Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області в
складі: головуючого-судді: Борис О.Н.,
при секретарі: Хазієвій Т.В., без
присутності осіб, які беруть участь у
справі, без здійснення фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, розглянувши у відкритому
судовому засіданні, у залі суду, у місті
Кривому Розі цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
припинення права на частку в спільному
сумісному майні та визнання права
власності на частку квартири, третя
особа ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2013 року, до суду звернулась
позивачка з позовною заявою, в якій
просить припинити право відповідача на
3/32 частки окремої 3-кімнатної квартири
АДРЕСА_1, визнати за нею право власності
на вказану частку квартири та
виплатити ОСОБА_3 11 00 гривень, внесені
нею на депозитний рахунок Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу.

В обґрунтування позову позивач
вказала, що вона, відповідач та третя
особа є співвласниками окремої
трикімнатної квартири АДРЕСА_1. Вказана
квартира була спільно приватизована
нею, третьою особою, на той час живим
батькам позивача та відповідача -
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Після смерті батьків,
позивач з відповідачем прийняли
спадщину на вказану квартиру, частка
відповідача у спірному майні складає
3/32.

Позивач разом з неповнолітньою дитиною
та ОСОБА_4 постійно мешкають та
проживають в квартирі АДРЕСА_1.
Відповідач вже багато років не мешкає у
спірній квартирі, мешкає в іншій
квартирі, яка належить йому на праві
власності. У добровільному порядку
спір вирішити відповідач не бажає, тому
позивач змушена звернутись до суду.

У судове засідання представник
позивача - адвокат ОСОБА_7 надала заяву
про розгляд справи у її відсутність та
відсутність позивача, позовні вимоги
підтримала у повному обсязі, просила їх
задовольнити, посилаючись на ті самі
підстави.

Відповідач ОСОБА_3 надав суду заяву про
розгляд справи у його відсутність, з
позовними вимогами згоден.

Третя особа ОСОБА_4 надав заяву про
розгляд справи у його відсутність,
позовні вимоги ОСОБА_2 визнав у повному
обсязі.

Дослідивши та перевіривши письмові
докази, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

До такого висновку суд приходить з
наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, квартира АДРЕСА_1
на підставі свідоцтва про право
власності на житло № Ж-509 від 16 квітня
1996 року належала померлим - ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, позивачу - ОСОБА_2 та третій
особі - ОСОБА_4 (а.с. 7). Відповідно до
запису на зворотному боці свідоцтва
про право власності, 1/4 частка квартири,
що належала померлій ОСОБА_6 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом перейшла у
власність ОСОБА_5 та ОСОБА_2, 1/8 частка
квартири, що належала ОСОБА_2 на
підставі договору дарування частки
квартири перейшла у власність ОСОБА_4,
3/8 частки квартири, що належала ОСОБА_5
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом перейшла у
власність ОСОБА_4 та на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, перейшла у власність ОСОБА_3
Викладені обставини знаходять
підтвердження в матеріалах справи (а.с.
20-24).

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у
власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).
Власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю, що закріплено ч. 1 ст. 356 ЦК
України.

Матеріалами справи встановлено та не
спростовано відповідачем, що в
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та
постійно мешкають позивач разом з
неповнолітньою дитиною, та з сином -
ОСОБА_4 Відповідач у спірній квартирі
не мешкає, має власне помешкання, яке
належить йому на праві власності, де
постійно проживає.

Судом встановлено, частка відповідача
ОСОБА_3 у спільній сумісній власності
складає 3/32 частки квартири АДРЕСА_1.
Згідно звіту з незалежної оцінки 3/32
частини спірної квартири, вартість
вказаної частки станом на 05.12.2013 року
становить 11000 гривень, що підтверджено
матеріалами справи (а.с. 4-5). Суд
погоджується з доводами позивача, що
дана частка квартири є незначною та не
може бути виділена в натурі.

Вимогами ст. 365 ЦК України закріплено,
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо частка є незначною, річ є
неподільною, спільне володіння і
користування майном є неможливим, таке
припинення не завдасть істотної шкоди
інтересам співвласника та членам його
сім'ї. Суд постановляє рішення про
припинення права особи на частку у
спільному сумісному майні за умови
попереднього внесення позивачем
вартості цієї частки на депозитний
рахунок суду.

Присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно допускається за його згодою, крім
випадків, передбачених Цивільним
кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової
компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим з
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

09 грудня 2013 року, позивачем внесено на
депозитний рахунок вартість 3/32 частини
житла - 11000 гривень, що підтверджено
квитанцією № ПН 10878 (а.с. 1).

Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов`язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, перевіривши та дослідивши
матеріали справи, враховуючи, що частка
квартири відповідача є незначною,
житло не може бути виділено в натурі,
річ є неподільною, спільне володіння і
користування сторонами квартирою є
неможливим та припинення право
відповідача на частку у спільному
майні не завдає істотної шкоди
інтересам співвласників та членам
родини, то на думку суду вимоги
позивача щодо припинення права на
частку в спільній сумісній власності
ґрунтуються на законі та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214-215
Цивільного процесуального кодексу
України, ст. ст. 2, 3, 11-16, 355, 356, 358, 364, 368
Цивільного кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
припинення права на частку в спільному
сумісному майні та визнання права
власності на частку квартири, третя
особа ОСОБА_4 - задовольнити.

Припинити право ОСОБА_3 на 3/32 частки
окремої трикімнатної квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, право власності на
3/32 частки окремої трикімнатної
квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, 11
000 гривень, які перераховані на
депозитний рахунок Жовтневого
районного суду міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області, згідно
квитанції № ПН 10878 від 09 грудня 2013 року.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. Н. Борис