Справа № 666/7255/13-ц
Провадження № 2/666/139/14
РІШЕННЯ

Іменем України

27.02.2014 року Дніпровський районний суд
м. Херсона у складі:

Головуючого -судді
Стамбули М.І.

При секретарі:
Григораш О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Херсоні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання договору
довічного утримання, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання договору
довічного утримання, посилаючись на те,
що 16.11.2005 року між ним та ОСОБА_2 був
укладений договір довічного утримання,
відповідно до умов якого він передає у
власність відповідачу належний йому
будинок з господарчими та побутовими
будівлями і спорудами, а останній в
свою чергу зобов'язується довічно
повністю утримувати його, а саме:
забезпечувати харчуванням, доглядом,
необхідною допомогою, житлом,
зберігаючи в його довічному
безкоштовному користуванні будинком.
Вартість матеріального забезпечення
визначена сторонами у розмірі 120 грн. на
місяць. Але з самого початку укладення
спірного договору відповідач жодного
разу не надавав йому ніякої допомоги
для його утримання та обов»язків
покладених на нього договором не
виконує взагалі. В цьому будинку він
також ніколи не жив та ним не
користувався, тому всі витрати по його
утриманню він вимушений нести сам.
Просить розірвати договір довічного
утримання, укладений 16.11.2005 року з
відповідачем, посвідчений Першою
Херсонською державною нотаріальною
конторою та стягнути з відповідача
судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав з
підстав викладених в позові, який
просив задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав в повному
обсязі, просив в задоволені позову
відмовити, надавши суду письмові
заперечення, посилаючись на те, що він
належним чином виконує всі умови
договору та навіть робить більше для
позивача ніж це передбачено договором,
оскільки він є його батьком. Він завжди
батьку купує продукти,одяг, допомагає
йому по господарству. Ідея щодо продажу
будинку з»явилась у позивача коли він
зустрів жінку ОСОБА_3, яка почала його
вмовляти про продаж будинку.

Представник відповідача, позовні
вимоги не визнав, просив в задоволені
позову відмовити за необґрунтованістю,
посилався на письмові заперечення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
сторін їх представників, свідків, судом
встановлено, що 16.11.2005 року між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 був укладений договір
довічного утримання, відповідно до
умов якого ОСОБА_1 передав у власність
ОСОБА_2 належний йому будинок з
господарчими та побутовими будівлями і
спорудами, а останній в свою чергу
зобов'язується довічно і повністю
утримувати його, забезпечувати
харчуванням, доглядом, необхідною
допомогою, зберігаючи в його довічному
безкоштовному користуванні будинком.
Вартість матеріального забезпечення
(харчування, доглядом, необхідною
допомогою) визначена сторонами у
розмірі 120 грн. на місяць.

З метою належного виконання умов
договору, відповідач створив там
належні умови для проживання, придбав
необхідні меблі та предмети домашнього
вжитку, забезпечує позивача доглядом,
одягом, необхідною допомогою,
харчуванням, житлом.

Допитані в якості свідків - ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1
пояснили, що сторони по справі знають
дуже добре, стосунки з ними дружні .Це
одна єдина сім»я. Син виконує всі умови
договору забезпечує позивача
харчуванням, доглядом, одягом, житлом,
необхідною допомогою, в будинку
придбані меблі, предмети вжитку, ОСОБА_1
не позбавлений права користування
будинком та не обмежується в його
користуванні, все це зроблено ОСОБА_2 на
виконання умов договору.

Суд вважає, що свої обов'язки згідно
Договору довічного утримання ОСОБА_2
виконував сумлінно, про що свідчить той
факт, що на протязі семи років
утримання та догляду, Позивач не
висував ніяких вимог та претензій до
Відповідача відносно порушення умов
договору.

Відповідно до ч.1 ст.744 ЦК України за
договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужувач)
передає іншій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач зобов'язується
забезпечити відчужувача утриманням та
(або) доглядом довічно.

Відповідно до ч.1 ст.755 ЦК України
договір довічного утримання (догляду)
може бути розірваний за рішенням суду
на вимогу віджучувача або третьої
особи, на користь якої він був
укладений, у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх
обов'язків, незалежно від його вини або
на вимогу набувача.

Таким чином твердження ОСОБА_1, про те,
що ОСОБА_2 не виконує умов договору
довічного утримання, не надає йому
допомоги, не забезпечує харчуванням, не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні, позивач не надав
достовірних доказів порушення
відповідачем умов договору довічного
утримання, а тому суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
необґрунтовані та безпідставні, та
такі що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.744,755 ЦК України,
ст.ст.10,60,88,212,215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання договору довічного
утримання -відмовити за
необґрунтованістю позовних вимог.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом 10 днів з дня його проголошення
шляхом подачі апеляційної скарги через
суд першої інстанції до апеляційного
суду Херсонської області.

Суддя
Стамбула
М.І.