Справа № 310/8781/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

12 лютого 2014 року
Бердянський міськрайонний
суд

У складі: головуючого -
судді Троценко Т. А.

При секретарі:
Корнієнко М. Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бердянську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
територіальної громади м. Бердянська в
особі Бердянської міської ради, ОСОБА_2
про визнання майна спільною сумісною
власністю, визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом, де вказала, що подружжя ОСОБА_3
і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому
шлюбі з 28. 12. 1968 року, і у період
подружнього життя придбали 7/15 частин
житлового будинку АДРЕСА_1 яку
зареєстрували за ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3, який усе
своє майно , що належало йому на час
смерті, заповідав їй, своїй доньці.

Вона у встановлений законом термін
звернулася до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини, але оформити її не
змогла у зв'язку з тим, що житловий
будинок не був зареєстрований за
померлим.

Просить визнати 7/15 частин будинку
спільною сумісною власністю подружжя,
визнати рівність часток у праві
спільної сумісної власності подружжя,
по ? частці кожному з подружжя, і
визнати за нею право власності на 7/40
частин домоволодіння в порядку
спадкування за заповітом після смерті
батька.

В судовому засіданні представник
позивачки за довіреністю ОСОБА_4
підтримала позов і просить
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 за
довіреністю ОСОБА_5 в судовому
засіданні позов визнала і пояснила, що
ОСОБА_2 не заперечує, щоб за ОСОБА_1 було
визнано право власності на частину
будинку після смерті батька.

Представник відповідача -
територіальної громади м. Бердянська в
особі Бердянської міської ради до суду
не явився, про день слухання справи
сповіщений належним чином, причини
неявки не повідомив, заперечень не
надав, і суд розглядає справу за його
відсутності на підставі наявних
доказів.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд приходить до висновку про
можливість задоволення позову,
виходячи з наступного.

Як вбачається з копії повторного
свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 і ОСОБА_2
уклали шлюб 28 грудня 1968 року.

10 травня 1977 року на ім.»я ОСОБА_2
придбано за договором купівлі - продажу
2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1
договір посвідчено державним
нотаріусом Бердянської державної
нотаріальної контори.

Згідно довідки Комунального
підприємства з технічної
інвентаризації Бердянської міської
ради від 26. 11. 2012 року за ОСОБА_2 за
реєстровано 7/15 частин вказаного жилого
будинку.

21. 12. 2011 року ОСОБА_3 склав заповіт, що
посвідчений приватним нотаріусом
Бердянського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, де усе належне йому на
день смерті майно заповідає доньці
ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер.

У встановлений ст.. 1270 ЦК України термін
ОСОБА_1, як спадкоємиця за заповітом,
звернулася до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини, але отримала
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 03. 07. 2013 року на
тій підставі, що реєстрація житлового
будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 не
проводилася.

У зв'язку з цим позивачка просить
визнати 7/15 часток домоволодіння
АДРЕСА_1 Запорізької області спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 і визнати рівність часток у
праві спільної сумісної власності
подружжя ОСОБА_3 і ОСОБА_2 кожному по 1/2
частці.

Частина 1 ст. 22 КпШСУ, яка діяла на час
придбання житлового будинку
встановлювала, що майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю. Кожен із подружжя
має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном.

Згідно до ч. 1 ст. 28 цього ж Кодексу в
разі поділу майна, яке є спільною
сумісною власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними.

Відповідачка не заперечує проти того,
щоб 7/15 частин жилого будинку було
визнано спільним сумісним майном
подружжя, і частки подружжя були
визнані рівними, кожному по ?, тому
позовні вимоги в цій частину
підлягають задоволенню, а значить,
ОСОБА_7 спадкує ? частку в будинку, що
належала померлому.

Згідно до ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

За правилами ч. 1 ст. 1241 ЦК України
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них в разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

Враховуючи, що ОСОБА_2 є пенсіонеркою,
вона має право на обов»язкову частку у
спадщині після смерті свого чоловіка,
отже частка ОСОБА_1, яку вона спадкує
після смерті батька, становить 7/40.

Частина 4 ст. 174 ЦК України передбачає,
що у разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, той факт, що
позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на
законі, доведені належними доказами,
визнані відповідачем, вони підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 22,28 КпШСУ, ст. ст.
1270,1217,1241 ЦК України, ст. ст. 10,60,174,212-215 ЦПК
України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Визнати 7/15 часток домоволодіння
АДРЕСА_1 Запорізької області спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 і
ОСОБА_2.

Визнати рівність часток у праві
спільної сумісної власності подружжя
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 кожному по 1/2 частці.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/40
часток домоволодіння АДРЕСА_1
Запорізької області в порядку
спадкування за заповітом після смерті
батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Бердянський
міськрайонний суд.

Суддя: Т. А. Троценко