Справа № 646/9523/13-ц
№ производства 2/646/148/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2014 року Червонозаводський районний
суд міста Харкова у складі:

Головуючого - судді Журавель
В.А.

При секретарі - Бікасовій
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Транссервіс» до ОСОБА_1 про стягнення
вартості відновлювального ремонту
автомобілю

В с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду,
посилаючись на те, що 10 квітня 2013 року
на перехресті з вул. Драгомирівською
було скоєно дорожньо-транспортну
пригоду. Постановою
Червонозаводського районного суду м.
Харкова по справі № 646/6196/13-ц від 01
серпня 2013 року власника автомобілю
Рено, державний номер НОМЕР_1 було
визнано винним у скоєнні цього ДТП за
участю автомобіля МАН, державний номер
НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, та
автобуса МАН, державний номер НОМЕР_3,
під керуванням водія ОСОБА_3 Але у
зв'язку зі закінченням строку
притягнення до адміністративної
відповідальності адміністративна
справа у відношенні ОСОБА_1 була
закрита. Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
автомобілю МАН, державний номер НОМЕР_2
було спричинено механічні пошкодження,
відповідно до звіту про оцінку
транспортного засобу вартість
відновлювального ремонту автомобілю
МАН складає 111 291,24 грн. Враховуючи, що
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом, позивач
просив стягнути з відповідача ОСОБА_1
на його користь вартість
відновлювального ремонту з
урахуванням фізичного зносу
автомобіля МАН 18.360, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2 111 291,24 грн.

У судовому засіданні представник
позивача Тараніна О.В. повністю
підтримала позовні вимоги, надала
судові аналогічні пояснення. Додатково
представник позивача пояснила, що
відомості про страхування
транспортних засобів, за участі яких
сталася дорожньо-транспортна пригода,
у позивача відсутні.

Представник відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_5 проти задоволення позову
заперечував та пояснив судові, що
відповідач не оспорює факт скоєння
дорожньо-транспортної пригоди та
порушенням ним Правил дорожнього руху
України. Однак на момент ДТП відповідач
був працівником АТП-0513 м. Донецька і
саме у зв'язку з виконанням трудових
обов'язків керував автомобілем Рено,
державний номер НОМЕР_1, оскільки
згідно подорожнього листа здійснював
рейс з м. Донецька до м. Бєлгорода, а
звідти - у Харків, де в процесі руху він
допустив зіткнення з іншими
автомобілями. Враховуючи, що
відповідач ОСОБА_1 не є власником
автомобіля Рено, він не може нести
цивільну відповідальність за шкоду,
спричинену при керуванні цим
автомобілем, оскільки керував ним у
зв'язку із виконанням трудових
обов'язків. Крім того, представник
відповідача зазначив, що на території
України забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності.
Однак позивач не встановив, в яких
страхових компаніях було застраховано
відповідальність АТП-0513 м. Донецька у
разі настання ДТП за участі автомобіля
Рено, яким керував відповідач, та
відповідальність ТОВ «Транссервіс»,
яке має у власності автомобіль МАН
державний номер НОМЕР_2. У зв'язку із чим
представник відповідача просив
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі.

Суд вислухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи, вважає
позов необгрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню.

Як встановлено у судовому
засіданні 10 квітня 2013 року близько 11
год. 25 хвилин на перехресті пр. Гагаріна
з вул. Аерофлотською та вул.
Драгомирівською в м. Харкові водій
ОСОБА_1, керуючи автомобілем Рено,
державний номер НОМЕР_1 відповідно до
дорожньої обстановки невірно вибрав
безпечну дистанцію, та скоїв зіткнення
з автомобілем МАН, державний номер
НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 з
послідуючим зіткненням автомобіля МАН
з автобусом МАН, державний номер
НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3,
чим порушив п. 13.1. Правил дорожнього
руху України.

Постановою Червонозаводського
районного суду м. Харкова по справі №
646/6196/13-ц від 01 серпня 2013 року судом
вставлено вину водія ОСОБА_1 у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди у
зв'язку із порушенням ним п. 13.1 Правил
дорожнього руху України, однак
провадження по адміністративній
справі закрито у зв'язку із закінченням
строку притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності / а.
с. 4/.

Як вбачається з свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
автомобіль МАН 18.360, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2 належить
ТОВ «Транссервіс» / а. с. 24/.

Відповідно до звіту про оцінку
колісного транспортного засобу № 31/04/13
від 15 квітня 2013 року вартість
відновлювального ремонту з
урахуванням фізичного зносу
автомобіля МАН 18.360, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, в
результаті його пошкодження при ДТП
складає 111 291 грн. 24 коп. / а. с. 5-23/.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК
України майнова шкоди завдана майну
фізичної або юридичної особи ,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з матеріалів
адміністративної справи № 646/6196/13-п,
дослідженої під час судового розгляду,
після настання ДТП водій ОСОБА_1 надав
подорожній лист, виданий йому
Донецьким автотранспортним
підприємством 0513, з якого вбачається,
що 05 квітня 2013 року ОСОБА_1 виїхав на
автомобілі Рено, державний номер
НОМЕР_1, за маршрутом м. Донецьк - м.
Бєлгород Росія для перевозки вантажу -
кондитерських виробів / адмін. справа а.
с. 26-27/.

Таким чином, суд вважає безпідставними
посилання позивача на те, що відповідач
ОСОБА_1 є власником автомобіля Рено,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
оскільки в судовому засіданні
встановлено, що водій ОСОБА_1 керував
вказаним транспортним засобом у
зв'язку із виконанням ним своїх
трудових обов'язків.

Відповідно до ст. 1171 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» передбачено, що
не вважається особою, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, і не несе відповідальності
за шкоду перед потерпілим особа, яка
керує транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових (службових)
обов'язків на підставі трудового
договору (контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, якщо з нею
укладено цивільно-правовий договір.
Така особа, враховуючи характер
відносин, які між ними склалися, може
бути притягнута до відповідальності
роботодавцем лише у регресному порядку
відповідно до статті 1191 ЦК України.

В судовому засіданні представник
позивача пояснила судові, що ТОВ
«Транс сервіс» має матеріальні
претензії саме до відповідача ОСОБА_1,
клопотань або заяв щодо залучення до
участі у справі транспортне
підприємство, з яким відповідач
перебував у трудових відносинах на
момент скоєння дорожньо-транспортної
пригоди, не заявляла.

Відповідно до ст. 21 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» № 1961-1У від 01 липня 2004 року при
використанні транспортного засобу в
дорожньому русі особа, яка керує ним,
зобов'язана мати при собі страховий
поліс (сертифікат). На території
України забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
чинного на території України або
поліса (сертифіката) обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, укладеного в іншій
країні з уповноваженою організацією із
страхування цивільно-правової
відповідальності, з якою МТ СБУ уклало
угоду про взаємне визнання договорів
такого страхування.

З матеріалів адміністративної справи
вбачається, що цивільна-правова
відповідальність ПАТ «Донецьке АТП 0513»
у разі заподіяння шкоди третім особам
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
транспортного засобу Рено, держаний
реєстраційний номер НОМЕР_1,
застрахована в Донецькій філії ПРаТ
«Страхова компанія «Перша».

Однак позивач не звернув на це уваги та
відомостей щодо пред'явлення вимог до
вказаного страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика судові не надав.

Частина 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦК України
передбачають, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім обставин, які не
підлягають доказуванню.

Враховуючи, що позивач не довів
обставини, на які він послався як на
підставу своїх вимог, не надав судові
доказів, що саме відповідач ОСОБА_1 в
даному випадку повинен нести цивільну
відповідальність за наслідки
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася 10 квітня 2013 року, його позовні
вимоги про стягнення з відповідача
ОСОБА_1 вартості відновлювального
ремонту в розмірі 111 291 грн. 24 коп. та
судового збору в розмірі 1112 грн. 92 коп.
задоволенню не підлягають.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 212, 214-215 ЦПК України, ст. 1166, 1172,
1187 ЦК України, Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» № 1961-1У від 01 липня 2004 року,
Постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Транссервіс» про стягнення з ОСОБА_1
вартості відновлювального ремонту
автомобілю у розмірі 111 291 грн. 24 коп.
відмовити.

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Транссервіс» про стягнення з ОСОБА_1
судового збору в розмірі 1112 грн. 92 коп.-
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через районний суд протягом 10 днів з
дня його проголошення шляхом подання
апеляційної скарги.

Суддя
В.А.Журавель