Справа №587/1982/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Степаненко О. А.Номер
провадження 22-ц/788/441/14 Суддя-доповідач -
Сибільова Л. О. Категорія - 57
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Сибільової Л. О.,

суддів - Криворотенка В. І., Лузан Л. В.,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Сумського районного суду
Сумської області від 27 січня 2014 року

у справі за позовом Департаменту
соціального захисту населення
Сумської обласної державної
адміністрації до ОСОБА_3 про повернення
предмету гуманітарної допомоги,

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Сумського районного суду
Сумської області від 27 січня 2014 року
зобов'язано ОСОБА_3 повернути
Департаменту соціального захисту
населення Сумської обласної державної
адміністрації автомобіль в повній
комплектності марки «Volvo», 1997 року
випуску, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, який був виданий в користування
ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
відповідача та його представника, які
підтримали скаргу з мотивів, в ній
викладених, представника позивача,
який заперечує проти скарги,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

05 серпня 2013 року Департамент
соціального захисту населення
Сумської обласної державної
адміністрації звернувся до суду з
позовом, мотивуючи вимоги тим, що 26
січня 2004 року інвалід війни І групи
ОСОБА_4, який проживав за адресою
АДРЕСА_2, звернувся до управління праці
та соціального захисту населення
виконкому Охтирської міської ради з
заявою про забезпечення його
автомобілем.

Згідно з висновком обласної МСЕК від 29
січня 2004 року ОСОБА_4 були встановлені
медичні показання для забезпечення
спецавтотранспортом з ручним
керуванням двома руками, та водночас
наявні протипоказання до керування
ним.

Відповідно до Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 08 вересня 1997 року №999, заявник з 29
січня 2004 року був взятий на облік по
забезпеченню автомобілем із правом
передачі керування.

01 березня 2004 року ОСОБА_4 надав
управлінню праці та соціального
захисту населення Сумської міської
ради заяву та документи, що
підтверджували факт його реєстрації з
13 лютого 2004 року за адресою: АДРЕСА_1.

12 березня 2004 року за №6/474 Головним
управлінням праці та соціального
захисту населення Сумської обласної
державної адміністрації видана
довідка ОСОБА_4 про те, що він
перебуває на обліку по пільговому
забезпеченню автомобілем з правом
передачі керування (має висновок
обласної МСЕК на забезпечення
автотранспортом від 29 січня 2004 року №
9).

Довіреністю від 23 червня 2004 року
ОСОБА_4 довірив ОСОБА_3 здійснити
транспортування автомобіля з
Німеччини до України, бути
представником з правом підпису в
митних органах, органах ДАІ, головному
управлінні.

25 червня 2004 року до Головного
управління надійшла заява від ОСОБА_4 з
проханням надати дозвіл ОСОБА_3 на
транспортування та подальше
оформлення автомобіля, отримувачем
якого є Головне управління, для
подальшої передачі його ОСОБА_4, і в цей
день Головне управління направило
лист-повідомлення №4/1414 Галицькій
митниці про надання дозволу ОСОБА_3 на
транспортування автомобіля, що
надходив на адресу управління в якості
гуманітарної допомоги з Німеччини для
подальшої передачі ОСОБА_4

Згідно дарчої заяви від 30 червня 2004
року ОСОБА_5, місце реєстрації - країна
Німеччина, м. Бохум, Мардерверг, 19, 44892,
він дарує транспортний засіб марки
«Volvo» в якості благодійництва
Головному управлінню для подальшої
передачі ОСОБА_4

12 липня 2004 року головне управління
направило лист № 4/1565 комісіям з питань
гуманітарної допомоги при Сумській
обласній державній адміністрації та
при Кабінеті Міністрів України щодо
визнання вантажу - автомобіля марки
«Volvo», 1997 року випуску,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що
надійшов з Німеччини, гуманітарною
допомогою та звільнення його від
оподаткування.

Згідно протоколу засідання Комісії з
питань гуманітарної допомоги при
Кабінеті Міністрів України від 15 липня
2004 року № 26/ГД-10193, комісія затвердила
перелік легкових автомобілів, що
визнані гуманітарною допомогою,
отримувачем вказаного автомобіля
марки «Volvo», об'ємом двигуна 1731 кв. см, є
Головне управління.

16 липня 2004 року Головне управління
направило лист № 04/1646 митним органам з
проханням призначити брокера по
митниці для декларування
гуманітарного вантажу та отримало в
особову справу ОСОБА_4 бланк
уніфікованого адміністративного
документа (УАД) форми МД-2 від 20 липня 2004
року, в якому зазначено митну вартість
автомобіля - 1979,84 гр., мито та митні
платежі - 74447,92 гр.

