Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22ц/778/383/14
Головуючий у 1 інстанції: Курач І.В.
Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

Іменем України

26 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого Крилової О.В.

Суддів Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

При секретарі Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Енергодарського міського суду
Запорізької області від 28 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Колективного сільськогосподарського
підприємства «Тепличний комбінат» про
стягнення грошових сум,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Колективного
сільськогосподарського підприємства
«Тепличний комбінат» про стягнення
грошових сум.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, відповідно до наказу
Міністерства аграрної політики
України № 137 -п від 22 липня 2009 року його
було призначено на посаду генерального
директора державного підприємства
«Тепличний комбінат».

Згідно з наказом Фонду державного
майна України від 25.03.2010 року № 399
державне підприємство «Тепличний
комбінат» змінило назву на колективне
сільськогосподарське підприємство
«Тепличний комбінат».

07.05.2010року між фондом державного майна
України (Орган приватизації) та
колективним сільськогосподарським
підприємством «Тепличний комбінат», в
особі голови правління - ОСОБА_3 був
укладений договір № 183 купівлі -
продажу з розстроченням платежів
державного підприємства «Тепличний
комбінат» ( об'єкт приватизації).

Відповідно до п. 1.3 наведеного договору
передбачено, що вартість майна, яке
викуповується становить 16 616 034, 0 грн..

Відповідно до вимог п. 2.1.1 податок на
додану вартість на продаж об'єкта
приватизації становить 4 789 400,0 грн..

Відповідно до вимог п. 2.1 договору,
передача об'єкта приватизації
здійснюється після перерахунку
покупцем зі свого рахунку на рахунок
Органу приватизації податку на додану
вартість в розмірі, зазначеному в п. 1.2.1
цього договору.

П.5.1 договору передбачений обов'язок
покупця здійснити розрахунки за об'єкт
приватизації, в порядку та на умовах,
передбачених договором. Тобто умовами
договору № 183 від 07.05.2012 року прямо
передбачено обов'язок КСП «Тепличний
комбінат» сплатити суму ПДВ за об'єкт
приватизації.

У випадку несплати суми ПДВ об'єкт
приватизації не був би переданий КСП
«Тепличний комбінат», що спричинило б
настання невигідних для КСП «Тепличний
комбінат» майнових наслідків у вигляді
неможливості продовження
господарської діяльності та
вимушеного звільнення працівників.

У зв'язку з тим , що КСП «Тепличний
комбінат» на той час не мало достатніх
грошових коштів для сплати ПДВ, ним, як
головою правління було прийнято
рішення, з метою недопущення настання
невигідних наслідків для КСП
«Тепличний комбінат», сплатити за
підприємство з власних та позичених
коштів суму ПДВ.

Через ОТП банк 12.08.2010 року, 13.08.2010 року та
25.08.2010 року ним було сплачено ПДВ від
вартості майна об'єкта приватизації
згідно п.12.1 договору № 183 від 07.05.2010 року
за КСП «Тепличний комбінат»
відповідно 150 000, 0 грн., 850 000, 0 грн. та 150
000, 0 грн., Всього на суму 1 150 000,0 грн.

Крім того, згідно виписок банку за 26.08.
2010 року та 14.09.2010 року, ним було сплачено
ПДВ відповідно 730,0 грн. та 245 856,80 грн.

Всього за період серпень - вересень 2010
року, через розрахунковий рахунок на
рахунок ФДМ України ним було сплачено 2
125 856,80 грн.. Його дії були схвалені та
прийняті КСП «Тепличний комбінат»,
оскільки без сплати ПДВ в повному
обсязі неможливо було підписання
приймання - передачі між КСП «Тепличний
комбінат» та ФДМ України.

На його вимогу від 01.02.2013 року про
повернення грошової суми КСП
«Тепличний комбінат» не відповіло,
гроші не повернуло.

Посилаючись на вказані обставини,
просив суд стягнути з колективного
сільськогосподарського підприємстві
«Тепличний комбінат» на його користь 2
125 856, 80 грн., та судові витрати.

Рішенням Енергодарського міського
суду Запорізької області від 28
листопада 2013 року у задоволені позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на незаконність, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, не відповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Стаття 308 ЦПК України передбачає
підстави для відхилення апеляційної
скарги і залишення рішення без змін. За
її змістом Апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно ч.3 ст. 10, ст.ст. 57-60 ЦПК
України кожна особа повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановленим цим
Кодексом. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях. Докази
повинні бути належними і допустимими.
Суд не бере до уваги докази, які
одержані з порушенням порядку,
встановленого законом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, -
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
07 травня 2010р. між Фондом державного
майна України та колективним
сільськогосподарським підприємством
«Тепличний комбінат» в особі голови
правління ОСОБА_3 був укладений договір
№183 купівлі-продажу з розстроченням
платежів державного підприємства
«Тепличний комбінат» (об»єкт
приватизації) (надалі Договір).
Вартість майна за договором склала
16.616.034 грн., ПДВ - 4.789.400 грн. Згідно п.2.1.
договору передача об»єкта
приватизації здійснюється після
перерахунку покупцем зі свого рахунку
на рахунок органу приватизації ПДВ.
ОСОБА_3 було зі свого рахунку
перераховано на рахунок КСП «Тепличний
комбінат» суму в розмірі 2.125.856,80 грн.
для сплати ПДВ за договором.
Посилаючись на ст. ст..1158,1160 ЦК України,
позивач, звернувшись до суду, просить
стягнути з КСП «Тепличний комбінат»
зазначену суму.

Відповідно до ч.1 ст. 1158 ЦК України, якщо
майновим інтересам іншої особи
загрожує небезпека настання
невигідних для майнових наслідків,
особа має право без доручення вчинити
дії, спрямовані на їх попередження,
усунення або зменшення.

Отже, правові наслідки вчинення дій у
майнових інтересах іншої особи без її
доручення можуть виникнути лише за
наявності умов, прямо передбачених у
законі, а саме: 1) майновим інтересам
особи загрожувала реальна небезпека
настання невигідних для неї майнових
наслідків; 2) між учасниками
правовідносин, що виникають, відсутні
будь-які договірні відносини; 3)
вчинення дій по відверненню небезпеки
від майна; 4) особа, яка вчиняє дії,
позбавлена можливості повідомити про
це зацікавлену особу й отримати від неї
певні вказівки; 5) дії, які вчиняються,
за своїм характером становлять не лише
користь для особи, а і є єдиною
можливістю попередження, усунення або
зменшення невигідних наслідків для
неї.

Особа, яка вчинила дії в інтересах
іншої особи без її доручення,
зобов»язана:

1) при першій нагоді повідомити дану
особу про свої дії (ч. 2 ст. 1158 ЦК
України);

2) вжити всіх залежних від неї заходів
щодо попередження, усунення або
зменшення невигідних майнових
наслідків для іншої особи, якщо не має
можливості повідомити про такі дії цю
особу (ч.3 ст. 1158 ЦК України);

3) негайно після закінчення цих дій
надати особі, в майнових інтересах якої
були вчинені дії, звіт про ці дії і
передати їй усе, що при цьому було
одержано (ст.. 1159 ЦК України).

Особа, в майнових інтересах якої були
вчинені дії без її доручення,
зобов»язана відшкодувати особі, яка їх
вчинила, фактично зроблені витрати,
якщо вони були виправдані обставинами,
за яких були вчинені дії (ч.1 ст. 1160 ЦК
України).

Особа, яка вчинила дії в майнових
інтересах іншої особи без її доручення,
має право на відшкодування витрат за
наявності загальних умов, про які
йшлося вище.

Матеріали справи не містять доказів
для існування умов вчинення позивачем
дій, передбачених ст. 1158 ЦК України.

Так, у суду немає підстав вважати
вчинення дій по перерахуванню
позивачем коштів на рахунок
відповідача для сплати ним ПДВ за
договором необхідними та такими, що
загрожували небезпеки настання
невигідних для нього майнових
наслідків. Зазначені доводи позивача
ґрунтуються лише на припущеннях. Крім
того, сплативши за договором ПДВ, Фонд
держмайна несвоєчасно передав об»єкт
приватизації, про що свідчить рішення
господарського суду м. Києва від
03.10.2011р. і жодних невигідних наслідків
для відповідача за цей період не
настало.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що позивачем проплати були здійснені в
серпні, вересні 2010р., тобто майже через
три місця після укладення договору.
Таким чином, позивач мав достатньо часу
для повідомлення про свої дії та
схвалення їх з боку відповідача.

Також, позивачем після закінчення
своїх дій не було надано звіту, що є
обов»язком відповідно до ст. 1159 ЦК
України.

Крім того, позивач, перебуваючи на
посаді голови правління КСП «Тепличний
комбінат» і у відповідності до Статуту
підприємства був особою, яка
організовує облікову, фінансову
політику підприємства,
розпоряджається коштами та майном
підприємства, не вчинив жодних дій,
пов»язаних з схваленням своїх дій, а
також належним оформленням коштів. Так,
згідно проведених перевірок
фінансово-господарської діяльності
підприємства, заборгованість
відповідача перед позивачем відсутня.

Виходячи з викладеного, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку щодо відсутності умов для
задоволення вимог позивача з підстав,
зазначених в позові.

Апелянт не зміг спростувати
висновків суду першої інстанції та
надати нових доказів або обставин, які
б могли призвести до скасування
рішення.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 293, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Енергодарського міського суду
Запорізької області від 28 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: