Справа № 509/80/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року Овідіопольський
районний суд Одеської області в складі
:

судді Гандзій Д.М.

при секретарі Черкасові Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в смт.
Овідіополь цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

11 січня 2014 року, ОСОБА_1, звернувся до
суду з названим позовом, в якому просив
суд, стягнути з відповідача на свою
користь суму основного боргу у розмірі
8000 грн., моральну шкоду 1000 грн. та судові
витрати у сумі 246,30 грн., мотивуючи це
порушення відповідачем своїх
зобов'язань підрядника щодо
виготовлення пам'ятника, який йому
замовив позивач з посиланням на
письмову розписку відповідача про
отримання завдатку у розмірі 8000 грн.

В судовому засіданні позивач
підтримав позов.

Відповідач позов визнав частково на
суму основного боргу в розмірі 6600 грн.,
моральної шкоди 1000 грн. та суму
судового збору 246,30 грн., посилаючись на
часткове погашення боргу позивачу у
розмірі 1400 грн.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 10 ЦПК України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України передбачено,
що належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Виходячи з приписів статті 59 ЦПК
України, суд не бере до уваги докази,
які одержані з порушенням порядку,
встановленого законом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Частина 1 статті 60 ЦПК України
вказує, що кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 509 ЦК України передбачено
- зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Зобов'язання - має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

У відповідності до норм ст.ст. 525,526
ЦК України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов - не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Стаття 530 ЦК України вказує - якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події. Якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у 7-ми
денний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 546 ЦК України,
виконання зобов`язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Договором або законом можуть бути
встановлені інші види забезпечення
виконання зобов`язання.

Частиною 1 статті 570 ЦК України
передбачено, що завдатком є грошова
сума або рухоме майно, видається
кредиторові боржником у рахунок
належних з нього за договором платежів,
на підтвердження зобов`язання і на
забезпечення його виконання.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 570 ЦК
України, видно, якщо не буде
встановлено, що сума, сплачена в
рахунок належних з боржника платежів, є
завдатком, вона вважається авансом.

Статтею 571 ЦК України передбачено -
якщо порушення зобов'язання сталося з
вини кредитора, він зобов'язаний
повернути боржникові завдаток та
додатково сплатити суму у розмірі
завдатку або його вартості. У разі
припинення зобов'язання до початку
його виконання або внаслідок
неможливості його виконання - завдаток
підлягає поверненню.

Згідно із приписами статті 610 ЦК
України - порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено,
що у разі порушення зобов`язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема : 1)
припинення зобов`язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов`язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору, 2) зміна умов договору, 3)
сплата неустойки, 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Умови статті 625 ЦК України
передбачають, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст. 837 ЦК України - за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові. До окремих видів
договорів підряду, встановлених
параграфами 2-4 цієї глави, положення
цього параграфа застосовується, якщо
інше не встановлено положеннями цього
Кодексу про ці види договорів.

Суд встановив і це було
підтверджено сторонами, що 18.05.2013 р.,
позивач звернувся до відповідача з
пропозицію щодо виготовлення
пам'ятнику на могилу свого померлого
батька, вартість якого була обумовлена
сторонами у розмірі 15000 грн., а
відповідач, в свою чергу, зобов'язався
виготовити пам'ятник у строк 45 діб, на
підтвердження чого, позивач передав, а
відповідач прийняв у якості завдатку
за свою роботу суму у розмірі 8000 грн.,
надавши при цьому позивачу власноруч
написану розписку від 09.08.2013 р., в якій
відповідач вказав, що за невиконання
замовлення позивача зобов'язується
повернути вказану суму (а.с. 5).

З пояснень сторін вбачається, що
сторони тільки мали намір укласти
договір підряду, домовивсь усно про
виготовлення відповідачем пам'ятника,
однак договір між ними так і не був
укладений, у зв'язку з чим, суму у
розмірі 8000 грн., яку позивач передав
відповідачу, а останній прийняв - є
нічим іншим, як авансом.

Судом не приймаються до уваги як
безпідставні і необґрунтовані
твердження відповідача про нібито
повернення частини грошей позивачу у
розмірі 1400 грн., враховуючи пояснення
відповідача суду про відсутність у
нього жодних документальних
підтверджень передачі частини боргу з
вказаною сумою, як того вимагають
приписи ст.ст. 10,57-60 ЦПК України.

У зв'язку з чим, суд вважає, що
позов частині стягнення основного
боргу у розмірі 8000 грн. обґрунтований і
підлягає задоволенню повністю.

В той же час, враховуючи, що між
сторонами не було укладено договору
підряду, а була передача авансу за
роботу відповідача, і згідно
вищевказаної письмової розписки
відповідача, сторони не встановлювали
між собою відповідальність у вигляді
моральної шкоди за невиконання або
неналежне виконання зобов'язань, тому у
задоволенні позову в частині стягнення
моральної шкоди у сумі 1000 грн. слід
відмовити.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України
та Закону України «Про судовий збір», з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати з оплати
суми судового збору у розмірі 246,30 грн.,
як підтверджені документально (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 10,11,57-60,88,205,209,212,213,214-215,218
ЦПК України,
ст.ст. 509,525,526,530,546,570,571,610,611,625,837, ЦК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу - задовольнити
частково ;

2. Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН : НОМЕР_1)
на користь ОСОБА_1 (ІПН : НОМЕР_2)
основний борг у розмірі 8000 грн. та
витрати по оплаті судового збору в сумі
246,30 грн., а всього - 8246 грн. 30 коп. ;

3. В задоволенні решти позову -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10 денний строк з дня
проголошення рішення.

Суддя
Гандзій Д.М.