________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/3343/14-ц
Провадження № 2/520/3789/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2014 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Малярчук О.М.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа Київська районна
адміністрація Одеської міськради про
визнання права користування житловим
приміщенням, за зустрічним позовом
Київської районної адміністрації до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про виселення, про визнання осіб
такими, що втратили право на
користування житлом,

Встановив:

ОСОБА_3 звернулись до суду з
вимогами ухвалити рішення, яким
визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5 з малолітньою
дочкою ОСОБА_6 особами, що втратили
право на користування житлом в
квартирі АДРЕСА_1; визнати за ними-
ОСОБА_2 - право на користування житлом в
зазначеній квартирі і зобов»язати
Київську рай адміністрацію укласти з
ОСОБА_1 договір найму житлового
приміщення. В порядку ст.31 ЦПК України
позивачі змінили свої вимоги і просили
суд ухвалити рішення тільки про
визнання за ними права на користування
житлом в квартирі АДРЕСА_2.

ОСОБА_4 і ОСОБА_5, яка діє від свого
імені і від імені та в інтересах
малолітньої дочки ОСОБА_7, позов ОСОБА_1
визнали.

Представник Київської рай
адміністрації з вимогами ОСОБА_1 не
погодилась і надала зустрічний позов
про виселення ОСОБА_1 з спірної
квартири та визнання ОСОБА_5 особами, що
втратили право на користування житлом
у цій квартирі.

Суд вислухав учасників процесу,
вивчив матеріали справи і встановив
наступне:

Трикімнатна квартира АДРЕСА_3 у 1978 році
в установленому законом порядку була
надана ОСОБА_8 на склад сім»ї чотири
особи: він, дружина і дві дочки. Після
смерті ОСОБА_8 у 2004 році основним
квартиронаймачем була визнана ОСОБА_9
У 1987 році ОСОБА_10 - після реєстрації
шлюбу з ОСОБА_11 звільнила квартиру і
оформила зняття з реєстраційного
обліку, оскільки проживала з чоловіком
у будинку, що належав його батькам. В
квартирі проживали батьки з ОСОБА_4.

Позивачка пояснила, що сім»я з ОСОБА_11
розпалась і в 1993 році вона разом з
малолітніми дітьми ОСОБА_2 і ОСОБА_3
повернулась до батьків і за їхньою
згоду заселились і проживають в
спірній квартирі. Позивачі
стверджують, що іншого житла вони не
мають, що усі витрати по утриманню
квартири несуть вони, що з березня 1993
року проживали однією сім»єю з ОСОБА_8
(померлий у 2004 році) і з ОСОБА_12 (померла
у 2011 році), що ОСОБА_8 і ОСОБА_9 надавали
свою згоду на вселення і проживання
ОСОБА_3 у квартирі, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не
заперечували проти проживання ОСОБА_3 у
квартирі, але письмової згоди на
оформлення реєстрації ОСОБА_3 по цій
квартирі не надають. Позивачі вважають,
що вони заселились і проживають в
спірній квартирі відповідно до вимог
Закону, що вони правомірно набули права
на користування житлом. У зв»язку з тим,
що їхнє право користування житлом не
визнається Київською рай
адміністрацією і ОСОБА_5, ОСОБА_3
звернулись до суду з цим позовом.

На обгрнутування своїх вимог
позивачі посилались на такі докази:
копія ордеру на вселення в квартиру від
18.12.1978 року, свідоцтво про укладання
шлюбу ОСОБА_11 і ОСОБА_10, свідоцтва про
народження ОСОБА_2 і ОСОБА_3, свідоцтво
про розірвання шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_11,
свідоцтво про смерть ОСОБА_9, талон
зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1
від 15.02.1994 року, де зазначено, що ОСОБА_1
була зареєстрована АДРЕСА_12 гурт. і
переїхала у тому ж населеному пункті за
адресою АДРЕСА_4, довідка ЖКС
«Вузівський» з місця проживання про
склад сім»ї та реєстрацію, де зазначено
квартиронаймачем ОСОБА_9, членами її
сім»ї дочка - ОСОБА_4, онука - ОСОБА_5,
правнучка -ОСОБА_6, повідомлення про
грошові перекази - аліменти-, які
ОСОБА_13 отримувала за адресою АДРЕСА_5 у
період з 2000 року по 2010 рік, копія листа
(з поштовим конвертом) УГСО при УМВС
України в Одеській області від 16.01.2001
року на ім.»я державного виконавця і на
ім.»я ОСОБА_1 АДРЕСА_13 про повернення
виконавчого листа про стягнення
аліментів,копія постанови державного
виконавця від 2.12.2002 року про закінчення
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа про
стягнення аліментів з ОСОБА_14 з
поштовим конвертом, на якому адреса
ОСОБА_15 зазначена АДРЕСА_6, документи,
що свідчать про надання неповнолітнім
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 медичної допомоги за
адресою АДРЕСА_7, що в шкільних
документах дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_2
зазначена домашня адреса АДРЕСА_8,
договори про надання
телекомунікаційних послуг і про
підключення до багатоквартирної
домофонної системи, що укладались
позивачами у 2008 р. і 2009 р. з
відповідними підприємствами і в
договорах адреса замовника зазначена
АДРЕСА_8, квитанції про оплату
житлово-комунальних послуг по спірній
квартирі.

Відповідачі ОСОБА_6, визнаючи
позов ОСОБА_2, в судовому засіданні
підтвердили, що ОСОБА_1 разом з
малолітніми дітьми у 1993 році після
розірвання шлюбу з ОСОБА_11, повернулась
до батьків і в спірну квартиру
заселилась за їх згодою, що батьки з
сестрою і її дітьми жили однією сім»єю,
що батьки неодноразово підписували
заяву ОСОБА_1 на її реєстрацію в
квартирі, що ОСОБА_4 своєї згоди на
реєстрацію сестри в квартирі не
надавала, тому як передбачала в
подальшому виникнення спору з сестрою
щодо права на користувсання квартирою.
Відповідачка ОСОБА_5 пояснила, що вона в
квартиру заселилась разом з
малолітньою дочкою після звернення
ОСОБА_1 до суду з позовом, ОСОБА_4
квартиру без нагляду ніколи не
залишала, свою згоду на вселення і
проживання сестри до квартири у 1993 році
надавала. Сьогодні ОСОБА_4 і ОСОБА_5
визнають за ОСОБА_1 право користування
житлом у спірній квартирі.

Представник Київської рай
адміністрації позов ОСОБА_1 вважає не
підлягаючим задоволенню, тому як
позивачі проживають в квартирі без
відповідних правових підстав -
відсутні належні докази правомірності
вселення і проживання ОСОБА_1 у цій
квартирі (письмова згода наймача), тому
райадміністрація вимагає виселити
ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_9 без надання
іншого житлового приміщення. Крім того,
Київська рай адміністрація,
посилаючись на пояснення ОСОБА_15,
викладені у позовній заяві і на акт
обстеження від 25.03.2014 року, вимагає
визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5 з малолітньою
дочкою ОСОБА_6 особами, що втратили
право на користування житлом у
квартирі АДРЕСА_10, стверджуючи, що
відповідачі в квартирі не проживають
без поважних на те причин більше 6
місяців.

При вищенаведених обставинах суд
дійшов висновку, що позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню, а позов
Київської рай адміністрації
задоволенню не підлягає з таких
підстав:

Відповідно до вимог ч.1 ст.65 ЖКУ наймач
має право в установленому законом
порядку з письмової згоди усіх
спільно з ним проживаючих членів сім»ї
вселити в житлове приміщення свого
чоловіка (дружину), дітей, батьків, а
також інших осіб. У даному випадку
відповідачі визнають, що ОСОБА_1
проживають у АДРЕСА_14 з 1994 року.
Відповідачі ОСОБА_6 визнають, що ОСОБА_1
заселились до квартири у якості членів
сім»ї ОСОБА_8 і ОСОБА_9 і прожили з
батьками однією сім»єю майже 20 років,
тому як спірна квартира для ОСОБА_1 є
єдиним місцем постійного проживання.
ОСОБА_6 також визнають, що ОСОБА_8 і
ОСОБА_9 давали свою письмову згоду на
реєстрацію ОСОБА_1 у квартирі, тобто
наймачі письмово висловлювали свою
згоду на вселення і проживання
позивачів у квартирі. Факт постійного
проживання ОСОБА_1 в спірній квартирі
протягом багатьох років
підтверджується і наданими письмовими
доказами - отримання медичної допомоги
за місцем проживання, отримання
поштової кореспонденції, навчання у
рядом розташованій з квартирою школі і
т.д.

Вимоги Київської рай адміністрації про
визнання членів сім»ї ОСОБА_6 особами,
що втрати право користування житлом у
спірній квартирі задоволенню не
підлягають, тому як є недоведеними.
ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в цій квартирі
мають реєстрацію. Суд встановив, що
ОСОБА_6 дійсно в квартирі не проживали
декілька років, але своє право
користування житлом за місцем
реєстрації ОСОБА_5 з дочкою відновили,
коли ОСОБА_1 звернулись до суду з
вимогами про визнання ОСОБА_5 такими, що
втратили право на користування житлом,
ОСОБА_5 заселились до квартири і
користуються нею. Цей факт ОСОБА_2
визнали в судовому засіданні.

Пленум ВСУ у Постанові №2 від 12.04.85
р.»Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового Кодексу України» (зі змінами)
у п.10 роз»яснив « коли відсутній
повернувся на жилу площу за згодою
членів сім»ї, його не можна вважати
таким, що втратив право на користування
житлом».

Керуючись ст.212-215,218 ЦПК України,
суд

В
и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право
користування житловою площею в
квартирі АДРЕСА_11.

Київській рай адміністрації Одеської
міської ради відмовити у задоволенні
позову до ОСОБА_1, ОСОБА_3 , ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення,
про визнання осіб такими, що втратили
право на користування житлом.

Рішення може бути оскаржене до
Одеського апеляційного суду через
Київський райсуд м.Одеси протягом 10
днів з дня його проголошення.

Суддя
Калашнікова О. І.