20 липня 2004 року наказом начальника
Головного управління видано вказаний
автомобіль у якості гуманітарної
допомоги інваліду війни І групи ОСОБА_4,
який перебував на обліку по
забезпеченню спец автотранспортом, та
передано право керування ОСОБА_3 3
серпня 2004 року ОСОБА_4 отримав
автомобіль на підставі рішення колегії
від 20 липня 2004 року № 12/1К.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер.

29 квітня 2009 року до Головного
управління звернулася дружина
померлого ОСОБА_6, яка проживала в
АДРЕСА_2, з проханням дозволити
переоформлення автомобіля, оскільки на
день смерті ОСОБА_4 вона була
зареєстрована і проживала за однією
адресою з ним.

14 травня 2009 року головне управління
повідомило ОСОБА_6 про те, що
переоформлення можливе за умови сплати
податків і зборів за ставками, що діяли
на момент митного оформлення
автомобіля, оскільки фактичний термін
користування автомобілем ОСОБА_4
становив 4 роки 7 місяців, члени сім'ї
померлого ОСОБА_4 на обліку по
забезпеченню спецавтотранспортом не
перебувають.

15 квітня 2011 року ОСОБА_6 звернулась до
Головного управління з проханням
порушити відповідне клопотання перед
Комісією з питань гуманітарної
допомоги при Кабінеті Міністрів
України. 1 жовтня 2011 року за № 03-02/3209
Головне управління направило
клопотання до вказаної Комісії щодо
прийняття рішення про передачу у
власність автомобіля, визнаного
гуманітарною допомогою, і 15 листопада
2011 року отримало протокол № 10
засідання Комісії від 3 листопада 2011
року, згідно якого надано дозвіл на
перереєстрацію автомобіля за умови
сплати податків і зборів за ставками,
діючими на день митного оформлення
автомобіля.

01 грудня 2011 року Головним управлінням
направлено лист до Сумської митниці та
ОСОБА_6 з дозволом на відчуження
гуманітарного автомобіля за умови
сплати вказаних податків та зборів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 померла.

26 червня 2013 року Департаментом
соціального захисту населення
Сумської обласної державної
адміністрації направлено лист до
Управління державної автомобільної
інспекції УМВС України в Сумській
області про розшук автомобіля та
отримано відповідь від 05 липня 2013 року
№ 10/2993 про те, що спірний автомобіль
зберігається за місцем проживання
ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3.

Спірний автомобіль Департаменту
соціального захисту населення
Сумської обласної державної
адміністрації не повернутий, відомості
про сплату податків та зборів за
ставками, діючими на день здійснення
митного оформлення автомобіля, не
надходили.

Посилаючись на те, що в сім'ї померлого
інваліда війни 1 групи ОСОБА_4 відсутні
члени сім'ї, які мають право на
перереєстрацію автомобіля згідно з п. 16
Порядку, термін експлуатації ним
автомобіля становить менше 10 років,
позивач просив зобов'язати ОСОБА_3
повернути в повній комплектності
автомобіль марки «Volvo», 1997 року випуску,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який
був виданий в користування ОСОБА_4 в
якості гуманітарної допомоги,
Департаменту соціального захисту
населення Сумської обласної державної
адміністрації.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
автомобіль, отриманий ОСОБА_4 як
гуманітарна допомога, утримується
відповідачем без належних правових
підстав, оскільки на час смерті ОСОБА_4,
а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 року, діяв Порядок
забезпечення інвалідів автомобілями,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 19 липня 2006 року
№999, відповідно до пункту 41 якого,
автомобіль, отриманий як гуманітарна
допомога, після смерті інваліда
повертається (вилучається) Головному
управлінню соціального захисту
населення і здається підприємству, що
здійснює заготівлю та переробку
металобрухту, або видається в порядку
черговості інваліду, який перебуває на
обліку.

Цей висновок суду узгоджується з
обставинами справи, вірно
встановленими судом, та відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4 мав статус інваліда Великої
Вітчизняної війни І групи і згідно з
Законом України «Про гуманітарну
допомогу» мав право на безкоштовне
отримання автомобіля (а.с. 4).

Згідно акту огляду Сумської обласної
МСЕК, медичної довідки щодо
придатності до керування
транспортними засобами, ОСОБА_4
встановлені медичні показання для
забезпечення спецавтотранспортом з
ручним керуванням, двома руками, та
водночас встановлені протипоказання
до керування ним (а.с. 8, 9).

Згідно рахунку-проформи від 30 червня 2004
року ОСОБА_5, місце реєстрації -
Німеччина, м. Бохум, Мардерверг, 19, 44892,
дарує в якості пожертви автомобіль
марки «ВОЛЬВО V 40», 1997 року випуску,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
Головному управлінню праці і
соціального захисту населення при
Сумській обласній державній
адміністрації для інваліда І групи
ОСОБА_4, який проживає в АДРЕСА_1. (а.с. 10,
100).

Згідно витягу з протоколу засідання
Комісії з питань гуманітарної допомоги
при Кабінеті Міністрів України від 15
липня 2004 року № 26/ГД-10193, затверджено
перелік легкових автомобілів, які
визнані гуманітарною допомогою, в тому
числі вказаний автомобіль марки «Volvo»
(а.с.11).

Автомобіль, згідно уніфікованого
адміністративного документа форми МД-2
від 20 липня 2004 року, був ввезений в
Україну для одержувача - Управління
праці та соціального захисту населення
Сумської обласної державної
адміністрації без сплати митних
зборів і платежів (а.с.12).

Згідно наказу №98 від 20 липня 2004 року
Головного управління праці та
соціального захисту населення «Про
видачу автомобіля як гуманітарної
допомоги інваліду Великої вітчизняної
війни» і постанови колегії Головного
управління від 20 липня 2004 року наказано
видати автомобіль «Вольво S» інваліду
війни І групи ОСОБА_4, який перебуває на
обліку по забезпеченню спеціальним
автотранспортом з 29 січня 2004 року,
черга №640 (а.с.13, 14 ).

Згідно повідомлення від 03 серпня 2004
року про видачу автомобіля з ручним
керуванням автомобіль марки «Volvo», 1997
року випуску, виданий ОСОБА_4 без права
продажу, дарування і передачі іншій
особі, з передачею права керування
ОСОБА_3, який був зареєстрований в
АДРЕСА_1 (а.с.7, 14).

Автомобіль був зареєстрований за
ОСОБА_4 з правом керування ОСОБА_3, без
права продажу та передачі іншій особі
(а.с.15, 16).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.6, 37).

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 09 грудня 2009
року визнано протиправною відмову
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Сумської обласної державної
адміністрації у видачі дружині
померлого ОСОБА_6 довідки для
переоформлення спірного автомобіля
«Volvo» та зобов'язано Головне управління
надати ОСОБА_4 дозвіл на
переоформлення автомобіля.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26 травня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 01 жовтня 2013 року, скасовано
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 09 грудня 2009
року і у задоволенні позову ОСОБА_6
відмовлено (а.с. 28-30, 36, 52-54, 57, 61 - 66, 83-88).

15 квітня 2011 року дружина ОСОБА_4 ОСОБА_6
звернулась до Головного управління з
проханням порушити клопотання перед
Комісією з питань гуманітарної
допомоги при Кабінеті Міністрів
України про передачу автомобіля їй як
члену сім'ї померлого з сплатою митних
податків, в зв'язку з чим Головне
управління звернулось до вказаної
Комісії та Сумської митниці з
відповідним клопотанням (а.с. 5, 17 - 19, 89).

Згідно протоколу №10 засідання Комісії
з питань гуманітарної допомоги при
Кабінеті Міністрів України від 03
листопада 2011 року комісія не заперечує
щодо передачі у власність ОСОБА_6
вказаного автомобіля марки «Volvo за
умови сплати податків і зборів за
ставками, діючими на день здійснення
митного оформлення автомобіля (а.с.19-20).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року
(а.с.21-22).

26 червня 2013 року Департамент
соціального захисту населення
Сумської обласної державної
адміністрації звернувся до УДАІ УМВС
України в Сумській області з проханням
надати допомогу в розшуку автомобіля,
і отримав відповідь, що автомобіль
знаходиться за місцем проживання
ОСОБА_3 АДРЕСА_3, де ОСОБА_3 на цей час
зареєстрований (а.с. 23-24).

Згідно Закону України «Про гуманітарну
допомогу» такою допомогою визнаються
легкові автомобілі, що на момент
ввезення на митну територію України
були виготовлені не більш як 8 років
тому, з об'ємом двигуна не більш як 1800
куб. см, що отримуються органом
виконавчої влади для подальшої
передачі їх інвалідам, які перебувають
у встановленому порядку на обліку по
забезпеченню спеціальним
автотранспортом.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про
гуманітарну допомогу» отримувач
гуманітарної допомоги має такі самі
права на її використання, що і набувач
гуманітарної допомоги.

Статтею 11-1 вказаного Закону
передбачено, що після смерті інваліда
автомобіль, визнаний гуманітарною
допомогою, яким інвалід був
забезпечений через органи праці та
соціального захисту населення, і
користувався менше 10 років, може бути
переданий у власність одному з членів
сім'ї інваліда за рішенням Комісії з
питань гуманітарної допомоги при
Кабінеті Міністрів України за умови
сплати податків і зборів за ставками,
діючими на день здійснення митного
оформлення автомобіля.

Абзацами 1-5 пункту 16 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями
від 19 липня 2006 року №999 (у редакції,
чинній на час смерті ОСОБА_4.)
встановлено, що після смерті інваліда
автомобіль, яким він був забезпечений
головним управлінням соціального
захисту, строк експлуатації якого
більше 10 років, залишається безоплатно
члену сім'ї, який на час смерті інваліда
проживає та був зареєстрований за
місцем постійного проживання і
реєстрації інваліда.

Автомобіль, строк експлуатації якого
менше ніж 10 років, після смерті
інваліда залишається у користуванні
його сім'ї лише в разі, якщо в ній є
інвалід, який мав підстави для
забезпечення автомобілем на час смерті
інваліда або протягом не більше 6
місяців з дня його смерті; був
зареєстрований на час смерті інваліда
за місцем його реєстрації; не мав
іншого автомобіля, у тому числі
отриманого через головне управління
соціального захисту або управління
виконавчої дирекції.

Член сім'ї померлого інваліда, який є
також інвалідом, має право повторно
стати на облік, але не раніше
закінчення строку експлуатації
автомобіля, отриманого за життя
інвалідом чи законним представником
недієздатного інваліда,
дитини-інваліда.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда,
який проживає та зареєстрований за
місцем проживання і реєстрації
інваліда, автомобіль, строк
експлуатації якого менше ніж 10 років,
залишається у разі сплати ним до
спеціального фонду державного бюджету
на рахунки, відкриті в органах
Державного казначейства, а членом сім'ї
померлого інваліда внаслідок
трудового каліцтва - на рахунки
відповідних управлінь виконавчої
дирекції, вартості одержаного
автомобіля з урахуванням ступеня його
зношення та суми, сплаченої за нього
інвалідом.

В іншому разі автомобіль, строк
експлуатації якого менше ніж 10 років,
повертається (вилучається) головному,
районному управлінню соціального
захисту або управлінню виконавчої
дирекції у повному комплекті.

Відповідно до пункту 41 вказаного
Порядку, автомобіль, отриманий
інвалідом як гуманітарна допомога,
після його смерті повертається
(вилучається) головному управлінню
соціального захисту і здається
підприємству, що здійснює заготівлю та
переробку металобрухту, або видається
в порядку черговості інваліду, який
перебуває на обліку.

Вирішуючи спір, суд обґрунтовано
послався на зазначені положення
матеріального закону та врахував
правову позицію Верховного Суду
України з спірних питань, висловлену в
постанові від 16 січня 2013 року.

Згідно із частиною першою статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного
положення Конституції України
міститься в рішенні Конституційного
Суду України від 9 лютого 1999 року №
1-рп/99, відповідно до пункту 2 якого дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

У даній справі такою подією (фактом) є
смерть інваліда ОСОБА_4

Порядок забезпечення інвалідів
автомобілями від 8 вересня 1997 року був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України № 999 у зв'язку з
прийняттям, зокрема, Закону України
від 22 грудня 1995 року № 488 «Про внесення
змін і доповнень до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» з метою
впорядкування забезпечення
автомобілями різних категорій
інвалідів і спрямований на захист
інтересів інвалідів.

Згідно з пунктом 37 Порядку від 8 вересня
1997 року (у редакції, чинній на час
прийняття рішення про надання спірного
автомобіля ОСОБА_4) після смерті
інваліда автомобіль, яким він був
забезпечений безоплатно або на
пільгових умовах, залишається його
сім'ї та знімається з обліку в органах
соціального захисту населення.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має
зворотної дії у часі, крім випадків,
коли він пом'якшує або скасовує
цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше
і регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Визнання закону таким, що втратив
чинність, припиняє його дію в повному
обсязі.

Частиною четвертою статті 4 ЦК України
визначено, що актами цивільного
законодавства є також постанови
Кабінету Міністрів України.

Порядок від 8 вересня 1997 року був
визнаний таким, що втратив чинність,
Постановою Кабінету Міністрів України
від 19 липня 2006 року.

