РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15992/13-ц

пр. № 2/759/482/14

27 лютого 2014 року Святошинський
районний суд м.Києва в складі:

головуючої судді :
Т.О. Величко

при секретарі:
А.В. Самайда

О.О. Левко

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ТОВ «КРАЇНА ТУР», ТОВ
«ТУРТЕСС ТРЕВЕЛ» про стягнення
матеріальної шкоди суд ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у справі ОСОБА_2
звернувся до суду із позовом до ТОВ
«КРАЇНА ТУР», ТОВ «ТУРТЕСС ТРЕВЕЛ» про
стягнення матеріальної шкоди згідно
Закону України «Про захист прав
споживачів», посилаючись на те, що ним
було укладено із ТОВ «КРАЇНА ТУР»
Договір №412 на туристичні послуги від
17.12.2013 року, згідно якого останні згідно
заяви туриста на бронювання надати
туристу комплекс туристичних послуг, а
турист був зобов»язаний згідно умов
цього договору прийняти та оплатити
послуги. Програма тура є невідомою
частиною вказаного Договору. Позивач
зазначав, що внаслідок його
недостатнього інформування про
програму туру він був позбавлений
можливості на відпочинок. Позивач
зазначав, що відповідачем ТОВ «КРАЇНА
ТУР», було підібрано тривалістю сім
ночей з 25.12.12 до 01.01.2013 року (ніч з 31.12.2012
року на 01.01.2013 року була включена) у
4-зіркомому готелі «Villa Ocean View» в м.
Ваддува на Шрі-Ланці становила 14 678,00
грн. яку позивачем було сплачено у
повному обсязі. Позивач зазначав, що до
ваучеру на проживання у готелі виїзд з
якого мав відбутися 01.01.2013 року було
включено святкову вечерю на двох осіб,
що також вплинуло на придбання цього
туру. Але відповідач ТОВ «КРАЇНА ТУР»,
недостатньо поінформував позивача
щодо програми туру та після внесення
ним коштів з»ясувалось, що у зв»язку із
він не зустрічає новорічну ніч у готелі
має виїхати із готелю відповідно до
документів 01.01.2013 року, у зв»язку із
різницею у часі та особливостями
дорожнього руху він мав виселитися із
готелю близько 21.00 вечора 31.12.2012 року за
місцевим часом, не потрапить на
святкову вечерю, яка була включена у
програму туру, проведе новорічну ніч у
автобусі або в аеропорту, оскільки час
трансферу від готелю до аеропорту
займає близько 2.5-3 годин. Позивач
зазначав, що якщо б був достатньо
поінформований з боку відповідача ТОВ
«КРАЇНА ТУР» про такі обставини він би
не погодився на таки умови та не
підписав би договір, а тому просить суд
позов задовольнити та стягнути з
відповідачів солідарно, з урахуванням
заяви про зменшення розміру позовних
вимог ( а.с.68-69) завдану матеріальну
шкоду у розмірі 7328,00 грн., оскільки суму
у розмірі 7328,00 грн. йому у добровільному
порядку було компенсовано
відповідачем ТОВ «КРАЇНА ТУР».

У судовому засіданні відповідач
ТОВ «КРАЇНА ТУР», вимоги позову не
визнали подали письмові заперечення
проти позову ( а.с.180-181) повідомили, що
позивача у справі відповідно до умов
Договору на туристичні послуги №412,
згідно Закону України «Про туризм»
розділу ІV ст.19-1,ст.20, та Агентського
договору №А01-2292 від 01.04.2012 р) у якому
зазначено що позивач придбав тур до
Шрі-Ланкі з 25.12.2012 р до 01.01.2013 року з
розміщенням у готелі«Villa Ocean View» 4*.
Відповідач пояснювала що до підписання
вказаного Договору позивачу було
надано основну інформацію згідно
Закону України «Про туризм» розділ ІV
ст.19-1, що підтверджено підписом
позивача у Договорі, де він ознайомився
із запропонованими послугами
туристичного обслуговування, та
сплачено повністю тур. Відповідач
зазначав, що згідно умов Агентського
договору №А01-2292 від 01.04.2012 р , а також
укладеного Договору на туристичні
послуги №412 позивачем ТОВ«КРАЇНА ТУР»
в системі бронювання Туроператора була
здійснені заява на бронювання
туристичних послуг до Шрі-Ланкі 17.12.12:
авіапереліт, трансфер груповий,
проживання у готелі,медична страховка
для позивача та фізичної особи ОСОБА_4,
т.б. тур агент забронював тур у суровій
відповідності з повної згоди позивача
зазначених у Додатку №1 Договору на
туристичне обслуговування №412.
Відповідач зазначав ,що позивач
звернувся до відповідача із письмовою
завою повернути йому гроші оскільки
його не влаштував зворотній виїзд
трансферу в останню ніч прибування у
готелі 31.12.12. Відповідач зазначала, що
позивачу було запропоновано
можливість забронювати індивідуальний
трансфер ( а не груповий як у позивача)
який припускає пізніший виїзд із
готелю. Відповідач також роз'яснив
позивачу, що згідно п.2.4. Договору на
туристичне обслуговування №412 від 17.12.12
між позивачем і відповідачем, а також
згідно п. 3.2.5 Агентського договору №
А01-2292 по реалізації туристичних послуг
від 01.04.2012 р між Туроператором та тур
агентом, відмова від тура можлива без
повернення коштів сплачених за тур, т.б.
зі 100% штрафом. Відповідач зазначав, що
09.11.2013 року після непоодиноких розмов
щодо врегулювання спору позивач
отримав від ТОВ «КРАЇНА ТУР» 7350 грн.00
коп, про що написав розписку,що не буде
мати претензій, а тому просить суд у
задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні відповідач
ТОВ «ТУРТЕСС ТРЕВЕЛ» проти позову
заперечував, подав до суду письмові
заперечення проти позову (а.с.72-73)
зазначав, що при наявності вказаного
спору згідно Агентського договору п.2.2.6
до укладення договору на туристичне
обслуговування Туроператор, від імені
якого діє тур агент, зобов»язаний
надати туристу повну і достовірну
інформацію про туристичні послуги
відповідно до ст.19-1,ст.20 Закону України
«Про туризм». Відповідач також
зазначає, що Туроператор здійснює
реалізацію туристичного продукту
виключно через тур агентів, у зв»язку
із чим обов»язок інформування туриста
щодо деталей туру повністю покладено
на турагетна, в цьому випадку ТОВ
«КРАЇНА ТУР». Відповідач зазначав, що
стосується оплати святкової вечері то
у багатьох готелях оплата новорічної
або різдвяної вечері є обов»язковою
для усіх туристів незалежно від часу
виїзду з готелю у вказану добу. Вказану
інформацію туроператор обов»язково
розміщує в своїй системі бронювання та
в опису готелю, що і було зроблено у
цьому випадку ( опис готелю). Відповідач
зазначає що позивач не повідомив
відповідача про відмову від туру як до
початку туру так і після., а тому вважає
позов необґрунтованим тане доведеним з
боку позивача.

Заслухавши пояснення позивача,
представників відповідачів,
дослідивши матеріали справи, оцінюючи
в сукупності зібрані по справі докази,
суд вважає, що у задоволенні позову
необхідно відмовити, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що між ТОВ
«КРАЇНА ТУР» та ОСОБА_2 укладено
Договір №412 на туристичні послуги від
17.12.2013 року, згідно якого останні згідно
заяви туриста на бронювання надати
туристу комплекс туристичних послуг, а
турист був зобов»язаний згідно умов
цього договору прийняти та оплатити
послуги. Програма тура є невідомою
частиною вказаного Договору та
укладено Договір доручення про
проведення оплати за обраний тур.(
а.с.74-78).

Відповідно до ст.1 Закону України
«Про туризм» туристичний ваучер
(путівка) це документ, що підтверджує
статус особи, або групи осіб, як
туристів, оплату послуг чи її гарантією
і є підставою для отримання туристом
або групою туристів туристичних
послуг.

Відповідно до ст. 19 Закону
Українни «Про туризм» підставою для
отримання туристом або групою туристів
обумовлених договором туристичних
послуг та документом, що визначає їх
статус є туристичний ваучер, зразок
якого затверджується
Державнимкомітетом України по туризму.

Відповідно до ст.17 Закону України
«Про туризм» страхування туристів
(медичне та від нещасного випадку) є
обов»язковим і здійснюється
суб»єктами туристичної діяльності на
основі угод із страховими компаніями,
які мають право на здійснення такої
діяльності.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідачем ТОВ «КРАЇНА ТУР» було
надано путівку та підтвердження на
бронювання авіаквитків позивачу у
справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону
України «Про туризм» суб»єкти
туристичної діяльності зобов»язані
надавати туристам у повному обсязі та
визначені терміном оплачені послуги у
кількості та якості обумовлених
договором та програмою обслуговування,
забезпечувати особисту безпеку
туристів та збереження їх майна, нести
матеріальну та моральну
відповідальність за свої дії та дії
партнерів по організації туру,
відшкодовувати туристам відповідно до
чинного законодавства України збитки
завдані їм у разі не надання або
надання не в повному обсязі чи
неналежної якості туристичних послуг з
своєї вини чи вини партнерів по
організації обслуговування, надавати
туристам повну інформацію про
організацію туру, їх права та обов»язки
та правила поведінки, умови
страхування, порядок відшкодування
завданих збитків, умови відмови від
послуг, а також правила перетинання
державного кордону.

Судом встановлено, що позивач у
справі був ознайомлений із вимогами
Договору №412 на туристичні послуги від
17.12.2013 року, згідно якого останні згідно
заяви туриста на бронювання надати
туристу комплекс туристичних послуг, а
турист був зобов»язаний згідно умов
цього договору прийняти та оплатити
послуги. Програма тура є невідомою
частиною вказаного Договору та
укладено Договір доручення про
проведення оплати за обраний тур.(
а.с.74-78), про що поставив свій підпис на
договорі.

Судом встановлено, що згідно п.2.4.
Договору на туристичне обслуговування
№412 від 17.12.12р між позивачем і
відповідачем, а також згідно п. 3.2.5
Агентського договору № А01-2292 по
реалізації туристичних послуг від
01.04.2012 р між Туроператором та
Турагентом, відмова від тура можлива
без повернення коштів сплачених за тур,
т.б. зі 100% штрафом, про що було
поінформовано позивача.

Судом встановлено, що відповідач
22.12.2012 року був учасником конфліктної
ситуації у ТОВ «КРАЇНА ТУР», у зв»язку
із чим було викликано правоохоронні
органи. Як повідомила представник ТОВ
«КРАЇНА ТУР» Соколовська О. В.,яка є
директором , що у зв»язку з тим що вона
хворіє на онкологічне захворювання та
їй протипоказані хвилювання вона
вирішила за кошти ТОВ «КРАЇНА ТУР»
надати компенсацію позивачу у розмірі
7350 грн.00 коп, про що останній 09.11.2013 року
написав розписку,що не буде мати
претензій.

Відповідно до ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Судом встановлено, що Договір на
туристичне обслуговування №412 від
17.12.12р недійсним не визнавався.

Відповідно до ч.2 ст. 515 ЦПК України
одностороння відмова від зобов»язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов»язання.

Судом встановлено, що позивач у
справі відмовився від виконання
Договір на туристичне обслуговування
№412 від 17.12.12 р, хоча був належним чином
повідомлений про умови туру, а тому на
думку суду настають наслідки
встановлені п.2.4. Договору на
туристичне обслуговування №412 від
17.12.12р між позивачем і відповідачем, а
також згідно п. 3.2.5 Агентського
договору № А01-2292 по реалізації
туристичних послуг від 01.04.2012 р між
Туроператором та Турагентом, відмова
від тура можлива без повернення коштів
сплачених за тур, т.б. зі 100% штрафом, про
що було поінформовано позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного
кодексу України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної особи або юридичної
особи, а також шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1166 Цивільного
кодексу України, особа, яка завдала
шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного
кодексу України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону
України «Про захист прав споживачів» у
порушення законодавства про захист
прав споживачів суб»єкти
господарювання сфери торговельного та
інших видів обслуговування, у тому
числі ресторанного господарювання,
несуть відповідальність порушення
умов договору між споживачем в
виконавцем про виконання роботи,
надання послуги у розмірі ста
відсотків вартості виконаної роботи (
наданої послуги).

Як вбачається із матеріалів
справи, позивач у справі не довів суду
доказами та не повідомив про підстави
звільнення від доказування, щодо
порушень його прав як споживача послуг
з боку відповідачів, не обґрунтував
підстави солідарного стягнення з
відповідачів розміру матеріальної
шкоди, а тому вимоги позивача, щодо
порушень з боку відповідача Законів
України «Про туризм», «Про захист прав
споживачів» є безпідставними.

На підставі вищенаведеного,
керуючись ст. ст. 1166, 1167 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208-209, 212-218,294ЦПК України,
Закону України «Про захист прав
споживачів» суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду м.Києва через
Святошинський районний суд м. Києва,
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з часу
проголошення.

Суддя: Т.О. Величко