Справа № 752/2154/14-ц
Провадження по справі № 2-н/752/122/14
У Х В А Л А

10.02.2014 року суддя Голосіївського
районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г.,
ознайомившись з матеріалами заяви
державного житлово-комунального
підприємства НАН України про видачу
судового наказу щодо стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг, відносно
ОСОБА_1,

встановив:

07.02.2014 року до провадження судді
передано матеріали заяви державного
житлово-комунального підприємства НАН
України про видачу судового наказу
щодо стягнення заборгованості за
оплату житлово-комунальних послуг,
відносно ОСОБА_1.

Як видно зі змісту заяви, державним
житлово-комунальним підприємством НАН
України заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг, яка станом
на кінець жовтня 2013 року складає 18792, 34
грн.. За даними довідки про нарахування
та сплату по особовому рахунку
боржника ОСОБА_1, заборгованість
розрахована за період з лютого 2011 року
по жовтень 2013 року, до якої включено
борг у розмірі 3705, 74 грн., який рахувався
станом на початок лютого 2011 року, що
свідчить про вимогу, яка виходить за
межі строків загальної позовної
давності, які визначені ст. 257 ЦК
України.

Крім того, зі змісту зазначеної вище
заяви та доданих до неї додатків видно,
що між заявником та боржником
відсутні договірні правовідносини з
приводу послуг, заборгованість за які
державне житлово-комунальне
підприємство НАН України просить
стягнути з боржника у порядку
наказного провадження.

Проте, відповідно до рекомендацій, що
містяться в п. 13 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ №14 від 23.12.2011 року «Про практику
розгляду судами заяв у порядку
наказного провадження», якщо заявлено
вимогу про стягнення заборгованості
за надані житлово-комуналні послуги,
телекомунікаційні послуги, послуги
телебачення і радіомовлення (пункт 3
частини першої статті 96 ЦПК України),
судовий наказ може бути видано за
наявності відповідних договорів про
надання таких послуг, інших письмових
доказів, що підтверджують фактичне
надання та отримання таких послуг. Крім
того, заявник має обґрунтувати свої
вимоги та додати документи, що вказують
на правильність і безспірність
розрахунків, а також застосування
тарифів на відповідні послуги.

Між тим, звертаючись в суд з заявою про
видачу судового наказу щодо стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг відносно
ОСОБА_1, заявником не додано до заяви
відповідного договору про надання
послуг або ж інших письмових доказів,
що підтверджують фактичне надання та
отримання таких послуг.

За правилами п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України,
суддя відмовляє у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, у разі якщо із
заяви і поданих документів вбачається
спір про право.

Наразі, ті обставини, що заявником
заявлено вимогу про стягнення з
боржника заборгованості за послуги з
газопостачання за період, що виходить
за межі загальних строків позовної
давності, та не додано до заяви
відповідного договору про надання
такої послуги є підставою для висновку
про те, що останнім заявлено вимогу, яка
свідчать про наявність спору між
стягувачем і боржником у частині щодо
строків позовної давності та надання
послуги з газопостачання, відповідно
заявлений спір має бути вирішений у
порядку позовного провадження, а тому у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу з приводу заявлених вимог
необхідно відмовити.

На виконання вимог ч.4 ст. 100 ЦПК
України про відмову у прийнятті заяви
про видачу судового наказу необхідно
постановити ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.
257 ЦК України, ст. 100 ЦПК України, -

ухвалив:

відмовити у прийнятті заяви.

Ухвалу може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п»яти днів з дня
отримання її копії. Апеляційна скарга
подається апеляційному суду через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення.

Суддя:
Плахотнюк К.Г.