Справа № 361/6868/13-ц Головуючий у І
інстанції Петришин Н.М.Провадження №
22-ц/780/899/14 Доповідач у 2
інстанції Воробйова Н.С.Категорія 46
УХВАЛА

Іменем України

24 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Березовенко Р.В., Верланова С.М.

при секретарі Лопатюк В.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 18 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року позивачка
звернулася до суду із зазначеним
позовом, в якому просила розірвати
шлюб, укладений між сторонами 14 жовтня
2000 року, оскільки спільне життя з
відповідачем не склалося через
відсутність взаєморозуміння, що
призвело до припинення шлюбних
відносин.

Рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 18 листопада 2013 року позов
задоволено, розірвано шлюб між
сторонами.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати зазначене рішення і
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

За правилами ч. 2 ст. 112 СК України
суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

По справі встановлено, що 14 жовтня
2000 року Ліврбережним відділ реєстрації
шлюбів м. Києва з Державним Центром
розвитку сім'ї сторони зареєстрували
шлюб, актовий запис № 1132 (а.с.9).

Від спільного шлюбу мають доньку -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (8).

На обгрунтування позовних вимог
позивачка зазначала, що сімейне життя з
відповідачем не склалося, протягом
останнього часу сімейні відносини між
подружжям погіршилось, вони не ведуть
спільного господарство, не спілкуються
один з одним, шлюб існує лише формально.

Ухвалою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 17 вересня 2013 року сторонам надався
строк для примирення терміном два
місяці.

Задовольняючи позов про
розірвання шлюбу, суд виходив з того, що
подальше спільне життя і збереження
сім'ї стали неможливими, почуття любові
та поваги між сторонами втрачено,
наданий судом строк на примирення
позитивних наслідків не дав, позивачка
наполягає на розірванні шлюбу,
заперечує проти можливості примирення
з чоловіком, у зв»язку з чим, дійшов
висновку що подальше збереження шлюбу
без взаємної згоди є неможливим та буде
суперечити інтересам позивачки.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд формально підійшов до вирішення
питання про розірвання шлюбу, неповно
з'ясував обставини справи, не
заслуговують на увагу, оскільки на
вимогу відповідача сторонам давався
строк для примирення, однак примирення
між подружжям не відбулось, позивачка
наполягала на розірванні шлюбу. У ході
розгляду справи в апеляційній
інстанції ОСОБА_2 підтвердив, що з
моменту звернення позивачки з позовом
до суду і до цього часу з дружиною не
примирилися, вона не бажає поновити
сімейні відносини.

Як передбачено Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року якщо після закінчення
призначеного судом строку, примирення
подружжя не відбулося і хоча б один із
них наполягає на припиненні шлюбу, суд
вирішує справу по суті.

Згідно ч.3 ст.309 ЦПК України, порушення
норм процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Посилання апелянта на те, що суд в
порушення вимог закону, розглянув
справу у його відсутність, на думку
колегії, не є підставою для скасування
рішення суду. З матеріалів справи
видно, що ОСОБА_2 був повідомлений про
час та місце слухання справи. Проте, в
судове засідання не з»явився, подав
заяву на ім.»я суду про надання
подружжю додаткового строку для
примирення (а.с.26,27). Зазначена заява
була предметом дослідження суду першої
інстанції, але позивачка заперечувала
проти її задоволення, посилаючись на
те, що примирення не відбулося та є
неможливим, з відповідачем разом не
проживають, не ведуть спільного
господарства, не підтримують подружніх
відносин.

Доводи апеляційної скарги, що суд
зобов»язаний був зберегти сім»ю,
враховуючи наявність малолітніх дітей,
але порушив принцип побудови сімейних
відносин, який передбачає, що дружина
та чоловік зобов»язанні спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім»ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги, з
урахуванням обставин справи, є
необґрунтованими. У даному випадку,
обов»язок побудови сімейних відносин
покладається на подружжя, зокрема, і на
відповідача.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, рішення суду
відповідає обставинам справи, ухвалено
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстав до його
скасуввання при апеляційному розгляді
справи не встановлено.

Керуючись, ст.ст. 307,308 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 18
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: