справа № 156/1533/13-ц
Номер провадження: 2/156/23/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року
смт. Іваничі

Іваничівський районний суд
Волинської області

в складі: головуючого - судді Дильного
Г. М.,

за участю секретаря с/з - Кирилюк
Л.М.,

позивача - ОСОБА_2,

представників позивача - ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

відповідача - ОСОБА_5,

представника відповідача - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в селищі Іваничі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про
відшкодування збитків, -

В с т а н о в и
в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_5 про відшкодування майнової
шкоди в розмірі 8896 грн. та моральної
шкоди в сумі 10 тис. грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що між
жителями вулиць Радянської, А. Киселя,
Першотравневої, Гагаріна та Жовтневої
с. Низкиничі Іваничівського району
була встановлена усна угода про
випасання худоби представником від
кожного двору згідно з чергою. 9 жовтня
2013 року по черзі випасав худобу ОСОБА_5
В обід забираючи корову, позивач
побачив, що вся худоба є «здутою». На
його запитання відповідач повідомив,
що випасав їх у полі з якого було
зібрано цукрові буряки.

Після обіду вигнав корову, на
пасовисько, яку ввечері забрала
дружина. О 19 год. вона видоїла корову, а
вранці коли зайшла у хлів, то побачила,
що корова лежала розпластана на
підлозі. Відразу викликали ветлікаря
ОСОБА_8, яка при огляді тварини сказала,
що її стан надзвичайно складний, але
оскільки не мали наміру її збувати,
стали рятувати. Застосовували всі
медичні препарати, які були
призначенні ОСОБА_8

Оскільки не вдалося врятувати корову,
то 16 жовтня 2013 року змушені були здати
на забій заготівельнику фізичній особі
- підприємцю ОСОБА_9, яка заплатила 2000
тис. грн., при цьому повідомила, що по
виходу м'яса корова мала вагу від 450 до
470 кг. Щоб придбати дійну молоду молочну
корову необхідно витратити 8000 тис. грн.
Таким чином реальні збитки з втратою
корови становлять 6 тис. грн. за мінусом
2 тис. грн. повернутих за її реалізацію.
252 грн. вартість придбаних ліків, 2000 тис.
грн. вартість не отриманого приплоду
оскільки була на п'ятому місяці
тільності, 646 грн. вартості молока
(упущена вигода), всього 8896 грн. Крім
цього внаслідок загибелі тварини сім'ї
була завдана моральна шкода в сумі 10
тис. грн.

З відповідачем намагався разом із
дружиною вирішити питання, щодо
добровільного відшкодування завданої
шкоди, однак він відмовився.

В судовому засіданні позивач,
представник позивача матеріальний
позов підтримали, при цьому зменшили
розмір відшкодування моральної шкоди з
10 тис. на 2 тисячі грн.

При цьому додатково пояснили, що 9
жовтня 2013 року згідно черги відповідач
випасав худобу жителів кількох вулиць
с. Низкиничі в тому числі і їх тільну
корову. Ввечері корова була пригнана з
пасовиська і біля 19 год. дружина
позивача ОСОБА_3 її видоїла та закрила
хлів. Вранці коли ОСОБА_3 зайшла у хлів
та побачила, що корова лежить
розпластана на підлозі і не
підводиться. Вона викликала по
телефону ОСОБА_8, яка колись працювала
ветлікарем, на допомогу. Оглянувши
тварину ОСОБА_8 сказала, що вона дуже
хвора, і вважає, що є отруєння так як
корова напередодні випасалася на
бурячному полі. Призначила відповідні
медичні препарати і стали її лікувати.
При цьому сім'ї допомогли сусіди щоб
розвернути корову та привозили ОСОБА_8
для огляду тварини та введення уколів.

Про те, що 10.10.2013 року корова захворіла
ОСОБА_3 повідомила відповідача, а також
попросила надати ветеринарну медичну
допомогу, однак він відмовився. Позивач
також вважає, що відповідач сам за
освітою ветфельдшер, а тому повинен був
знати, що випасаючи худобу на бурячному
полі тим самим може зашкодити їх
здоров'ю.

Оскільки вилікувати корову не вдалося,
то позивачі за пропозицією ОСОБА_8
16.10.2013 року її дорізали. До них додому
приїхала заготівельник ОСОБА_9 та
забрала тушу тварини. Через деякий час
віддала позивачеві 2000 грн., при цьому
повідомила, що при розтині туші
відійшла частина м'яса, однак вважає, що
її вага досягала до 470 кг. Крім того
позивач, представник позивача
ствердили, що до хворої корови
державного ветеринарного лікаря не
викликали, розтину трупа тварини не
проводили, причину смерті корови та її
фактичну вагу знають зі слів ОСОБА_8 та
ОСОБА_9

Відповідач по даній справі ОСОБА_5
позов не визнав та пояснив, що 09.10.2013
року згідно черги випасав худобу
жителів с. Низкиничі на пасовиську.

Біля 12 год. прийшли люди і забрали
худобу додому. Біля 16 год. повторно
привели худобу на пасовисько. При
розмові позивач сказав, що його корова
була напасена, а тому не доїла повністю
наданий їй жом і в жолобі також
залишила корінці від буряків.

Поряд з пасовиськом знаходилось поле
після цукрових буряків, а тому корови
пішли на нього, він їх виганяв однак всі
вигнати не зміг. Ввечері люди
позабирали худобу з пасовиська.

Вранці 10.10.2013 року до нього додому
подзвонила ОСОБА_3, яка сказала, що в неї
захворіла корова і вона попросила
ОСОБА_8 її полікувати. В обід на
прохання ОСОБА_3 приїхав до неї додому в
цей час там була ОСОБА_8, якій допоміг
лікувати корову. Сам особисто
відмовлявся лікувати тварину, оскільки
не мав достатніх практичних навиків.

14 жовтня 2013 року ще раз дзвонила ОСОБА_3
і говорила, що корова тяжко хвора і
треба домовлятися.

Також пояснив, що 10 жовтня 2013 року до
нього щодо захворювання корів із стада,
яке він випасав ніхто із власників з
претензіями не звертався. А тому не
вважає себе винним у хворобі корови
ОСОБА_3, а також не знає з яких причин
вона захворіла.

Суд заслухавши пояснення позивача,
представників позивача, відповідача,
представника відповідача, свідків,
дослідивши надані суду докази,
приходить до висновку, що в позові слід
відмовити, оскільки позивачем суду не
було надано доказів, щодо причини
хвороби корови, яку в подальшому було
позивачем здійснено вимушений доріз
тварини, в зв'язку з недбалістю
відповідачем по випасу стада корів, в
тому числі і корови позивача за
недоведеністю.

Так в судовому засіданні встановлено,
що 09 жовтня 2013 року стадо корів в
кількості 14 голів випасав відповідач
ОСОБА_5 Випасав на пасовиську в с.
Низкиничі де поряд знаходилося, поле на
якому були зібрані цукрові буряки.
Відповідач не заперечував, що корови
заходили на бурячне поле, де споживали
рештки буряків. Ввечері цього ж дня
власники забрали з пасовиська своїх
корів.

Наступного дня в зв'язку із хворобою
корови потерпілих ними була викликана
для лікування ОСОБА_8, яка розпочала
лікування, але оскільки лікування не
дало позитивних наслідків на її
пропозицію корову було дорізано, а тому
тварину з господарства забрала
підприємець ОСОБА_9

Із показань свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 вбачається, що дійсно
відповідач випасав 09.10.2013 року стадо на
пасовиську поряд із полем на якому
вирощувались цукрові буряки, корови
зайшли на поле, а тому вони там були,
зокрема свідок ОСОБА_12 попереджував
ОСОБА_5 щоб вигнав корови з цукрового
поля, оскільки це може зашкодити їх
здоров'ю, на що відповідач його
зауваженням знехтував.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вранці
10 жовтня 2013 року до неї подзвонили
позивачі, щоб приїхала та оглянула
хвору корову. По приїзді побачила, що
тварина тяжко хвора, а тому
запропонувала ліки та розпочала
лікування, вважаючи, що хвороба
наступила внаслідок отруєння рештками
цукрового буряка.

Оскільки лікування не надало
позитивних наслідків, вранці 16.10.2013
року порекомендувала позивачам
провести її доріз. Раніше, протягом
тривалого часу працювала
держветфельдшером, на даний час
знаходиться на пенсії, а лікує тварин
по проханню господарів. Про те, що у
випадку хвороби тварини, а також
вимушеного дорізу необхідно викликати
державного ветеринарного лікаря знала,
однак про цю вимогу позивачам упустила
пояснити.

Про те, що вимушений доріз 16.10.2013 року в
господарстві ОСОБА_3 був здійснений
ствердив у суді свідок ОСОБА_13 Крім
того пояснив, що після дорізу під'їхала
заготівельник ОСОБА_9 і на її
автомобіль погрузили труп корови.

Допитаний в судовому засіданні в
якості спеціаліста ОСОБА_14 суду
пояснив, що на підставі існуючих
нормативно-правових документів в разі
хвороби великої рогатої худоби, що
знаходиться у власності господарів і
якій присвоєно паспорт лікування
проводиться лікарями держветслужби, а
у випадку вимушеного забою слід
керуватися Правилами перед забійного
ветеринарного огляду тварин і
ветеринарно-санітарної експертизи
м'яса та м'ясних продуктів,
затверджених Наказом Державним
департаментом ветеринарної медицини
Міністерства аграрної політики
України за № 28 від 07.06.2002 року з
обов'язковим викликом спеціалістів
держветслужби, які після ветеринарного
огляду забійної тварини приймають
рішення щодо умов подальшої реалізації
м'яса.

Крім того як вбачається у паспорті
великої рогатої худоби , власником якої
являється ОСОБА_2 у переміщенні худоби
зазначено, що 16 жовтня 2013 року з
володіння власника дана корова вибула
і передана у власність ОСОБА_9, що на
думку суду суперечить добутим та
дослідженим в суді доказам.

Аналізуючи в сукупності досліджені в
судовому засіданні докази, суд
приходить до висновку про відмову у
позові по слідуючих підставах, а саме:

Так в судовому засіданні встановлено:

- що в період з 10 по 16 жовтня 2013 року
корова ОСОБА_2 хворіла, однак до її
лікування не були залучені позивачем
лікарі держветслужби, діагнозу хвороби
ніким не встановлено;

- в порушення існуючих вимог
вимушений доріз корови був проведений
без повідомлення та участі
спеціалістів держветслужби;

- розтин трупа тварини не
проводився, відповідно не
встановлювалась причина хвороби, що
призвела до вимушеного забою;

- не проведено зважування трупа
тварини для встановлення її дійсної
ваги.

А тому суд приходить до висновку, що
позивачами не було надано необхідних
доказів про встановлення вини
відповідача у хворобі та подальшому
дорізу їх корови, а також відсутні
будь-які докази щодо відшкодування
майнової шкоди, що в свою чергу
унеможливлює також стягнення
моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК
України, ст. ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про
відшкодування завданої майнової та
моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Волинської області
через Іваничівський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Г. М.
Дильний