Г»; сарай літ.
«З»; сарай літ. «Е»; гараж літ. «Ж»; сарай
літ. «І»; ОСОБА_8 виділити на належні їй
на праві спільної часткової власності
41/100 часток житлового будинку з
відповідною часткою надвірних побудов,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
наступні приміщення та надвірні
побудови: в житловому літ. «А»: житлову
кімнату №1-6, площею 12,2 кв.м; кухню №1-5,
площею 13,8 кв.м, вітальню №1-7, площею 2,9
кв.м; комору №1-4, площею 3,6 кв.м; крильце;
сарай літ. «В».

З договору купівлі-продажу від 03 лютого
1975 року вбачається, що ОСОБА_6 придбав
18/100 часток домоволодіння, яке
складається у цілому з двох житлових
будинків з господарськими спорудами,
розташоване по АДРЕСА_1, жилою площею 35,6
кв.м.

Згідно виписки з рішення Виконавчого
комітету Желєзнодорожньої районної
ради народних депутатів м. Сімферополя
від 13 серпня 1996 року №155/10 «Про введення
в експлуатацію самовільно побудованих
будівель» вирішено: прийняти в
експлуатацію у громадянина ОСОБА_6,
який проживає АДРЕСА_1, наступні
будівлі: збільшений площею жилий літер
«Б», тамбур «б», тамбур «б1», навіс «б2»,
гараж літер «Ж», сарай літер «Е», сарай
літер «І», сарай літер «З», сарай літер
«Г».

З висновку судової будівельно -
технічної експертизи вбачається, що
гараж літер «Ж» - металевий,
відноситься до тимчасової будівлі,
оскільки не має фундаменту та може бути
перенесений; виходячи з опису сараю
літер «І», конструкціями, які
огороджують сарай є прилеглі сусідні
стіни гаражу літер «Ж», сараю літер «Л»,
та огорожі сусіднього домоволодіння,
тобто самостійних конструкцій сарай
літер «І», окрім однієї стіни та кровлі,
не має, є тимчасовою будівлею та може
бути перенесеним.

Тобто, зважаючи на те, що ОСОБА_6
самостійно, за власні кошти збільшив
площу житлового будинку літер «Б»,
побудував тамбур «б», тамбур «б1», навіс
«б2», гараж літер «Ж», сарай літер «Е»,
сарай літер «І», сарай літер «З», сарай
літер «Г» та у відповідності до виписки
з рішення Виконавчого комітету
Желєзнодорожньої районної ради
народних депутатів м. Сімферополя від 13
серпня 1996 року №155/10 «Про введення в
експлуатацію самовільно побудованих
будівель», ввів в експлуатацію вказані
приміщення; ОСОБА_8 отримала відповідну
частку в спільній власності на
домоволодіння значно пізніше, коли
ОСОБА_6 вже володів певними
приміщеннями та господарськими
спорудами; колегія суддів погоджується
з висновками суду про відсутність
підстав щодо виділу та визнання права
власності за ОСОБА_8 на будівлі: сарай
літер «И» та гараж літер «Ж», які до
того ж визначені експертом як
тимчасові, та стягнення з ОСОБА_6
компенсації різниці збільшення
вартості фактично частки, яка йому
виділяється, в житловому будинку по
АДРЕСА_1.

Тому, з огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги щодо наявності
підстав для стягнення з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_8 компенсації за відступ
від часток є такими, що не заслуговують
уваги.

При цьому, колегією суддів також
приймається до уваги, що спір відносно
зазначених господарських споруд
пов'язано зі спором з приводу
встановлення порядку користування
земельною ділянкою, оскільки наявність
у власності ОСОБА_6 певних
господарських споруд перешкоджало
встановленню порядку у відповідності
до часток домоволодіння.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги щодо
помилковості висновків суду про
безпідставність позовних вимог про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою.

Виходячи зі змісту ст.ст. 13, 14, 41, 55
Конституції України, якими гарантовано
державний захист майнових прав
громадян і не обмежено можливість
такого захисту прав землекористувачів,
набутих свого часу відповідно до
чинного на той час законодавства, сама
по собі відсутність у особи документа,
що посвідчує право на земельну ділянку,
не може бути підставою для відмови
особі у судовому захисті таких прав.

Аналогічний підхід щодо захисту
прав землевласників
(землекористувачів) міститься й у
Рішенні Конституційного Суду України у
справі за конституційним поданням 51
народного депутата України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень ст. 92, п. 6
розділу Х «Перехідні положення»
Земельного Кодексу України (справа про
постійне користування земельними
ділянками) № 1-17/2005 від 22 вересня 2005
року.

З урахуванням зазначеного рішення
та відповідно до змісту ч. 6 розділу X
Перехідних положень Земельного
кодексу України від 25 жовтня 2001 року за
громадянами і юридичними особами, які
мають у постійному користуванні
земельні ділянки зберігається право
користування земельною ділянкою на
попередніх підставах до
переоформлення цього права у
відповідності до зазначеного кодексу.

Статтею 120 ЗК України, на яку
посилається позивач ОСОБА_8 в
обґрунтування своїх позовних вимог,
передбачаються умови переходу права на
земельну ділянку у разі набуття права
на жилий будинок, будівлю, споруду.

Відповідно до вимог ч.4 ст.120 Земельного
Кодексу України, при переході права
власності на житловий будинок до
декількох осіб право на земельну
ділянку визначається пропорційно
часткам цих осіб у вартості житлового
будинку (частка в праві власності), якщо
інше не передбачено в договорі
відчуження будинку.

Відповідно до висновків судової
будівельно - технічної експертизи, з
урахуванням даних геодезичної зйомки
ТОВ «Абрис - Крим» м. Сімферополь АР
Крим, площа земельної ділянки
домоволодіння АДРЕСА_1 - 485 кв.м,
експертом запропоновано три можливі
варіанта визначення порядку
користування земельною ділянкою,
виходячи з розміру земельної ділянки -
485 кв.м.

Однак, земельна ділянка такого розміру
співвласникам домоволодіння по
АДРЕСА_1 у встановленому законом
порядку ніколи не відводилась.

З технічного паспорту на
домоволодіння, договору дарування від
04 жовтня 2002 року (ОСОБА_8), вбачається, що
земельна ділянка, на якій розташоване
спірне домоволодіння, складає 498 кв.м, з
рішення виконкому Симферопольської
міської ради Республіки Крим від 27
лютого 1998 року № 280 видно, що
співвласникам домоволодіння АДРЕСА_1
передана у загальну часткову власність
земельна ділянка, площею 498 кв.м, з
рішення Сімферопольської міської ради
№106 від 06 лютого 2003 року вбачається, що
ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_8 передано у
загальну часткову власність земельну
ділянку площею 0,495 га.

Тобто, судом першої інстанції цілком
вірно зазначено, що відсутність
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку, оскільки рішення
виконкому від 27 лютого 1998 року не
реалізовано сторонами, а рішення від 2003
року скасовано у судовому порядку, та
наявність розбіжності у площі
земельної ділянки, порядок
користування якої просять встановити
сторони, унеможливлює встановлення між
сторонами порядку користування
земельною ділянкою.

Слід також зазначити, що право спільної
часткової власності ОСОБА_7 припинено
рішенням Залізничного районного суду
м. Сімферополя АР Крим від 05 квітня 2013
року; спільна часткова власність на
решту часток спірного домоволодіння,
належних ОСОБА_8 та ОСОБА_6 припиняється
зазначеним рішенням суду з виділом їм
окремих жилих будинків, тому, з
урахуванням зміни статусу сторін,
позовні вимоги фактично зводяться до
виділу кожному із співвласників
окремої земельної ділянки, що
відноситься до компетенції
Сімферопольської міської ради АР Крим,
яка наділена повноваженнями щодо
розпорядження землями в межах м.
Сімферополя АР Крим.

Виходячи з принципу диспозитивності,
враховуючи вищезазначені обставини
справи, колегія суддів довід
апеляційної скарги щодо
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам не може прийняти
до уваги, оскільки він є
необґрунтованим.

Судом повно та всебічно з'ясовані
фактичні обставини у справі і ухвалено
судове рішення, яке відповідає
обставинам та наданим сторонами
доказам.

Інші доводи апеляційної скарги не
містять в собі посилань на правові
підстави для висновку в тому, що
рішення суду не відповідає вимогам
статті 213 ЦПК України і підлягає
скасуванню за доводами апеляційної
скарги.

Судом правильно встановлені факти,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та докази якими вони
підтверджуються, правовідносини, та
норми матеріального права, які
регулюють ці правовідносини і ухвалено
рішення по справі на підставі доказів,
наданих сторонами в порядку правил
статті 60 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції
постановлено у відповідності до норм
матеріального і процесуального права
при висновках суду, які відповідають
фактичним обставинам і наданим
сторонами доказам, що відповідно до
положень ст.308 ЦПК України є підставою
для відхилення апеляційної скарги.

На підставі викладеного і
керуючись статтями 304 п.1, 307, 308, 313 п.1,314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8
- ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 24 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Судді: