інстанції: Пушкарчук В.П. Провадження №
22-ц/773/405/14 Категорія: 57 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів: Завидовської-Марчук О.Г.,
Свистун О.В.,

при секретарі Мельничук Т.Ю.,

з участю представника позивача
Авраменка Г.В.,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Луцьку до комунального
закладу «Луцька загальноосвітня школа
І-IІ ступенів № 11 - колегіум Луцької
міської ради», третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
ОСОБА_3, про скасування актів форми Н-1
та Н-5 за апеляційною скаргою позивача
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у м. Луцьку на рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 30 січня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 30 січня 2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
позивач подав апеляційну скаргу в якій
зазначає, що вищевказане рішення суду є
необґрунтованим і незаконним,
винесеним з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Просить скасувати рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 30 січня 2014 року і ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити
повністю.

В судовому засіданні представник
позивача апеляційну скаргу підтримав з
підстав, в ній зазначених.

Представник третьої особи в судовому
засіданні заперечив апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Відповідач подав
в суд письмове заперечення на
апеляційну скаргу, в якому зазначив, що
апеляційна скарга є необґрунтованою та
безпідставною, просить апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін, а також
подав клопотання про розгляд справи за
відсутності представника КЗ «Луцька
загальноосвітня школа І-IІ ступенів № 11
- колегіум Луцької міської ради».

Третя особа в судове засідання не
з'явилася, подала в суд письмове
заперечення на апеляційну скаргу, в
якому зазначила, що апеляційна скарга є
необґрунтованою, безпідставною та
такою, що не підлягає до задоволення,
просить апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Заслухавши пояснення представника
позивача та представника третьої
особи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін з таких підстав.

Відмовляючи в позові суд першої
інстанції виходив з того, що нещасний
випадок, який стався 13 жовтня 2012 року,
пов'язаний з виконанням ОСОБА_3
трудових обов'язків, в зв'язку з чим
акти форми Н-1 та Н-5 від 11 червня 2013 року
складені на підставі повно і об'єктивно
досліджених обставин нещасного
випадку.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають встановленим в судовому
засіданні обставинам справи, нормам
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

З матеріалів справи вбачається що 13
жовтня 2012 року під час проведення
екскурсії, в результаті
дорожньо-транспортної пригоди вчитель
економіки КЗ «Луцька загальноосвітня
школа І-IІ ступенів № 11 - колегіум
Луцької міської ради» ОСОБА_3 отримала
тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 9 Закону України «Про охорону
праці» відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або у разі смерті
працівника, здійснюється Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» держава гарантує усім
застрахованим громадянам забезпечення
прав у страхуванні від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання.

Як передбачено ч. 6 ст. 13 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» факт нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання
розслідується в порядку, затвердженому
Кабінетом Міністрів України,
відповідно до Закону України «Про
охорону праці».

Відповідно до п. 7 Порядку проведення
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 1232 від 30 листопада
2011 року, розслідування проводиться у
разі виникнення нещасного випадку, а
саме обмеженої в часі події або
раптового впливу на працівника
небезпечного виробничого фактора чи
середовища, що сталися у процесі
виконання ним трудових обов'язків,
внаслідок яких зафіксовано шкоду
здоров'ю, зокрема від одержання
поранення, травми, у тому числі
внаслідок тілесних ушкоджень, гострого
професійного захворювання і гострого
професійного та інших отруєнь,
одержання сонячного або теплового
удару, опіку, обмороження, а також у
разі утоплення, ураження електричним
струмом, блискавкою та іонізуючим
випромінюванням, одержання інших
ушкоджень внаслідок аварії, пожежі,
стихійного лиха (землетрусу, зсуву,
повені, урагану тощо), контакту з
представниками тваринного і
рослинного світу, які призвели до
втрати працівником працездатності на
один робочий день чи більше або до
необхідності переведення його на іншу
(легшу) роботу не менш як на один
робочий день, зникнення, а також
настання смерті працівника під час
виконання ним трудових (посадових)
обов'язків.

Пунктом 14 вищевказаного Порядку
передбачено, що комісія з
розслідування нещасного випадку
повинна з'ясувати обставини і причини
настання нещасного випадку, вивчити
первинну медичну документацію,
амбулаторну картку та історію хвороби
потерпілого, документацію відділу
(служби) охорони праці, а також
документацію відділу кадрів та
визначити, пов'язаний чи не пов'язаний
нещасний випадок з виробництвом.

Згідно п. 15 вищевказаного Порядку
однією з обставин, за яких нещасний
випадок визнається таким, що пов'язаний
з виробництвом, є виконання потерпілим
трудових (посадових) обов'язків за
режимом роботи підприємства, у тому
числі у відрядженні; перебування на
робочому місці, на території
підприємства або в іншому місці для
виконання потерпілим трудових
(посадових) обов'язків чи завдань
роботодавця з моменту прибуття
потерпілого на підприємство до його
вибуття, що фіксується відповідно до
правил внутрішнього трудового
розпорядку підприємства, в тому числі
протягом робочого та надурочного часу;
виконання завдань відповідно до
розпорядження роботодавця в неробочий
час, під час відпустки, у вихідні,
святкові та неробочі дні; виконання дій
в інтересах підприємства, на якому
працює потерпілий, тобто дій, які
належать до його трудових (посадових)
обов'язків, зокрема із запобігання
виникнення аварій або рятування людей
та майна підприємства, будь-які дії за
дорученням роботодавця, участь у
спортивних змаганнях, інших масових
заходах та акціях, які проводяться
підприємством самостійно або за
рішенням органів управління за
наявності відповідного розпорядження
роботодавця.

За висновками комісії випадок
вважається пов'язаним з виробництвом,
про що було складено акт розслідування
нещасного випадку форми Н-5 від 11 червня
2013 року та акт про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом форми Н-1 від
11 червня 2013 року, які складені
відповідно до Порядку проведення
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 1232 від 30 листопада
2011 року (а.с. 7-11).

Суд першої інстанції зробив
правильний висновок про те, що акти
форми Н-1 та Н-5 від 11 червня 2013 року
складені на підставі повно і об'єктивно
досліджених обставин нещасного
випадку та відображають його дійсні
обставини.

Згідно виписки з акта огляду МСЕК від 26
липня 2013 року ОСОБА_3 встановлено 70
% втрати працездатності (а.с. 19).

Як вбачається з листа непрацездатності
серії АВЦ № 087083 ОСОБА_3 з 8 жовтня 2012
року по 17 жовтня 2012 року включно була
звільнена від роботи у зв'язку із
загальним захворюванням (а.с. 16).

Посилання позивача на ту обставину, що
нещасний випадок, який стався з ОСОБА_3
не пов'язаний з виробництвом у зв'язку з
тим, що на час настання нещасного
випадку ОСОБА_3 був виданий листок
непрацездатності є безпідставним,
оскільки про даний факт було відомо
директору школи, його заступнику з
виховної роботи та членам комісії з
розслідування нещасного випадку.
Згідно наказу № 324 по навчальному
закладу від 5 жовтня 2012 року «Про
організацію та проведення екскурсії
учнів 8-А та 8-Б класів» на ОСОБА_3 була
покладена відповідальність за
збереження життя і здоров'я учнів під
час екскурсійної поїздки (а.с. 4).

Колегія суддів не бере до уваги
покликання позивача в апеляційній
скарзі на норму п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням», оскільки
вказаною правовою нормою регулюється
питання надання допомоги по тимчасовій
непрацездатності внаслідок
захворювання або травми, не пов'язаної
з нещасним випадком на виробництві і
вказаним Законом не врегульовано
правовідносини, що виникають у сфері
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та не є
підставою для скасування правильного
по суті і справедливого рішення суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-314 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Луцьку відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 30 січня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді