Справа № 1309/2-161/11
Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/152/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Бермеса І.В.

суддів: Копняк С.М., Бойко С.М.,

за участю секретаря: Азенко М.В.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
адвоката ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційними скаргами
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 26 вересня
2012 року у справі за позовом ОСОБА_8,
ОСОБА_3, ОСОБА_9 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, -

в с т а
н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_8,
ОСОБА_3, ОСОБА_9 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_8 21 112 грн. майнової шкоди.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_3 25 945 грн. майнової
шкоди.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_9 23 980 грн. майнової
шкоди.

Відмовлено в задоволенні позову щодо
стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_9 моральної шкоди.

Вирішено питання судових витрат.

Це рішення було предметом апеляційного
розгляду.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області 28 березня 2013 року було
вирішено:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити, а апеляційну скаргу
ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду
м.Львова від 26 вересня 2012 року в частині
стягнення солідарно з ОСОБА_6 в користь
ОСОБА_8 - 21 112 грн, ОСОБА_3 - 25 945 грн,
ОСОБА_9 -23 980 грн. майнової шкоди -
скасувати та в цій частині ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Рішення суду в частині стягнення з
ОСОБА_5 в користь ОСОБА_8 - 21 112 грн,
ОСОБА_3 - 25 945 грн, ОСОБА_9 -23 980 грн.
заподіяної майнової шкоди - змінити,
стягнувши з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_8 - 8
866 грн, ОСОБА_3 - 12 313 грн, ОСОБА_9 -9 877 грн.
майнової шкоди.

В решті рішення залишити без змін.

Ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 3 липня 2013 року касаційну
скаргу ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_9
задоволено частково.

Рішенням апеляційного суду
Львівської області 28 березня 2013 року у
частині стягнення з ОСОБА_5
відшкодування матеріальної шкоди
скасовано та справу в цій частині
направлено на новий розгляд до
апеляційного суду.

В решті рішення апеляційного суду
залишено без змін.

Отже предметом апеляційного
розгляду є рішення суду від 26 вересня
2012 року в частині щодо стягнення з
ОСОБА_5 в користь ОСОБА_8 - 21 112 грн,
ОСОБА_3 - 25 945 грн, ОСОБА_9 -23 980 грн.
заподіяної майнової шкоди та судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

Апелянт посилається на те, що рішення
суду ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Посилається також
на те, що має місце недостовірність та
неповнота дослідження обставин справи
у висновку судової
будівельно-технічної експертизи, так
як в даній експертизі не надано
відповіді про причини руйнування
будівель позивачів. Крім того,
виготовлений кошторис по будівельних
матеріалах потребує перегляду, так як в
їх наявності і не було на зруйнованих
господарських будівлях, а у відновному
кошторисі вони зараховані (окремо за
списком). Також поза увагою судової
будівельно-технічної експертизи
залишилось дослідження стану
фундаменту господарських будівель
позивачів, якого фактично не було, стан
цегляної кладки та стан конструкції
даху.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на
підтримання апеляційної скарги,
заперечення ОСОБА_2, ОСОБА_3 та адвоката
ОСОБА_4, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги та пред'явлених
позовних вимог законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України,
встановлено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін і, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

При відшкодуванні матеріальної
шкоди у відповідності до ст. 1166 ЦК
України, повинно бути враховано такі
обставини як: спричинена майнова шкода,
винні дії особи та причинний зв'язок
між винними діями особи та заподіяною
шкодою.

З обставин справи вбачається те, що
позивачі ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_9 є
співвласниками будинковолодіння по
АДРЕСА_1. Даний будинок належить їм на
праві спільної часткової власності. До
будинковолодіння належать
господарські споруди: гараж під літ.
«Б» та сарай під літ. «В», які
розташовані на земельній ділянці, яка
призначена для обслуговування даного
будинку і знаходиться на межі із
суміжною земельною ділянкою
будинковолодіння АДРЕСА_3, яка належить
на праві власності відповідачам -
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Між позивачами існує
домовленість та встановлений порядок
користування господарськими
спорудами.

На підставі дозволу органів місцевої
влади та погодженої технічної
документації ОСОБА_5 в 2005 році на своїй
земельній ділянці розпочав будівельні
роботи по реконструкції житлового
будинку, який на праві власності
належить йому та ОСОБА_6 Під час
виконання земельних і будівельних
робіт ОСОБА_5, стався обвал зовнішньої
сторони сараю під літ. «В» та гаражу під
літ. «Б», які відносяться до
будинковолодіння АДРЕСА_1 і на праві
власності належать позивачам по
справі, чим останнім спричинено
матеріальну шкоду.

Задовольняючи позовні вимоги та
стягуючи з відповідача вартість
заподіяної шкоди, суд першої інстанції
підставно виходив з того, що відповідач
ОСОБА_5, отримавши згоду на
реконструкцію свого будинку, несе
відповідальність за спричинену
позивачам матеріальну шкоду, розмір
якої визначений висновками судових
будівельно-технічних експертиз, на час
проведення таких.

Судом достовірно встановлено,
чого й не заперечують сторони, що
будівельні та земельні роботи, які
призвели до обвалу зовнішньої стіни
господарських будівель були вчинені
відповідачем ОСОБА_5

Судом встановлено, що обвал
зовнішньої стіни господарських
будівель, що на праві власності
належать позивачам по справі стався у
липні 2005 року. В цей же час відповідачем
ОСОБА_5 було замовлено
будівельно-технічні дослідження
вартості відбудови пошкоджений
приміщень, про що в жовтні 2005 року
Львівським НДІСЕ складений
відповідний висновок.

Не погоджуючись із вказаним висновком,
за заявами позивачів у травні 2010 року
та грудні 2011 року були призначені та
проведені судові будівельно-технічні
експертизи, які дали відповіді про
вартість відновлюваного ремонту
спірних господарських будівель на
момент завдання шкоди, тобто на час
проведення дослідження.

Згідно висновків судової
будівельно-технічної експертизи №1877
від 26 травня 2010 року та судової
будівельно-технічної експертизи №573
від 30 грудня 2011 року встановлено, що
причиною пошкодження сараю,
позначеного на плані під літерою «В» у
технічному паспорті на жилий будинок
АДРЕСА_1, який належить позивачу ОСОБА_9,
став обвал зовнішньої стіни даної
споруди під час виконання земляних і
будівельних робіт власником
будинковолодіння АДРЕСА_2 -
відповідачем ОСОБА_5 Вартість
відновлювального капітального ремонту
сараю, позначеного на плані під літерою
«В» у технічному паспорті на жилий
будинок АДРЕСА_1, що належить позивачу
ОСОБА_9, станом на момент завдання шкоди
становить 9877,00 грн. Вартість
відновлювального капітального ремонту
гаражу, позначеного на плані під
літерою «Б» у технічному паспорті на
жилий будинок АДРЕСА_1, станом на момент
завдання шкоди становить 8866,00 грн.
Вартість відновлювального
капітального ремонту сараю,
позначеного на плані під літерою «В» у
технічному паспорті на жилий будинок
АДРЕСА_1, що належить позивачу ОСОБА_9,
станом на час проведення дослідження
становить 23980,00 грн. Вартість
відновлювального капітального ремонту
гаражу, позначеного на плані під
літерою «Б» у технічному паспорті на
жилий будинок АДРЕСА_1, станом на час
проведення дослідження становить 21112,00
грн. В даному висновку зазначено, що під
час огляду досліджується частина сараю
літ. «В», що належить позивачу ОСОБА_9, і
гараж під літ. «Б», оскільки зовнішня
стіна, що обвалилась, була спільною для
даних будівель, /т.1, а.с. 112-131, а.с. 156-182/

Експерт Бобик В.Є., у судовому засіданні
пояснив, що причиною пошкодження сараю,
позначеного на плані під літ. «В» у
технічному паспорті на житловий
будинок АДРЕСА_1 став обвал зовнішньої
стіни даної споруди під час виконання
земельних і будівельних робіт
власником будинковолодіння АДРЕСА_2
відповідачем ОСОБА_5 Даний висновок був
даний на частину сараю літ. «В», яка
належить позивачу ОСОБА_3

Оцінюючи покази експерта, суд прийняв
їх до уваги, оскільки вони знаходилися
у об'єктивному взаємозв'язку з іншими
матеріалами справи, нічим не
спростовані, доповнюються та
уточнюються іншими доказами.

Таким чином встановлено, що причиною
пошкодження частини сараю,
позначеного, у технічному паспорті на
житловий будинок АДРЕСА_1, на плані під
літ. «В», що належить позивачу ОСОБА_3,
частини сараю під літерою «В», який
належить позивачу ОСОБА_9, гаражу під
літ. «Б», що належить позивачу ОСОБА_8,
став обвал зовнішньої стіни даної
споруди під час виконання земельних і
будівельних робіт власником
будинковолодіння АДРЕСА_2 відповідачем
ОСОБА_5

Судова колегія погоджується з цими
висновками суду, а також тим, що при
вирішенні питанні відшкодування
матеріальної шкоди слід взяти до уваги
визначення розміру відшкодування
такої на час проведення дослідження.

Так судом встановлено, що частина
господарських будівель, на час
проведення дослідження, травень 2010
року та грудень 2011 року, не були
відновлені.

Як пояснили позивачі в засідання
судової колегії на даний час споруди
надалі не відремонтовані.

Оскільки при визначенні розміру та
способу відшкодування шкоди, завданої
майну потерпілого, слід враховувати
положення статті 1192 ЦК, тому судова
колегія не приймає до уваги посилання
апелянта ОСОБА_5 на те, що немає підстав
для стягнення суми шкоди на час
проведення експертних досліджень, а
слід визначити розмір шкоди по стану на
2005 рік.

При цьому судова колегія
враховує те, що згідно із приписами ст.
22 ЦК України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права має право на їх
відшкодування. Збитками є втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусила зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Посилання апелянта ОСОБА_5 на те,
що слід призначити повторну експертизу
щодо стану пошкоджених сараїв, судова
колегія не приймає з таких підстав.

Встановлено, що після проведення
вказаних експертиз судом першої
інстанції 26.04.2012 року було відхилено
клопотання ОСОБА_5 про проведення
повторної експертизи. Потім було
кілька судових засідань і таких
клопотань повторно не було заявлено.

Його заяви були щодо з'ясування
причин заподіяння шкоди.

З матеріалів справи вбачається,
що в судовому засіданні 26 вересня 2012
року ОСОБА_5 хоча і подав клопотання
про з'ясування причин та умов
спричинення шкоди, однак в судовому
засіданні він не заявляв при цьому
клопотання про призначення повторної
експертизи по стану пошкоджених
будівель ( т.1, ст.230 -237,).

Як вбачається із журналу
судового засідання суд, з'ясувавши
думку учасників судового розгляду,
закінчив судове слідство по справі та
закінчив розгляд справи ( т.1, ст.238-239).

Суд належно дослідив з яких
причин завдана шкода майну позивачів.

Відповідно до вимог п.14 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику розгляду цивільних
справ в апеляційному порядку» № 12 від
24.10.2008 року за змістом пункту 6 частини
третьої статті 295, частини другої
статті 303 та пункту 1 частини першої
статті 309 ЦПК апеляційний суд може
встановлювати нові обставини, якщо їх
наявність підтверджується новими
доказами, що мають значення для справи
(з урахуванням положень про належність
і допустимість доказів), які особа не
мала можливості подати до суду першої
інстанції з поважних причин, доведених
нею, або які неправомірно не були цим
судом прийняті та досліджені, або
доказами, які судом першої інстанції
досліджувались із порушенням
установленого порядку.

Оскільки не встановлено, що в
ОСОБА_5 в судовому засіданні першої
інстанції були перешкоди в заявленні
клопотання про призначення повторної
експертизи по стану пошкоджених
будівель, судова колегія відхилила
його клопотання в судовому засіданні
апеляційного суду.

Під час розгляду справи в
апеляційному суді ОСОБА_5 також подав
пояснення та клопотання про
призначення судово- будівельної
експертизи на предмет
відновлювального ремонту даху сараю на
момент нанесення шкоди (т.2,а.с. 92,93), а
також щодо вартості будівельних робіт
по спорудженню стін гаражу зі строни
земельної ділянки по АДРЕСА_2 на дату
обвалу та на дату проведення
експертизи (т.2, а.с. 94, 102).

Підстав для задоволення цього
клопотання не встановлено, так як в
засіданні судової колегії ОСОБА_5
пояснив, що в суді першої інстанції він
згідний був на проведення повного
ремонту сараїв. Таким чином він
визнавав те, що слід провести повний
ремонт, а не тільки однієї стіни та
даху гаражу під літ. «Б» та сараю під
літ. «В».

Отже судова колегія відповідно
до вимог ч.ст.61 ЦКП України прийшла до
висновку, що обставина, яка визнана
відповідачем щодо ремонту гаражу під
літ. «Б» та сараю під літ. «В», не
потребує додаткового дослідження
шляхом проведення додаткової судово-
будівельної експертизи щодо
часткового ремонту вказаних будівель.

Крім того судова колегія враховує
і те, що вартість відновлювального
ремонту на дату проведення експертизи
буде більша, оскільки позивачі, які
заперечили проведення додаткової
судово- будівельної експертизи, в
засіданні судової колегії пояснили, що
по стану на 2014 рік зросла вартість
будівельних матеріалів. Вони також
пояснили, що погоджуються на
визначений попередніми експертизами
розмір шкоди на час розгляду справи в
суді першої інстанції.

Інші доводи апелянта не спростовують
висновків суду, такі не грунтуються на
законі спростовуються вищенаведеним.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись п.1ч.1ст.307, ст.308,
п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в
а л и л а :

апеляційні скарги- ОСОБА_5, ОСОБА_6
-відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 26 вересня 2012 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішення законної сили.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Копняк С.М.

Бойко С.М.