Справа №481/1221/13-ц 19.02.2014 19.02.2014 19.02.2014
Провадження №22-ц/784/391/14
Провадження №22-ц/784/391/14
інстанції Васильченко Н.О.
Доповідач апеляційного суду Тищук
РІШЕННЯ

Іменем України

19 лютого 2014 року

місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого Колосовського С.Ю.

суддів: Тищук Н.О., Локтіонової О.В.,

при секретарі судового засідання
Бакуті Т.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Новобузького районного суду
Миколаївської області від 01 листопада
2013 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа
Новобузький районний сектор
управління ДМС України в Миколаївській
області - про визнання такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, -

у с т а н о в и л а:

02 липня 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа
Новобузький районний сектор
управління ДМС України в Миколаївській
області - про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням. В обґрунтування позову
зазначала, що на підставі акту про
передачу майна стягувачу в рахунок
погашення боргу, отримала свідоцтво
про право власності на квартиру
АДРЕСА_1 №774 від 22 червня 2012 року. Однак,
колишня власниця квартири, хоча і
виїхала добровільно з помешкання,
забравши усі свої речі, залишається
зареєстрованою в квартирі, що створює
позивачу перешкоди в користуванні та
розпорядженні квартирою.

Рішенням Нововобузького
районного суду Миколаївської області
від 01 листопада 2013 року позов
задоволено. Постановлено визнати
ОСОБА_3 такою, що втратила право
користування спірним жилим
приміщенням, зобов'язано Новобузький
районний сектор управління ДМС України
в Миколаївській області зняти її з
реєстраційного обліку за адресою
розташування спірної квартири.
Розподілено судові витрати.

Не погоджуючись з прийнятим
судовим рішенням, відповідач подала
апеляційну скаргу, в якій просила його
скасувати через неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права. Зазначала, що на
її думку, відсутні правові підстави для
визнання її такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,
оскільки Новобузький районний сектор
управління ДМС України в Миколаївській
області, заявлений позивачем в якості
третьої особи не мав цивільної
правоздатності та дієздатності для
участі у справі і не є юридичною особою.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення особи, яка бере участь у
справі, перевіривши наведені в скарзі
доводи та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
застосовуючи аналогію закону, наявні
всі підстави для визнання відповідача
такою, що втратила право користування
житловим приміщення з підстав,
визначених ст. 405 ЦК України, і
задоволення похідних позовних вимог
про зняття відповідача з
реєстраційного обліку.

Однак, з такими висновками суду
повністю погодитись неможливо.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що на підставі акту
про передачу майна стягувачу в рахунок
погашення боргу, позивач є власником
квартири АДРЕСА_1 №774 від 22 червня 2012
року (а.с.9).

Як вбачається з доданої до матеріалів
справи копії паспорту відповідачки,
вона зареєстрована у спірній квартирі
(а.с. 31) та була попереднім власником
майна (а.с.32).

З долученої в судовому засіданні
довідки Софіївської сільської ради
Новобузького району Миколаївської
області вбачається, що відповідач по
справі дійсно зареєстрована у спірному
приміщенні (а.с.88).

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому, відповідно до ст.391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру користуються ним для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених правових норм
цивільного та житлового законодавства
України дає підстави для висновку про
те, що у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном власник має
право вимагати усунення відповідних
перешкод, у тому числі шляхом звернення
до суду за захистом свого майнового
права, зокрема, із позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю.

Згідно з ст.72 ЖК України визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, провадиться в
судовому порядку.

За такого, визначення судом першої
інстанції норми ч. 2 ст. 405 ЦК України,
якою встановлено, що член сім'ї
власника житла втрачає право
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом, правовою
підставою для задоволення даного
позову не є вірним.

Таким чином, слід вважати позов таким,
що підлягає частковому задоволенню,
разом з тим, змінивши правову підставу
для визнання ОСОБА_3 такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням, застосувавши норму ст. 391
ЦК України.

Відповідно до ст. 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на
підставі судового рішення, яке набрало
законної сили про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою. Аналогічні
положення закріплені п. 3.1. Порядку
реєстрації місця проживання та місця
перебування фізичних осіб в Україні та
зразків необхідних для цього
документів, затвердженого наказом МВС
України 22.11.2012 № 1077, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 18 грудня
2012 р. за № 2109/22421, яким також визначено,
що зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на
підставі судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою.

Таким чином, вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи жилим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства. Крім того, Новобузький
районний сектор управління ДМС України
в Миколаївській області взагалі не є
стороною по справі.

Тому позовні вимоги щодо зобов'язання
Новобузького районного сектору
управління ДМС України в Миколаївській
області зняти з реєстраційного обліку
відповідача в спірному житлі є зайвими
та задоволенню не підлягають.

За таких умов апеляційну скаргу
відповідача слід задовольнити
частково, а рішення суду першої
інстанції - скасувати та ухвалити нове
рішення про часткове задоволення
позову.

Судові витрати по справі слід залишити
по фактично понесеним, оскільки позов і
апеляційна скарга задоволені частково,
а відтак, суми, які підлягають
стягненню з позивача та відповідача на
користь один одного, є однаковими.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Новобузького районного
суду Миколаївської області від 01
листопада 2013 року - скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 - про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні позовної вимоги про
зобов»язання Новобузького районного
сектору управління Державної
міграційної служби в Миколаївській
обл. зняти з реєстраційного обліку
ОСОБА_3 - відмовити.

Судові витрати залишити по
фактично понесеним.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді