Справа № 242/229/14-ц
Провадження № 2/242/231/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року Селидівський міський
суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Черкова В.Г., при
секретарі Гандзюк К.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Селидове цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому
зазначив, що перебуває в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 19.08.2000
р. Спільне життя з відповідачем не
склалося. Причиною до розірвання шлюбу
виявилося те, що між ними не було
взаєморозуміння. Вважає, що їх шлюб
розпався і примирення неможливо.
Просить суд, розірвати шлюб між ним та
ОСОБА_2

Позивач в судове засідання не з»явився,
про час та місце слухання справи
повідомлений належним чином. Надав
заяву, в якій просить розглянути справу
без його участі та задовольнити
позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не
з»явилась, про час та місце слухання
справи у встановленому законом порядку
повідомлена. Надала заяву, в якій
просить розглянути справу без її
участі. Позовні вимоги визнає.

Вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані докази, суд у межах
заявлених позовних вимог встановив
наступне.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1,
виданого повторно відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Селидівського
міського управління юстиції у
Донецькій області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зареєстрували шлюб 19.08.2000 року, про що
зроблено відповідний актовий запис №
70. Після реєстрації шлюбу, дружині
присвоєно прізвище «ОСОБА_2».

Відповідно до положень ст. 51
Конституції України та ч. 1 ст. 24
Сімейного кодексу України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка.

Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу
України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечить інтересам одного з них, що
мають істотне значення. При цьому суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність
малолітньої дитини та інші обставини
життя подружжя.

Як вбачається із матеріалів справи і
встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
припинили шлюбні відносини, не
проживають однією сім'єю і не ведуть
сумісне господарство, не здійснили дій
щодо збереження сімейних стосунків.

Проаналізувавши встановлені конкретні
обставини по справі, оцінивши надані
сторонами в силу ст. 60 ЦПК України
докази в їх сукупності, суд, приймаючи
до уваги існуючі взаємини між
подружжям, ступінь конфліктних
відносин та причини розлучення,
небажання кожного з них продовжувати
шлюбні відносини, дійшов висновку, що
подальше спільне життя ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 і збереження їх сім'ї неможливе
і суперечить інтересам кожного з них,
що має істотне значення, заява
відповідає дійсній волі чоловіка, тому
позов про розірвання шлюбу підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст.110 - 112
Сімейного кодексу України, ст. ст.. 11, 60,
212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 19.08.2000 року відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Селидівського міського управління
юстиції у Донецькій області під
актовим записом № 70.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Селидівський
міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя