Справа № 0603/2-1147/11
пр.№ 2/0274/7/14
Рішення

Іменем України

24.02.2014 року Бердичівський
міськрайонний суд Житомирської
області в складі головуючого судді
Потапової Т.М., з участю секретаря Качур
Н.Д., представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідачів ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, УДМС України в
Житомирській області про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстрації, -

Встановив:

Позивач звернувся до суду з
зазначеним позовом. Після уточнення
позовних вимог просить визнати
відповідачів такими, що втратили право
користування жилим приміщенням в
належній йому квартирі АДРЕСА_1 та
зняти з реєстрації, мотивуючи тим, що
09.01.2004 року він за власні кошти придбав
спірну квартиру, а колишню дружину
ОСОБА_4 та її дочку ОСОБА_5 зареєстрував
в даній квартирі, сам в цій квартирі не
проживав, оскільки працював за
кордоном. 04.05.2010 року відповідачі
переїхали проживати до орендованої
квартири, де ОСОБА_4 мала проживати з
іншим чоловіком. З того часу
відповідачі в спірній квартирі не
проживають, втратили права
користування житловим приміщенням на
підставі ст..405 ЦК України, їх
реєстрація перешкоджає йому як
власнику у володінні своєю власністю.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, в справі беруть участь їх
представники.

Представник позивача позовні
вимоги підтримав з зазначених в заяві
підстав, суду пояснила, що ОСОБА_4 не має
права власності на частку спірної
квартири, судовим рішенням від 06.09.2013
року їй відмовлено у задоволенні
позову про визнання права власності на
? частину спірної кварти, 20.02.2013 року
вона придбала у власність за договором
купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1.
ОСОБА_5 є повнолітньою, зареєструвала
шлюб та проживає з чоловіком в іншому
житловому приміщенні.

Представник відповідачів проти
позову заперечив, однак визнав усі
обставини, про які зазначено у позовній
заяві та поясненнях представника
позивача.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши докази,
суд дійшов висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Судом встановлені наступні
обставини та відповідні ним
правовідносини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 08.10.1993 року по
06.05.1997 року.(а.с.5)

09.01.2004 року позивач придбав за
договором купівлі-продажу трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1.(а.с.27,28) В даній
квартирі зареєстровані сторони у
справі з 17.02.2004 року.(а.с.4,32) Відповідачі
не мають права власності на спірну
квартиру. ОСОБА_5 відмовлено у визнанні
права власності на частку спірної
квартири рішенням Бердичівського
міськкрайсуду від 17.10.2011 року.(а.с.76-77)
ОСОБА_4 відмовлено в позові про
визнання права власності на ? частину
спірної квартири рішенням
Бердичівського міськрайсуду від 06.09.2013
року.(а.с.138-141)

Відповідачі не проживають в
спірному житловому приміщенні з травня
2010 року, про що свідчить розписка
ОСОБА_4, в якій зазначено, що вона бере в
оренду квартиру АДРЕСА_2, де буде
проживати з 04.05.2010 року з ОСОБА_6.(а.с.31)

Згідно з інформаційною довідкою з
Державного реєстру за ОСОБА_4
зареєстровано право власності на
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
25.02.2013 року.

З пояснень представника позивача
вбачається, що відповідачка ОСОБА_5
більше року як одружилася, проживає з
чоловіком в іншому житловому
приміщенні. Представником
відповідачів ці обставини не
заперечуються.

Відповідно до ст.405 ЦК України
член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

На підставі досліджених у справі
доказів встановлено, що відповідачі,
які є колишніми членами сім'ї власника
спірної квартири, не проживають в цій
квартирі з травня 2010 року. Поважних
причин їх не проживання судом не
встановлено.

Представник відповідачів заперечує
проти позову, однак мотивів та
обґрунтування заперечень не навів.
Крім того, позов ОСОБА_4 про вселення у
спірну квартиру залишений без розгляду
на підставі заяви її представника.

За таких обставин,
відповідачі, як колишні члени сім'ї
власника житлового приміщення, не
проживають в спірному житловому
приміщенні без поважних причин більше
року, тому є законні підстави для
визнання їх такими, що втратили право
на житло.

Не підлягає задоволенню позов в
частині зняття з реєстрації
відповідачів у спірному житловому
приміщення.

Питання зняття фізичної особи з
реєстрації регулюються Законом
України „Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні" від 11.12.2003 року. Відповідно до
ст.7 цього Закону зняття з реєстрації
місця проживання здійснюється на
підставі заяви особи або її
представника; судового рішення, яке
набрало законної сили, про позбавлення
права власності на житлове приміщення
або права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення померлою.

Враховуючи, що рішення суду про
визнання відповідачів такими, що
втратили право користування спірним
житловим приміщенням, не набрало
законної сили, вимога про зняття їх з
реєстрації в даному житловому
приміщення є передчасною. Разом з тим,
дане рішення після набрання їм
чинності є підставою для зняття
відповідачів з реєстрації в органах
міграційної служби.

Представник позивача ОСОБА_1
звернулася з письмовою заявою про
стягнення з відповідачів солідарно
понесених позивачем та документально
підтверджених судових витрат - оплату
правової допомоги в сумі 4000 грн..(а.с.113)

Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України
витрати на правову допомогу віднесені
до судових витрат, стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею та
документально підтверджені судові
витрати. Представник позивача ОСОБА_1
брала участь у справі на підставі
доручення та укладеної між нею та
позивачем угоди про надання правової
допомоги у даній справі. (а.с.80) ОСОБА_1 є
фахівцем в галузі права, зареєстрована
як приватний підприємець, має
свідоцтво про сплату єдиного податку
за здійснення нотаріальної та
юридичної діяльності та диплом за
спеціальністю правознавство.(а.с.81-83).
Позивачем за надання йому правової
допомоги сплачено 4000 грн., згідно
квитанції від 14.06.2011 року та платіжного
доручення від 27.12.2012 року.(а.с.115)

Відповідно до закону України
„Про гранічний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах" від 20.12.2011
року розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій,
ознайомлення з матеріалами справи в
суді, що визначається у відповідному
судовому рішення.

Представник ОСОБА_1 брала участь у
судових засідання 13.04.2011, 15.06.2011, 13.12.2011,
31.01.2013, 20.03.2013, 24.02.2014 року.(а.с.34,46,90,108,133, ),
загальна тривалість судових засідань
становить понад 14 год.. Мінімальна
заробітна плата у 2011 році була 960 грн.( 40%
- 384 грн.), в 2013,2014 роках - 1147 грн.(40% - 458,80
грн.), загальна вартість послуг понад
4129,20 грн.. Отже, заявлена представником
сума 4000 грн. за надання правової
допомоги не перевищує встановленого
законом граничного розміру. Судові
витрати сторони не підлягають
стягненню в солідарному порядку, тому
стягуються у рівних частках.

Керуючись ст..ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України,
суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
УДМС України в Житомирській області
про визнання особи такою, що втратила
право на користування житловим
приміщенням та зняття з реєстрації
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4, 1972 року
народження, (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) та ОСОБА_5, 1992 року
народження,(ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) такими, що втратили право
користування жилим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1

Стягнути з відповідачів на
користь позивача витрати по сплаті
судового збору в сумі 8,50 грн. та витрати
на правову допомогу в сумі 4000 грн. в
рівних частках.

В решті позовних вимог відмовити
за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Бердичівський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Потапова Т.М.