Справа № 159/784/14-ц
Провадження № 2/159/327/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
19 лютого 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської обл. в складі

головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ковелі
Волинської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до відділення
«Ковельська» філія Головного
регіонального управління публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк», публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача -
відділ державної виконавчої служби
Ковельського міськрайонного
управління юстиції Волинської області,
про звільнення майна з - під арешту,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, мотивуючи тим, що він є
власником транспортного засобу -
автомобіля вантажопасажирського марки
«PEUGEOT» моделі EXPERT, 2002 р. в., д. н. НОМЕР_1
(далі - автомобіль), зареєстрованого за
свідоцтвом про реєстрації серії
НОМЕР_2, виданим РЕГ Ковельського МРВ
ДАІ У МВС України у Волинській області.
Автомобіль був придбаний ним за
біржовою угодою від 14.06.07 р. з
відповідачем - кредит «Приватбанк», що
відмічено у свідоцтві про реєстрацію
автомобіля. 15.12.09 р. третьою особою у
справі було відкрито виконавче
провадження і накладено арешт на
автомобіль на підставі ухвали
Жовтневого райсуду м. Дніпропетровська
у зв»язку з невчасною сплатою ним
кредиту. Після цього ним було погашено
всю заборгованість перед відповідачем
- ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідач
направив начальникові МРЕВ
повідомлення № 827 904 про повне
погашення ним боргу та проханням зняти
з його автомобіля заборону
відчудження. Автомобіль виведений з
реєстру обтяжень рухомого майна. 21.12.09
р. була винесена постанова про
закінчення виконавчого провадження.
Він не має заборгованості взагалі. В
даний час він має намір зняти
автомобіль з обліку, однак, цьому
перешкоджає накладений арешт. Просить
позов задовольнити, звільнити
автомобіль з - під арешту.

В судове засідання позивач та його
представник не з»явились, хоча належно
оповіщені, про причини неявки суду не
повідомили. Попередньо представник
позивача подала до суду заяву з
проханням справу розглядати у її
відсутності, зазначивши, що позов
підтримує повністю, просить позов
задовольнити.

Представник відповідача - відділення
«Ковельська філія» ГРУ ПАТ КБ
«Приватбанк - в судове засідання не
з»явився, хоча вказаний відповідач
належно оповіщений, про причини неявки
свого представника суду не повідомив,
письмового заперечення проти позову до
суду не подав.

Представник відповідача - ПАТ КБ
«Приватбанк - в судове засідання не
з»явився, хоча вказаний відповідач
належно оповіщений, про причини неявки
свого представника суду не повідомив,
письмового заперечення проти позову до
суду не подав.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, на стороні відповідача
- В ДВС Ковельського МРУЮ Волинської
області (далі - В ДВС) - в судове
засідання не з»явився, хоча третя особа
належно оповіщена. Про причини неявки
свого представника суду не повідомила,
письмового заперечення проти позову до
суду не подала. Попередньо третя особа
подала до суду заяву з проханням справу
розглядати у відсутності її
представника, зазначивши, що проти
позову заперечує.

На думку суду, розгляд справи можливий
у відсутності осіб, які не з"явились.

Суд, дослідивши письмові докази,
зібрані у справі, приходить до
висновку, що позовні вимоги
безпідставні та не підлягають до
задоволення.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Згідно з копією постанови про
відкриття виконавчого провадження
заступника начальника В ДВС від 15.12.09 р.,
останній, розглянувши ухвалу, видану
23.10.09 р. Жовтневим райсудом м.
Дніпропетровська про накладення
арешту на все нерухоме, рухоме майно та
грошові кошти, що обліковуються на всіх
рахунках, належні ОСОБА_2 як боржникові,
в межах позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк» в розмірі 64 520 грн. 67 коп.,
а також накладення арешту на
автомобіль марки «PEUGEOT» моделі EXPERT, 2002
р. в., д. н. НОМЕР_1, що набрала законної
сили 23.10.09 р., керуючись ст. ст. 3, 18, 24
Закону України «Про виконавче
провадження», у його редакції, чинній
за станом на 15.12.09 р., відкрив виконавче
провадження серії ВП № 16424287.

З змістом ч. 6 ст. 24 Закону України «Про
виконавче провадження», у його
редакції, чинній за станом на 15.12.09 р.,
державний виконавець за заявою
стягувача, з метою забезпечення
виконання рішення про майнові
стягнення, постановою про відкриття
виконавчого провадження вправі
накласти арешт на майно боржника (крім
коштів) та оголосити заборону на його
відчуження. Одночасно з винесенням
такої постанови державний виконавець
може провести опис і арешт майна
боржника в порядку, визначеному цим
Законом. Постанова про відкриття
виконавчого провадження може бути
оскаржена сторонами начальнику
відповідного органу державної
виконавчої служби або до відповідного
суду у 10 - денний строк.

З копії вищезазначеної постанови про
відкриття виконавчого провадження
вбачається, що арешт на автомобіль був
накладений держвиконавцем в порядку
ст. 151 ЦПК України, а не ч. 6 ст. 24 Закону
України «Про виконавче провадження».

Ця ж обставина стверджується і змістом
листа третьої особи № 2 908/19 від 11.02.14 р..
У подальшому, як слідує з копії
постанови про закінчення виконавчого
провадження заступника начальника В
ДВС від 21.12.09 р., останній, розглянувши,
при примусовому виконанні ухвали,
виданої 23.10.09 р. Жовтневим райсудом м.
Дніпропетровська про накладення
арешту на все нерухоме, рухоме майно та
грошові кошти, що обліковуються на всіх
рахунках, належні ОСОБА_2 як боржникові,
в межах позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк» в розмірі 64 520 грн. 67 коп.,
а також накладення арешту на
автомобіль марки «PEUGEOT» моделі EXPERT, 2002
р. в., д. н. НОМЕР_1, у зв»язку з виконанням
ухвали - накладенням арешту на, зокрема,
автомобіль, відповідно до витягів про
реєстрацію у Держреєстрі обтяжень
рухомого майна № 25691677 від 15.12.09 р., р. №
9350854 № 25692091 від 15.12.09 р., керуючись ч. 1, п.
8, ст. ст. 37 Закону України «Про
виконавче провадження», вирішив
закінчити виконавче провадження.

За змістом п. 8 ч. 1, ч. 2 ст. 37 Закону
України «Про виконавче провадження»,
виконавче провадження підлягає
закінченню у випадку фактичного
повного виконання рішення згідно з
виконавчим документом. Про закінчення
виконавчого провадження
держвиконавець виносить постанову, що
затверджується начальником
відповідного органу державної
виконавчої служби, якому він
безпосередньо підпорядкований. Копія
постанови у 3 - денний строк
надсилається сторонам та суду, що видав
виконавчий документ. Постанова
держвиконавця про закінчення
виконавчого провадження може бути
оскаржена сторонами до начальника
відповідного органу державної
виконавчої служби, якому він
безпосередньо підпорядкований або до
суду у 10 - денний строк.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України
особи, які беруть участь у справі
позовного провадження, для
підтвердження своїх вимог або
заперечень зобов'язані подати усі
наявні у них докази до або під час
попереднього судового засідання, а
якщо попереднє судове засідання у
справі не проводиться - до початку
розгляду справи по суті. Особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має
для суду наперед встановленого
значення. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Позивач не надав суду відомостей про
те, що вищевказані постанови ним
оскаржені чи визнані у встановленому
законом порядку незаконними чи
скасовані тощо, а тому суд враховує їх
такими, що не скасовувались і не
змінювались.

Як вбачається з копії листа третьої
особи № 3 628/19 від 18.02.14 р., вищезазначене
виконавче провадження знищене за
спливом терміну зберігання.

Відповідо до ст. 59 Закону України «Про
виконавче провадження», особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутись до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення майна з - під арешту.

За правилами, встановленими для
розгляду позовів про виключення майна
з опису, розглядаються вимоги громадян,
що грунтуються на праві власності на
описане чи арештоване майно, або на
праві володіння ним.

Позивач навів суду переконливі докази
того, що йому належить право вимоги
щодо спірного майна, що арештоване В
ДВС як майно, право володіння яким він
має.

За змістом ст. ст. 316, 319 ЦК України, право
власності - це право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб, володіючи,
користуючись та розпоряджаючись своїм
майном на власний розсуд.

За змістом ст. 334 ЦК України, право
власності у набувача майна виникає з
моменту передання майна, якщо інше не
встановлено договором або законом.

І хоча посилання позивача на ту
обставину, що він є власником спірного
майна, ним нічим суду не стверджене,
однак, наявність такої обставини як
правомірність володіння позивачем
автомобілем, побічно стверджуються
копіями: свідоцтва про реєстрацію
серії НОМЕР_2 автомобіля на ім»я
позивача, виданого РЕГ Ковельського
МРВ ДАІ У МВС України у Волинській
області; довідки № 828 247 від 23.08.13 р.,
виданої відповідачем - ПАТ КБ
«Приватбанк», з якої слідує, що позивач
за станом на 23.08.13 р. перед ним
заборгованості не має, оскільки
вищезазначене провадження третьою
особою - В ДВС - відкривалось за ухвалою
суду, що містила відомості про позивача
як про боржника, а про ПАТ КБ
«Приватбанк». Тому суд вважає, що хоча
позивач не порушує у своєму позові
питання про те, що автомобіль належить
йому, а не іншій особі, стороні
виконавчого провадження; що його право
не визнається чи оспорюється будь - ким,
суд приходить до думки, що право вимоги
про звільнення автомобіля з - під
арешту, належить позивачеві.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що в судовому засіданні достовірно
встановлено, що на автомобіль, законним
володільцем якого на даний час є
позивач, за ухвалою суду було накладено
арешт держвиконавцем в порядку ст. 151
ЦПК України.

За змістом ст. ст. 151 - 154 ЦПК України, суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, шляхом винесення відповідної
ухвали у судовому засіданні, може вжити
передбачені цим Кодексом співмірні
заходи забезпечення позову у виді,
зокрема, накладенням арешту на майно,
що належить відповідачеві і
знаходиться у нього або в інших осіб;
заборони вчиняти певні дії тощо, що
допускається на будь - якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду. У
разі подання заяви про забезпечення
позову до подання позовної заяви
заявник повинен подати відповідну
позовну заяву протягом 3 днів з дня
постановлення ухвали про забезпечення
позову. Копія ухвали про забезпечення
позову надсилається заявнику та
заінтересованим особам негайно після
її постановлення; підлягає виконанню В
ДВС, так як оскарження такої ухвали не
зупиняє її виконання, не перешкоджає
подальшому розгляду справи. Також суд,
який розглядає справу, заходи
забезпечення позову може скасувати за
заявою особи, щодо якої вжито заходи
забезпечення позову, що розглядається
судом в судовому засіданні. Якщо у
задоволенні позову у цивільній справі
було відмовлено, провадження у справі
закрито або заяву залишено без
розгляду, вжиті заходи забезпечення
позову застосовуються лише до набрання
судовим рішенням законної сили. Проте
суд може одночасно з ухваленням
судового рішення або після цього
постановити ухвалу про скасування
заходів забезпечення позову. Заходи
забезпечення позову, вжиті судом до
подання позовної заяви, скасовуються
судом також у разі: 1) неподання
заявником відповідної позовної заяви
згідно з вимогами частини п'ятої статті
151 цього Кодексу; 2) повернення позовної
заяви; 3) відмови у відкритті
провадження у справі.

За змістом ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутись до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Позивач має довести суду наявність
юридичних фактів, з якими закон
пов"язує його право на арештований
автомобіль, факт порушення його права.

Вивчивши надані позивачем та його
представником, третьою особою докази,
суд враховує, що позивач не звернувся
до суду по питанню оскарження дій
держвиконавця стосовно
неправомірності накладення арешту
автомобіля чи бездіяльності тощо, як це
передбачено чинним законодавством. Не
звернувся позивач до суду і в порядку
ст. 154 ЦПК України із заявою про
оскарження чи скасування заходів
забезпечення позову, що також
передбачено чинним законодавством, а
звернувся до суду з вимогою до одного
відповідача - відділення «Ковельська
філія» ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», що,
згідно зі ст. 80 ЦК України, 30 ЦПК
України, не є юридичною особою та не
може бути відповідачем у справі; а
також - до відповідача - ПАТ КБ
«Приватбанк», не зазначивши, чим же
останній порушує чи оспорює, не визнає
його права на автомобіль. Тим більше, як
слідує з матеріалів справи, відповідач
- ПАТ КБ «Приватбанк» не зазначає про
наявність у нього будь - яких майнових
претензій до позивача, не вбчається. що
відповідачі мають у справі відповідну
юридичну зацікавленість щодо
належності їм автомобіля чи права на
нього, або що задоволення позову
потягне за собою вилучення автомобіля
у них або ущімлення будь- яки їх
майнових інтересів чи прав. Крім того,
арешт на автомобіль накладено не за
зверненням вказаних відповідачів як
сторони будь - якого виконавчого
провадження третьої особи.

Разом з тим, у попередньому судовому
засіданні представник позивача не
виявила бажання заявити клопотання про
заміну відповідача - відділення
«Ковельська філія» ГРУ ПАТ КБ
«Приватбанк» - як неналежного -
належним, або іншим чином уточнити
процесуальний його статус, в судове
засідання - не прибули ні позивач, ні
його представник, а питання про заміну
неналежного відповідача належним суд,
відповідно до ст. 33 ЦПК України, має
право вирішувати лише за клопотанням
вказаних осіб.

А тому суд вважає, що у задоволенні
позову слід відмовити у повному обсязі
за його безпідставністю.

Обговорюючи питання розподілу судових
витрат, суд вважає, що їх має повністю
нести позивач.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 60, 61, 11, 213 - 218, 88, 151 -
154, 293, 30, 33 ЦПК України, ст. ст. 316, 319, 334 ЦК
України, п. 8 ч. 1, ч. 2 ст. 37, ч. 6 ст. 24, ст. 59,
82, 83 Закону України "Про виконавче
провадження", суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської обл.
через Ковельський міськрайсуд
Волинської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення суду.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу подано не було.

У разі подання апеляційної
скарги, рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий:І. М. Логвинюк