АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/3464/13-Ц 22-ц/774/464/К/14
Провадження № 22-ц/774/464/К/14
Головуючий в суді першої
Справа № 210/3464/13-ц
інстанції - Сільченко В.Є.
Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року
м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Булах К.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі в порядку
ст..197 ч. 2 ЦПК України за наявними у
справі матеріалами, за відсутності
осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про дату
судового засідання, та без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
цивільну справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на
рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 18 листопада 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до
Виконкому Дзержинської районної у м.
Кривому Розі ради про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся
до суду з даним позовом, у якому просив
визнати за ним право власності на
квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті рідного брата
ОСОБА_6 В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 18 липня 2012 року рішенням
виконавчого комітету Дзержинської
районної у місті ради № 370 «Про
приватизацію квартири АДРЕСА_1» його
брату ОСОБА_6, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2
року, єдиним спадкоємцем якого він є,
було передано у власність зазначену
квартиру, але свідоцтво про право
власності було видане лише 25 липня 2012
року, після його смерті, у зв'язку з чим
було відмовлено у державній реєстрації
права власності померлого на квартиру
та у видачі позивачеві свідоцтва про
право на спадщину за законом.

Рішенням Дзержинського
районного суду Дніпропетровської
області від 18 листопада 2013 року ОСОБА_4
відмовлено у задоволенні його позовних
вимог.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_5 ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового про задоволення позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, на її думку, суд неправомірно
відмовив у задоволенні позовних вимог,
оскільки не звернув увагу, що ОСОБА_6 ще
при житті звернувся з заявою про
приватизацію спірної квартири, яка
була задоволена рішенням виконавчого
комітету Дзержинської районної у місті
ради. Крім того, суд при винесені
рішення невірно застосував норму
закону Цивільного кодексу України в
редакції 2004 року, яка вже не діяла на
час виникнення даних правовідносин,
оскільки спадкоємець ОСОБА_6 помер у
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер рідний брат
позивача - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був
зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_4 звернувся до
приватного нотаріуса Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_8
із заявою про отримання свідоцтва про
право на спадщину за законом на
квартиру АДРЕСА_1.

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії №112/02-31 від 20 травня 2013
року позивачеві відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом у зв'язку з тим, що право
власності на зазначену вище квартиру, а
саме: свідоцтво про право власності,
видане 25 липня 2012 року Виконавчим
комітетом Дзержинської районної у
місті ради на підставі рішення
Виконавчого комітету Дзержинської
районної у місті ради «Про
приватизацію квартири АДРЕСА_1» №370 від
18 липня 2012 року, не зареєстровано в
Комунальному підприємстві
Дніпропетровської обласної ради
«Криворізьке бюро технічної
інвентаризації» або іншому
відповідному компетентному органі (а.с.
16).

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно №2203834 від 13 травня 2013
року позивачу відмовлено у державній
реєстрації прав власності на зазначену
квартиру за власником ОСОБА_6, оскільки
заява про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень подана неналежною особою
(а.с. 17).

Звертаючись до суду з даним позовом,
ОСОБА_4 просив визнати за ним право
власності в порядку спадкування за
законом та посилався на те що він є
рідним братом та єдиним спадкоємцем
померлого ОСОБА_6, який з моменту
підписання розпорядження про передачу
житла у власність став власником
спірної квартири, тому нотаріус
неправомірно відмовив йому у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив із того, що державна реєстрація
квартири АДРЕСА_1 на момент смерті
спадкодавця не була проведена, тому
вищезазначена квартира не є спадковим
майном померлого ОСОБА_6

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду з огляду на
наступне.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

На думку колегії суддів, судом першої
інстанції зазначені вимоги закону не
дотримані, через що судове рішення у
справі не можна визнати таким, що є
законним і обґрунтованим.

Відповідно до статті 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК
України).

Відповідно до ст.. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична
або юридична особа може набути право
власності у разі приватизації
державного майна та майна, що є в
комунальній власності. Приватизація
здійснюється у порядку, встановленому
законом.

У силу статей 1, 3, 8 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду" приватизація державного
житлового фонду здійснюється на
підставі рішень відповідних органів
приватизації, що приймаються не
пізніше місяця з дня одержання заяви
громадянина.

Таким чином, у осіб, які фактично
проживають у квартирі (будинку)
державного житлового фонду і
звернулись із відповідною заявою до
органу приватизації, виникає право на
приватизацію цього житла. Право
власності на приватизоване житло
виникає з часу прийняття рішення про
приватизацію.

Як убачається із матеріалів справи,
померлий брат позивача ОСОБА_6
звернувся із відповідною заявою до
органу приватизації, який прийняв
рішення про передачу йому у власність
спірної квартири 18 липня 2012 року, тобто
за життя спадкодавця, проте свідоцтво
про право власності останній отримати
не встиг, оскільки помер за день до
цього.

Відмовляючи у задоволенні позову з
мотивів відсутності державної
реєстрації права власності
спадкодавця на приватизовану квартиру,
суд першої інстанції залишив поза
увагою, що статтею 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»
визначено, що державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр прав на нерухоме
майно та їх обмежень (далі - Державний
реєстр прав) - єдина державна
інформаційна система, яка містить
відомості про речові права на нерухоме
майно, їх обмеження, суб'єктів речових
прав, технічні характеристики об'єктів
нерухомого майна (будівель, споруд
тощо), кадастровий план земельної
ділянки, а також відомості про
правочини, вчинені щодо таких об'єктів
нерухомого майна.

Згідно ст. 3 цього Закону речові права
на нерухоме майно, їх обмеження та
правочини щодо нерухомого майна
підлягають обов'язковій державній
реєстрації в порядку, встановленому
цим Законом. Правочини щодо нерухомого
майна вчиняються, якщо право власності
на це майно зареєстровано відповідно
до цього Закону.

Таким чином, при ухваленні рішення
судом не взято до уваги, що відсутність
державної реєстрації речового права на
нерухоме майно лише позбавляє власника
права розпорядження належним йому
майном, а не свідчить про відсутність
самого права власності, якщо воно
набуте на підставах, що не заборонені
законом.

Крім того, ухвалюючи рішення у справі,
суд першої інстанції не врахував, що
згідно роз'яснень п. 24 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування» №7 від 30 травня 2008 року
при відсутності інших спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх
від права на спадкування, неприйняття
ними спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Таким органом місцевого
самоврядування в місті Кривому Розі є
Криворізька міська рада, яка не
залучена до участі у розгляді даної
справи в якості сторони.

Розглянувши справу без участі
належного відповідача, яким є
Криворізька міська рада, суд першої
інстанції вирішив питання про її права
та обов'язки та дійшов передчасного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Оскільки апеляційний суд не наділений
повноваженнями щодо залучення до
участі у справі осіб, які не брали
участь у справі під час її розгляду в
суді першої інстанції, колегія суддів
позбавлена можливості залучити до
участі в даній справі Криворізьку
міську раду в якості сторони та
вирішити спір по суті.

За таких обставин апеляційну скаргу
необхідно задовольнити частково та
змінити мотиви відмови в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4, вважаючи їх
передчасними.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 4, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 18 листопада 2013 року
змінити в частині мотивів відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
Виконкому Дзержинської районної у м.
Кривому Розі ради про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді: /підписи/

Головуючий :
І.Є.Ляховська

Судді:
А.П.Барильська

Л.В.Михайлів