Таким чином, питання про вилучення
після смерті інваліда, який помер у 2009
році, автомобіля, отриманого ним як
гуманітарна допомога, повинно
вирішуватись на підставі
нормативно-правових актів, чинних на
час смерті інваліда.

У даній справі таким
нормативно-правовим актом є Порядок
від 19 липня 2006 року, відповідно до
пункту 41 якого (у редакції, чинній на
час смерті ОСОБА_4.) автомобіль,
отриманий інвалідом як гуманітарна
допомога, після його смерті
повертається (вилучається) головному
управлінню соціального захисту і
здається підприємству, що здійснює
заготівлю та переробку металобрухту,
або видається в порядку черговості
інваліду, який перебуває на обліку.

Отже, ураховуючи те, що права та
обов'язки у членів сім'ї інваліда щодо
спірного автомобіля виникли після
смерті інваліда, а не в момент
забезпечення інваліда автомобілем, суд
вірно застосував до спірних
правовідносин Порядок від 19 липня 2006
року.

Відповідач ОСОБА_3 посилається на те,
що відповідно до наказу заступника
директора Департаменту соціального
захисту населення Сумської
облдержадміністрації №1-ОД від 15 січня
2014 року «Про затвердження списків для
взяття на облік інвалідів по
забезпеченню автомобілями та на зняття
з обліку» він взятий на облік на
пільгове забезпечення автомобілем,
тобто станом на 27 січня 2014 року - на час
прийняття рішення Сумським районним
судом - він вже перебував на обліку і
мав право на отримання спірного
автомобіля як гуманітарної допомоги
незалежно від черговості із зняттям з
обліку відповідно до Законів України
«Про гуманітарну допомогу», «Про
благодійну діяльність та благодійні
організації» та п. 41 Порядку
забезпечення автомобілями,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №999 від 19 липня 2006
року.

Відповідач вважає, що суд повинен був
застосувати ст. 730 ЦК України, згідно
якої, якщо використання пожертви за
призначенням неможливе, то
використання її за іншим призначенням
можливе лише за згодою пожертвувача.

Посилаючись на те, що автомобіль,
отриманий Головним управління
соціального захисту як гуманітарна
допомога для конкретного інваліда,
який перебуває на обліку, видається
безоплатно такому інваліду незалежно
від черговості із зняттям з обліку,
вважає, що суд безпідставно
проігнорував факт звернення
пожертвувача гуманітарної допомоги -
мешканця Німеччини ОСОБА_5, який з
посиланням на ст. 730 ЦК України, просив
гуманітарну допомогу - автомобіль«Volvo»
залишити у користуванні ОСОБА_3
(а.с.78-79, 137-138).

Вказані доводи відповідача не
ґрунтуються на положеннях закону, який
регламентує порядок отримання такого
автомобіля як гуманітарної допомоги та
умови його залишення іншій, крім
інваліда, якому він був призначений,
особі після смерті інваліда.

Крім того, на момент смерті ОСОБА_4
відповідач не був і членом його сім'ї, а
саме наявність такого статусу поряд з
іншими умовами законодавство
передбачає необхідним для залишення
автомобіля у користуванні іншої особи.

Та обставина, що ОСОБА_5 звертався до
позивача з проханням залишити
автомобіль у користуванні ОСОБА_3 та до
міністерства соціальної політики - з
посиланням на те, що позов в даній
справі суперечить ч. 7 ст. 6 Закону
України «Про благодійну діяльність та
благодійні організації», згідно якої
благодійник має право змінити набувача
благодійної пожертви, а тому він просив
повернути йому автомобіль та вважати
договір пожертви розірваним (а.с.79 - 82,
113-114 , 135-136), висновків суду про
наявність підстав у позивача вимагати
повернення автомобіля не спростовують.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом.

Відповідач не довів наявності у
нього передбачених законом підстав для
утримання у себе спірного автомобіля з
огляду на діючий порядок його
отримання як гуманітарної допомоги та
умов залишення його у членів сім'ї
інваліда після смерті останнього.

Обставини, на які посилається
відповідач, були предметом дослідження
суду першої інстанції і отримали
об'єктивну оцінку. Відповідач не навів
у апеляційній скарзі фактів, які б
підтвердили необґрунтованість рішення
суду, свідчили б про наявність підстав
для задоволення скарги.

За таких обставин оскаржуване рішення
суду першої інстанції є законним і
обґрунтованим, підстави для його
зміни чи скасування відсутні.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сумського районного суду
Сумської області від 27 січня 2014 року в
даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -