Справа № 541/3071/13-ц
Номер провадження 2/541/36/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року. Миргородський
міськрайонний суд Полтавської області
в складі : головуючого - судді Чернюк
В.Д.,

при секретарі Міщанін
Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миргороді
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства „Державний
ощадний банк України" до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про виселення з житлового
будинку та зняття з реєстраційного
обліку, -

в с т а н о в и в:

В жовтні 2013 року Публічне акціонерне
товариство „Державний ощадний банк
України" (надалі Банк) звернулося в суд
з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 про виселення з житлового
будинку та зняття з реєстраційного
обліку, посилаючись на порушення своїх
прав / а.с. 2 - 3 /.

В подальшому, користуючись своїми
процесуальними правами, визначеними
ст. 31 ЦПК України, Банк через свого
представника уточнив заявлений позов
шляхом подання відповідної заяви, в
якій серед відповідачів зазначив
ОСОБА_1 та його неповнолітню дочку
ОСОБА_3 / а.с. 28, 29 - 30 /. Від позовних вимог
до відповідачки ОСОБА_2 протягом
перебування справи в провадженні суду,
позивач у визначеному законом порядку
не відмовився і така відмова судом не
прийнята.

Ухвалою суду від 27 грудня 2013 року до
участі в справі в якості третьої особи,
що не заявляє самостійних вимог
залучено орган опіки та піклування
Миргородської міської ради
Полтавської області, а також проведено
заміну третьої особи СГІРФО
Миргородського РВ ГУМВС України в
Полтавській області ( так в уточненій
позовній заяві ) на належну, а саме на
Управління державної міграційної
служби України в Полтавській області /
а.с. 53 /.

Під час розгляду справи по суті
представник позивача Рубан С.М., який
діє на підставі відповідної
довіреності / а.с. 66 /, заявлений позов
підтримав, просив задовольнити його,
пояснивши, що в травні 2008 року, на
підставі відповідного кредитного
договору позивач надав грошовий кредит
ОСОБА_2 в сумі 50000 гривень. З метою
забезпечення виконання позичальником
своїх зобов'язань між Банком та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
іпотечний договір, за яким останній
передав Банку належне йому нерухоме
майно у виді житлового будинку, який
знаходяться по АДРЕСА_1. Оскільки
позичальник ОСОБА_2 з 2009 року
порушувала умови кредитного договору,
Банк скористався своїм правом
звернення стягнення на предмет іпотеки
і рішенням Миргородського
міськрайонного суду від 20.10.2010 року
його позов про звернення такого
стягнення задоволено. На підставі ст. 40
Закону України „Про іпотеку" це є
підставою для виселення всіх мешканців
житлового будинку. Як зазначив
представник позивача, Банк
неодноразово повідомляв відповідачів
про необхідність виселення з будинку,
який перебуває в іпотеці, а 08 серпня 2013
року неповнолітній ОСОБА_3 навіть було
вручено відповідні вимоги про це,
адресовані її батькам.

Відповідач ОСОБА_1, він же законний
представник неповнолітньої
відповідачки ОСОБА_3, будучи
зареєстрованим за адресою, зазначеною
в позовній заяві / а.с. 20, 22 /, та
повідомленим про день, час і місце
розгляду справи відповідно до положень
абзацу 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, в судове
засідання не з'явися, свого ставлення
до заявленого позову не висловив, про
можливу зміну місця свого проживання
суд не повідомив / а.с. 34, 39, 45, 46, 47, 48 /.
Відповідачка ОСОБА_2, за адресою,
вказаною у позовній заяві не
зареєстрована, для розгляду справи в
судове засідання не прибула, про
причини своєї неявки суд не повідомила
/ а.с. 21, 45, 76, 77 /.

Відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ЦПК
України судом ухвалено провести
заочний розгляд справи у відсутність
відповідачів, проти чого представник
позивача не заперечував.

Представник третьої особи від
Управління державної міграційної
служби України в Полтавській області
Білоус В.В., яка діє на підставі
відповідної довіреності /а.с. 80/, при
вирішенні даного спору покладалася на
розсуд суду. В своїх поясненнях
наголосила на тому, що невручення
рекомендованих поштових відправлень
відповідачам з вимогами про виселення
та їх повернення через це позивачу, а
також передача таких вимог
відповідачам через неповнолітню дочку,
не є їх належним повідомленням за
змістом вимог ст. 35 Закону України «Про
іпотеку».

Представник третьої особи від
Виконавчого комітету Миргородської
міської ради Усатова Є.П. в судове
засідання не прибула, подавши письмову
заяву про розгляд справи за її
відсутності, наголосивши на
необхідності врахування інтересів
неповнолітньої дитини при розгляді
справи / а.с. 67, 79 /.

Заслухавши представника позивача та
представника третьої особи, дослідивши
та проаналізувавши письмові докази по
справі, надані стороною позивача на
засадах змагальності і
диспозитивності, суд приходить до
висновку про те, що у задоволенні
заявленого позову слід відмовити з
таких обгрунтувань.

Встановлено, що між Банком - позивачем
та відповідачкою ОСОБА_2 12.05.2008 року
було укладено кредитний договір
№ 2203/3537, згідно з умовами якого
згадана відповідачка отримала від
позивача грошові кошти в сумі 50000
гривень/ а.с. 7, 8 /.

На забезпечення виконання зобов'язань
за вищевказаним кредитним договором
12.05.2008 року позивач і відповідач ОСОБА_1
уклали договір іпотеки, згідно якого
цей відповідач надав в іпотеку
належний йому житловий будинок по
АДРЕСА_1 / а.с. 4 - 6/.

Через неналежне виконання своїх
зобов'язань за кредитним договором
відповідачкою ОСОБА_2, на підставі
рішення Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 20 жовтня
2010 року до солідарного стягнення з
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1
підлягала відповідна грошова сума, а
також звернено стягнення на предмет
іпотеки / а.с. 7 /.

Як вбачається з копій відповідних
вимог за № № 603 та 604, датованих 23
травня 2013 року, Банком такі вимоги були
вручені неповнолітній дочці
відповідачів 08 серпня 2013 року для
передачі батькам /а.с. 13, 14/. Між тим, в
супереч вимогам ст. 10, 60 ЦПК України та у
строки, імперативно встановлені ст. 27 ч.
2 ЦПК України, стороною позивача суду не
надано належних і допустимих доказів
того, що ці вимоги одержано саме дочкою
відповідачів ОСОБА_1, а не іншою особою,
а також те, що ці вимоги були належним
чином передані відповідачам. Крім того,
за переконанням суду, вручення таких
вимог неповнолітній дитині, яка станом
на 08.08.2013 року не досягла 15 років, а
відтак в силу ст. 34 ЦК України не
досягла повної цивільної
дієздатності, не є належним виконанням
вимог ст. 35 Закону України „Про
іпотеку".

Одночасно з цим стороною позивача не
доведено того факту, що відповідачка
ОСОБА_2, будучи зареєстрованою в с.
Хомутець Миргородського району
Полтавської області /а.с. 21/, фактично
проживає за адресою, вказаною у
відповідній вимозі / а.с. 13 /, а відтак
має виконати її в частині звільнення
конкретного житлового приміщення по
АДРЕСА_1 в добровільному порядку.

Повторно надіслана позивачем 20 серпня
2013 року вимога, адресована всім
відповідачам, ними не одержана / а.с. 15, 16
/.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про
іпотеку» та п. 3.2.2 Іпотечного договору
від 12.05.2008 року, укладеного позивачем з
відповідачем ОСОБА_1, у разі порушення
основного зобов'язання або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Статтею 109 ч. 3 ЖК України визначено, що
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом.

Пунктом 43 Постанови № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ „Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин" від 30.03.2012 року
визначено, що виселення мешканців із
житлового будинку чи житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки,
проводиться в порядку, встановленому
законом. При цьому суд, за заявою
іпотекодержателя одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі
постановленого рішення суду тільки за
умов: якщо мешканці добровільно не
звільнили житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника в інший погоджений сторонами
строк.

Зі змісту цих роз'яснень слідує, що
примусове виселення відповідачів
позивач може провести на основі
судового рішення і після відповідної
письмової вимоги протягом місяця з дня
її отримання.

Зважаючи на те, що позивач не довів
факту отримання всіма відповідачами
письмової вимоги про усунення
порушення, як те передбачено ст. 35
Закону України «Про іпотеку»,
обгунтованих підстав для їх виселення
із конкретного житла зі зняттям з
реєстраційного обліку, а відтак і для
задоволення позову, немає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 27, 60, 62, 64, 88, 131,
208, 209, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, ст. 109
Житлового кодексу України, ст. ст. 33, 35,
38, 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 7
ч. 1 Закону України „Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні", пунктами 1.2, 3.2.2
Іпотечного договору № 1592 від 12.05.2008
року, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства „Державний
ощадний банк України" до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про виселення з житлового
будинку та зняття з реєстраційного
обліку відмовити.

Рішення може бути переглянуте судом, що
його ухвалив за письмовою заявою
відповідачів про перегляд заочного
рішення, яка може бути подана до суду
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через Миргородський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду
Чернюк В.Д.