Єдиний унікальний номер 741/153/14-ц
Провадження № 2/741/93/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка
25 лютого 2014
року

Носівський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді
Киреєва О.В.,

з участю секретаря
Мотляха О.О.,

з участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на своє утримання,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним
позовом, мотивуючи його тим, що з 19
листопада 1977 року і по 1 серпня 2006 року
він перебував у зареєстрованому шлюбі
з ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився
син ОСОБА_2. Після розірвання шлюбу він
(позивач) переїхав на постійне місце
проживання до м. Носівка Чернігівської
області, де винаймає житло. На даний час
він є інвалідом І групи, потребує
постійної сторонньої та матеріальної
допомоги. Він (ОСОБА_1) потребує
оперативного лікування, а саме
ендопротезування правого кульшового
суглобу в плановому порядку, на яке
необхідні великі кошти. Відповідач
категорично відмовився у наданні йому
(позивачу) матеріальної допомоги у
добровільному порядку. Він (позивач)
вважає, що син має змогу надавати
матеріальну допомогу, оскільки працює
та отримує від цього дохід.

Позивач просив стягувати з відповідача
аліменти на його користь в розмірі 1/4
частини всіх видів його заробітку
(доходу).

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав з мотивів, які
зазначені в позовній заяві, пояснив, що
в 1990 році він звертався до суду з
позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_3
через те, що дружина фактично почала
співмешкати з іншим чоловіком. Дружина
працювала та отримувала значну
заробітну плату в той час, коли в країні
була скрутна ситуація з оплатою праці
(заробітна плата не виплачувалася,
виплачувалася із затримкою або виплата
проводилася в натуральній формі). Після
розірвання шлюбу він залишив сім'ю,
залишив дружині та сину спільну
двокімнатну квартиру. Сам (ОСОБА_1) став
проживати у гуртожитку училища, в якому
навчався син. Він (позивач) спілкувався
із сином до 1996 року. Коли син пішов
служити в армію, то дружина не
повідомила йому місця проходження
служби сином. Дружина проживала з іншим
чоловіком, в сім'ї був достаток, син не
потребував матеріальної допомоги. Він
(ОСОБА_1) намагався підтримувати
стосунки із сином, але колишня дружина
була проти цього. Колишня дружина не
зверталася до нього з позовом про
стягнення аліментів. Він (позивач) не
ухилявся від виконання батьківських
обов'язків щодо сина ОСОБА_2.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надіслав заперечення проти
позову, які зводяться до того, що в 1989
року позивач залишив сім'ю, на протязі 7
років до досягнення ним (відповідачем)
повноліття позивач ухилявся від
виконання своїх батьківських
обов'язків, за час роздільного
проживання ніколи не надавав коштів на
його (ОСОБА_2) утримання. Він
(відповідач) не має постійної роботи, на
час опалювального сезону працює
оператором електричної котельні на 1/2
ставки, отримує заробітну плату в
розмірі 500-600 грн., має на утриманні двох
неповнолітніх дітей, його дружина
працює та отримує заробітну в розмірі
близько 2 600 грн. Таким чином дохід на
кожного члена його (відповідача) сім'ї
складає близько 800 грн., що є менше ніж
прожитковий мінімум, як для дорослого,
так і для дитини. Коштів, які отримує
він (відповідач) та його дружина,
недостатньо для забезпечення навіть
елементарних потреб сім'ї. За таких
обставин він (відповідач) просив
відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1
та розгляд справи провести без його
участі.

Суд розглядає справу у відсутності
відповідача за наявними у справі
доказами.

Вислухавши пояснення позивача,
вивчивши і дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є сином ОСОБА_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження (а.с. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України
повнолітні дочка, син зобов'язані
утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 є інвалідом 1 групи, потребує
постійного стороннього догляду,
знаходиться на «Д» нагляду з приводу
сечокам'яної хвороби, хронічного
пієлонефриту лівої нирки, з приводу
чого потребує оперативного лікування.
ОСОБА_1 також потребує тотального
ендопротезування правого кульшового
суглобу в плановому порядку, що
підтверджується матеріалами справи.

З довідки управління ПФУ в Носівському
районі № 490 від 11 листопада 2013 (а.с. 8)
вбачається, що ОСОБА_1 отримує пенсію в
розмірі 1 044 грн.

Суд вважає, що розмір пенсії, який
отримує позивач, є недостатнім для
задоволення основних життєвих потреб
позивача, не надає йому можливості у
повному обсязі проходити необхідні
курси лікування, оплачувати ліки та
медичні послуги.

Відповідно до ст. 204 СК України дочка,
син можуть бути звільнені судом від
обов'язку утримувати матір, батька та
обов'язку брати участь у додаткових
витратах, якщо буде встановлено, що
мати, батько ухилялися від виконання
своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи відповідача про те, що позивач
ухилявся від виконання своїх
батьківських обов'язків щодо нього не
заслуговують на увагу так, як не
підтверджені належними та допустимими
доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 СК України суд
визначає розмір аліментів на батьків у
твердій грошовій сумі і (або) у частці
від заробітку (доходу) з урахуванням
матеріального та сімейного стану
сторін.

Частиною 2 ст. 205 СК України встановлено,
що при визначенні розміру аліментів та
додаткових витрат суд бере до уваги
можливість одержання утримання від
інших дітей, до яких не пред'явлено
позову про стягнення аліментів,
дружини, чоловіка та своїх батьків.

Суд вважає, що відповідач має
можливість надавати непрацездатному
батькові матеріальну допомогу.

Визначаючи розмір аліментів, суд
враховує матеріальне становище
відповідача та його сім'ї, наявність на
утриманні двох неповнолітніх дітей, та
приходить до висновку про те, що позов
підлягає частковому задоволенню, з
відповідача необхідно стягувати
аліменти в розмірі 1/6 частини від його
(ОСОБА_2) заробітку (доходу).

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 204 СК
України у виняткових випадках суд може
присудити з дочки, сина аліменти на
строк не більш як три роки.

Суд вважає за доцільне присудити з
ОСОБА_2 аліменти на утримання
непрацездатного батька на строк 1 рік 6
місяців.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України
суд допускає негайне виконання рішення
у справах про стягнення аліментів - у
межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача підлягає стягненню
судовий збір в дохід держави в сумі 243,60
грн.

Керуючись ст.ст. 202, 204, 205 СК України,
ст.ст. 60, 88, 213, 215, 367 ЦПК України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
уродженця с. Шепарівці Коломийського
району Івано-Франківської області,
мешканця с. Привільне Баштанського
району Миколаївської області, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
аліменти в розмірі 1/6 частини всіх
видів заробітку (доходу), щомісячно,
починаючи з 16 січня 2014 року і до 16 липня
2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів
підлягає негайному виконанню в межах
суми платежу за один місяць.

На рішення сторонами може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Суддя
О.В.Киреєв