РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 414/2955/13-ц

Провадження № 2/414/94/2014

24 лютого 2014 року

Кремінський районний суд Луганської
області

у складі: головуючого судді Костроба
Ю.Ю.

при секретарі Міщенко О.О.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши в приміщенні суду
Кремінського району цивільну справу
за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з
позовом у якому пояснила, що 21.09.2013р.
вона надала відповідачу у справі у борг
- 4300гр. Факт отримання грошей доведений
розпискою відповідача. Згідно розписки
відповідач був повинен повернути борг
до 1 грудня 2013р. Відповідач борг не
віддає. Позивач прохає суд стягнути з
відповідача борг у розмірі 4300гр.

У судовому засіданні позивач
свій позов підтримала.

Відповідач у судовому засіданні
позов не визнав та суду пояснив, що
вони з позивачем у вересні 2013р. вже
разом не проживали. Вони вже готувалися
розірвати шлюб та ділили майно. Частину
майна позивач з будинку вже забрала, в
середині вересня 2013р., з ініціативи
позивача, вони у присутності депутата
ОСОБА_4 склали акт опису майна яке було
спільно ними нажито та яке ще
залишалося у будинку. Крім того вони
склали окремі переліки майна яке кожен
з них зібрав у свою власність згідно
усної домовленості між ними. 21.09.2013р.
позивач разом зі своїм зятем приїхали
до будинку та стали вимагати віддати їм
ще майно. Він, будучі напідпитку,
намагаючись уникнути скандалу з боку
позивача, остерігаючись позивача, яка
вже двічі викликала до його будинку
співробітників міліції, які його
штрафували за порушення громадського
порядку, пообіцяв віддати позивачу за
майно, яке вона бажала забрати - 4300гр. та
таким чином вирішити спір про поділ
спільно нажитого майна. Потім він
перерахував майно та його вартість та
зрозумів, що позивач свою частку майна
вже забрала і він їй нічого не
зобов'язаний віддавати з майна
додатково. Він відмовився віддавати
грошу та запропонував позивачу
звертатися до суду з позовом про поділ
майна, якщо вона вважає. що відбувся
неправильно. Він вважає договір боргу
нікчемним, оскільки грошей від
позивача він не отримував, а при
допомозі вказаної розписки позивач
намагається вирішити спір про поділ
майна, спільно придбаного подружжям.
Він написав розписку про неіснуючий
борг під тиском позивача та її зятя,
оскільки вони вдвох могли оговорити
його перед працівниками міліції,
внаслідок чого він міг отримати
адміністративне стягнення у вигляді
адміністративного арешту, оскільки
працівники міліції його попередили
після другого штрафу, що на третій раз
він штрафом не відбудеться.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він
у якості депутата, приблизно у
середині вересня 2013р., підписав акт
опису майна сторін, складений в
присутності сторін у справі. Він
підписував декілька примірників
документів, але він не може вказати чи
текст у підписаних ним примірниках був
однаковий чи тексти різнилися між
собою. Сторони вели розмову про
розірвання шлюбу, він намагався їх
примирити.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
свідка. дослідивши матеріали справи,
вважає, що у задоволенні позову
необхідно відмовити за наступними
обставинами.

Як встановлено у судовому
засіданні з пояснень сторін сторони
разом не проживають , шлюб між ними
розірваний. Між сторонами існує спір
про поділ спільно нажитого майна, який
вони намагалися вирішити добровільно.

Згідно копії розписки /а. с.5/
відповідач взяв в борг у позивача 4300гр.
21.09.2013р.

Згідно статті 214 ЦПК України, Під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити;

Судом з пояснень сторін та
досліджених матеріалів, встановлено,
що між сторонами існували
правовідносини, по розділу майна
спільно нажитого подружжям, яке їм
належало на праві спільної сумісної
власності. Вказаний факт встановлено з
пояснень сторін у судовому засіданні,
які підтверджені поясненнями свідка
ОСОБА_4 та копією акту опису майна /а. с.
23/.

Таким чином вказані
правовідносини регламентуються ст.
ст.60 - 72 Сімейного кодексу України, ст.
ст. 368 - 372 ЦК України.

Посилання позивача на статті закону що
регулюють правовідносини по договору
позики є некоректними та
протиправними, оскільки у судовому
засіданні доведено, що укладення
договору позики між сторонами не мало
місця.

Пояснення відповідача в тій
частині, що він написав розписку під
впливом психічного тиску з боку
позивача, підтверджено постановами
Кремінського РВ УМВС та Кремінського
ДВС /а. с. 29, 30/, які підтвердили факт
притягнення відповідача до
адміністративної відповідальності з
ініціативи позивача. Таким чином суд
вважає обґрунтованими пояснення
відповідача, щодо того, що він писав
розписку під психічним впливом з боку
позивача.

Таким чином суд вважає укладений
між сторонами договір позики
нікчемним, удаваним право чином, який
приховує майновий спір між сторонами
та таким, що укладений внаслідок
застосування до відповідача
психічного тиску з боку позивача.

Оскільки у судовому засіданні не
знайшлося обґрунтування вини
відповідача у спричиненні позивачу
нестачі при виконання нею трудових
обов'язків, суд вважає за необхідне
відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209 ч.3, 212-215 ЦПК
України; ст. ст. 215, 216, 231, 235, 236, 368 - 372 ЦК
України; ст. ст.60 - 72 Сімейного кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про стягнення боргу залишити без
задоволення через їх
необґрунтованість.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення, протягом 10
днів з дня його проголошення.

Суддя
Костроба Ю.Ю.