АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22ц-791/622/14
інстанції Стамбула М.І.
Доповідач: Пузанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця 25 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Пузанової
Л.В.Суддів:Фурман Т.Г., Чиркової К.Г.при
секретарі:Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5, від імені якої діє ОСОБА_6 на
рішення Дніпровського районного суду
м.Херсона від « 02» грудня 2013р. в справі
за позовом ОСОБА_7 до Антонівської
селищної ради, третя особа - ОСОБА_5, про
визнання недійсними рішень органу
місцевого самоврядування та визнання
права користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2013 року ОСОБА_7 звернулася до
суду з позовом до Антонівської
селищної ради, третя особа - ОСОБА_5 про
визнання недійсними рішень органу
місцевого самоврядування та визнання
права користування земельною ділянкою,
зазначаючи, що на підставі нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
від 16 травня 2006 року вона набула право
власності на жилий будинок з
надвірними будівлями та спорудами, що
розташований в АДРЕСА_1.

У квітні 2011 року вона звернулася до
відповідача із заявою про надання
дозволу на розроблення технічної
документації із землеустрою щодо
складання державного акта на право
власності на земельну ділянку, на якій
розташований належний їй будинок, і
рішенням Антонівської селищної ради їй
надано такий дозвіл, однак площа
земельної ділянки визначена в 524кв.м, в
той час, як відповідно до технічної
документації БТІ повинна становити і
фактично становить 626кв.м.

Вважаючи зазначення площі земельної
ділянки в 524кв.м помилкою, вона повторно
звернулася до Херсонського державного
підприємства геодезії, картографії та
кадастру «Херсонгеоінформ» із заявою
про здійснення обміру земельної
ділянки по факту використання та
відповідно до розміру, зазначеного в
документах. Ця заява була передана
відповідачеві, який пунктом 5 рішення
№291 від 13 вересня 2012 року відмовив у її
задоволенні.

Причиною відмови є рішення
Антонівської селищної ради від 15
серпня 2012 року №288, яким ОСОБА_5 надано
дозвіл на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
складання державного акта на право
власності на земельну ділянку площею
300кв.м, що розташована в АДРЕСА_2.

Посилаючись на те, що площа земельної
ділянки, право власності на яку вона
має, як власник будівель та споруд, що
на ній розташовані, необґрунтовано
зменшена в зв'язку з неправомірним, без
її на те згоди вилученням частини
земельної ділянки на користь ОСОБА_5,
позивачка просила суд визнати
недійсними пункт 5 рішення
Антонівської селищної ради №291 від
13.09.2012р. «Про надання дозволу на
розробку землевпорядної документації
щодо надання в оренду, постійне
користування земельних ділянок для
ведення підприємницької та іншої
діяльності, затвердження
землевпорядної, містобудівної
документації, визнання такими, що
втратили чинність деяких пунктів
селищної ради» і рішення цієї ж ради
від 15.08.2012р. №288 «Про надання дозволу на
розробку технічної документації та
проектів землеустрою» в частині
надання ОСОБА_5 дозволу на розробку
технічної документації щодо
відведення у власність ділянки для
обслуговування житлового будинку,
господарських споруд і будівель площею
77кв.м із землекористування за адресою:
АДРЕСА_1, а також визнати за нею право
використання земельної ділянки площею
624,7кв.м (з врахуванням уточнень), що
розташована за наведеною вище адресою.

Рішенням суду від 02 грудня 2013 року
позовні вимоги задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, від імені
якої діє ОСОБА_6, просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
в задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити,
зазначаючи, що висновки суду не
відповідають обставинам справи щодо
прав позивачки на спірну земельну
ділянку та суперечать положенням ст. 120
ЗК і ст. 377 ЦК України, які регулюють
спірні правовідносини, однак судом при
вирішенні спору не застосовані.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду не надходили. В судовому
засіданні представник позивача -
ОСОБА_8 доводи апеляційної скарги не
визнав, рішення суду просить залишити
без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обгрутованість рішення
суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що оспореними ОСОБА_7 рішеннями
відповідач фактично вилучив без її на
те згоди частину переданої у
користування, як власнику нерухомого
майна, земельної ділянки, на якій це
майно розташоване.

Проте до такого висновку суд прийшов,
допустивши порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 є
власником жилого будинку з
відповідними надвірними будівлями та
спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого нотаріально 16 травня 2006
року.

Земельна ділянка, на якій розташований
придбаний позивачкою будинок,
перебувала у користуванні колишнього
власника і у договорі купівлі-продажу
відсутня інформація, як щодо її площі,
так і щодо розміру земельної ділянки,
право на користування якою перейшло до
ОСОБА_7 /а.с. 11/.

Відповідно до ч.2 ст. 377 ЦК України в
редакції, що діяла на час придбання
позивачкою будинку, якщо житловий
будинок, будівля або споруда розміщені
на земельній ділянці, наданій у
користування, то у разі їх відчуження
до набувача переходить право
користування тією частиною земельної
ділянки, на якій вони розміщені, та
частиною ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування.

Згідно зі ст. 120 ЗК України в редакції,
що діяла на час укладення ОСОБА_7
договору купівлі-продажу (16.05.2006р.), при
переході права власності на будівлю і
споруду право власності на земельну
ділянку або її частину може переходити
на підставі цивільно-правових угод, а
право користування - на підставі
договору оренди.

Отже, враховуючи положення наведених
вище норм матеріального права, які
регулюють спірні правовідносини щодо
виникнення у позивачки права
користування земельною ділянкою в
зв'язку з придбанням житлового будинку
з надвірними будівлями та спорудами по
АДРЕСА_1, до ОСОБА_7 перейшло право
користування тією частиною земельної
ділянки, на якій цей будинок розміщений
та частиною земельної ділянки, яка
необхідна для його обслуговування.

ОСОБА_7 в установленому законом порядку
своє право на користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1 не оформляла,
договір оренди з Антонівською селищною
радою не укладала, а звідси - площа
земельної ділянки, що перейшла в її
користування, офіційно не визначалася.

Лише 24 травня 2011 року, розглянувши
відповідну заяву ОСОБА_7, подану нею 18
квітня 2011 року, Антонівська селищна
рада прийняла рішення надати дозвіл на
розробку технічної документації та
проекту землеустрою щодо відведення їй
у власність ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд по
АДРЕСА_1, з підстав, передбачених ст.ст.
118, 120 ЗК України.

Технічна документація із землеустрою
щодо складання державного акта на
право власності на земельну ділянку
ОСОБА_7 для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1 із
земель Антонівської селищної ради
виготовлена та погоджена в
установленому ст.ст. 186, 1861 ЗК України, в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин, порядку із
визначенням 23 лютого 2012 року
кадастрового номера земельної ділянки
і її площі в 0,0524га /а.с. 47/.

Земельну ділянку саме такою площею
Антонівська селищна рада визначила для
безоплатної передачі ОСОБА_7 у
власність і при цьому виходила з того,
що вона (площа) відповідає фактичній
площі земельної ділянки, отриманої
внаслідок виконаних
топографогеодезичних робіт /а.с. 48, 49/.

ОСОБА_7 вважає, що площа земельної
ділянки, на яку вона має право, в зв'язку
з набуттям права на будинок, який на ній
розташований, повинна становити 0,0626га,
як про це зазначено в технічних
паспортах, складених бюро технічної
інвентаризації 28.02.2000 року та 07.10.2008
року /а.с. 17-23/.

Перевіряючи заяву ОСОБА_7 щодо
збільшення визначеної технічною
документацією площі земельної ділянки
з 0,0524га до 0,0626га, створена відповідачем
комісія встановила, що відповідно до
земельно-шнурових книг за адресою:
АДРЕСА_1 первісно обліковувалася
земельна ділянка площею 0,060га. Наказом
по радгоспу-заводу «Янтарний» від
31.05.1988 року №13/з було вилучено із цієї
земельної ділянки 0,0077га для виділення
ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,03га
по АДРЕСА_2.

На підставі цього наказу відбулося
фактичне відведення земельної ділянки
ОСОБА_5, про що свідчить відповідний акт
від 31 травня 1988 року /а.с. 40, 41/.

Із зазначеного періоду часу ОСОБА_5
використовує земельну ділянку за її
цільовим призначенням. Відомості про
будь-які заперечення з боку суміжних
землекористувачів з цього приводу в
матеріалах справи відсутні.

Зазначення бюро технічної
інвентаризації в технічних паспортах
на будинок про те, що він (будинок)
розташований на земельній ділянці
площею 626кв.м, не обґрунтовано
посиланням на відповідне рішення
компетентних органів щодо відведення
земельної ділянки саме в такому
розмірі та свідчать про те, що до БТІ не
передавалися відомості щодо вилучення
частини земельної ділянки та зменшення
її площі.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що отримавши 16 травня 2006
року при придбанні будинку по АДРЕСА_1
право користування тією частиною
земельної ділянки, на якій він
розміщений та частиною ділянки, яка
необхідна для його обслуговування,
ОСОБА_7 не може претендувати на
погодження з нею вилучення земельної
ділянки, яке відбулося 31 травня 1988 року,
як не може претендувати на збільшення
площі земельної ділянки за рахунок
земельної ділянки, що розташована по
АДРЕСА_2 і виділена ОСОБА_5 в
установленому законом порядку.

При цьому посилання позивачки на те, що
фактично площа земельної ділянки, яку
вона використовує з 2006 року, становить
626кв.м, колегія суддів до уваги не
приймає, оскільки наведене
спростовується зазначеними вище
доказами та рішенням Дніпровського
районного суду м.Херсона від 09.04.2013
року, ухваленим у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про усунення перешкод
в користуванні земельною ділянкою, що
набрало законної сили, яким
встановлено факт самовільного
руйнування ОСОБА_7 існуючої межі між
спірними земельними ділянками та
обмеження доступу ОСОБА_5 до майна, яке
належить їй на праві власності та
розташоване на спірній земельній
ділянці (сараю з підвалом). Такі дії
вчинені ОСОБА_7 в 2012 році та пов'язані з
оформленням прав власності на земельні
ділянки /а.с. 86/.

Отже, висновки суду щодо недійсності
оспорених позивачкою рішень
Антонівської селищної ради не
відповідають обставинам справи в межах
наданих сторонами і досліджених в
судовому засіданні доказів та
положенням земельного законодавства,
що регулюють спірні правовідносини за
часом їх виникнення.

Визначаючи за ОСОБА_7 право
використання земельної ділянки площею
624,7кв.м, що розташована в АДРЕСА_1, суд не
врахував, що вирішення цього питання
віднесено до компетенції, в даному
випадку, органу місцевого
самоврядування, а тому вийшов за межі
своїх повноважень щодо розв'язання
земельного спору, що виник між
сторонами.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову заявлених ОСОБА_7 вимог за
їх необґрунтованістю.

На підставі викладеного, ст.ст. 118, 120 ЗК
України, ст. 377 ЦК України, керуючись
ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, від імені
якої діє ОСОБА_6, задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду
м.Херсона від 02 грудня 2013 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_7 до
Антонівської селищної ради, третя
особа - ОСОБА_5, про визнання недійсними
рішень органу місцевого
самоврядування та визнання права
користування земельною ділянкою
відмовити за необґрунтованістю.

Рішення набирає законної сили з дня
його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних прав
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

Згідно з оригіналом:

Суддя:
Л.В.Пузанова