Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого судді
Григоренка М.П.,

суддів: Ковальчук Н.М.,
Собіни І.М.,

секретар судового засідання Демчук
Ю.Ю., з участю представника Головного
управління Держземагенства у
Рівненській області Нероди В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Головного
управління Держземагенства у
Рівненській області на рішення
Рівненського районного суду від 01
листопада 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до приватного
сільськогосподарського підприємства
„Волинь", Головного управління
Держземагенства у Рівненській області
про визнання права власності на
земельну частку (пай),

В С Т А Н О
В И Л А :

Рішенням Рівненського районного суду
від 01 листопада 2013 року позов ОСОБА_2
задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право на земельну
частку (пай) в ПСП „Волинь" , відповідно
до встановленого розміру середньої
частки (паю) - умовних кадастрових
гектарів, яка розташована на території
Великоомелянівської сільської ради
Рівненського району Рівненської
області.

В поданій на рішення суду апеляційній
скарзі Головне управління
Держземагенства у Рівненській області
покликається на його незаконність,
через порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також невідповідність
висновків суду дійсним обставинам
справи.

Вказує, що ОСОБА_2 пропущено строки
позовної давності звернення до суду.

________________________________________________________________________
___________

Провадження № 22-ц/787/471/2014
Головуючий у 1 інстанції : Остапчук
Л.В.

Доповідач : Григоренко
М.П.

Позивач звернувся до Рівненського
районного суду із вказаним позовом
31.05.2013 року. Із змісту самого позову
вбачається, що фактично за отриманням
земельної частки паю позивач звертався
3 рази: 10 травня 1995 р., коли КСП "Волинь"
отримали Державний акт про право
власності на землю, до якого надавався
список членів КСП, які мали право на
отримання паю; в грудні 1999 р. коли було
реформовано КСП "Волинь" на ПСП "Волинь"
та у теперішній час.

Позивачем не надано жодних доказів, які
б свідчили про те, що після звільнення з
роботи з КСП "Волинь" за власним
бажанням він продовжував залишатись
членом вказаного колективного
підприємства.

Трудова книжка, яка була надана в
якості підтвердження того, що він
залишився членом колгоспу не
підтверджує такі його посилання, а
підтверджує лише факт перебування
ОСОБА_2 у трудових відносинах із
колгоспом ім. Леніна, крім того, в цій
трудовій книжці містяться незавірені
виправлення, в зв'язку з чим виникають
сумніви з приводу достовірності
інформації, яка була подану суду.

ОСОБА_2 не може претендувати на
земельну частку (пай), оскільки КСП
"Волинь" отримало Державний акт про
право власності на землю 10 травня 1995 р. -
майже через рік після припинення
трудових відносин між ОСОБА_2 та
колгоспом.

Посилання у рішенні суду на статтю 25
Земельного кодексу України є
безпідставними, оскільки вказана
стаття як і Земельний кодекс України
почали діяти із 25.10.2001 р., а спірні
правовідносини регулюються Земельним
кодексом України в редакції від 22.06.1993
року.

Із цих підстав просить оскаржуване
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

В ході апеляційного розгляду справи
представник Головного управління
Держземагенства у Рівненській області
підтримав апеляційну скаргу та просив
її задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги та вивчивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив із того,
що останній має право на земельну
частку (пай) в ПСП „Волинь" відповідно
до встановленого розміру середньої
частки (паю) - умовних кадастрових
гектарів, яка розташована на території
Великоомелянівської сільської ради
Рівненського району Рівненської
області, так як на час передачі земель у
колективну власність КСП "Волинь"
позивач був членом вказаного
колективного підприємства і його
безпідставно не включили до списку, що
додається до Державнго акта на право
колективної власності на землю.

Проте, рішення Рівненського районного
суду від 01 листопада 2013 року підлягає
скасуванню, у зв'язку із недоведеністю
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважав
встановленими та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, з ухваленням у справі нового
рішення.

Відповідно до п. 2 Указу Президента
України № 720/95 від 8 серпня 1995 року "Про
порядок паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям" право на земельну частку
(пай) мають члени коллективного
сільськогосподарського підприємства,
які раніше працювали в ньому і
залишаються членами зазначеного
підприємства, відповідно до списку, що
додається до державного акта на право
колективної власності на землю.

Із трудової книжки ОСОБА_2 (а.с. 6) та
ксерокопії протоколу засідання
правління КСГП „Волинь" Рівненського
району від 29 липня 1994 року (а.с. 9)
вбачається, що останній звільнився з
роботи з вказаного колективного
підприємства за власним бажанням з 02
червня 1994 року.

По справі встановлено і сторони у
справі це не оспорюють, що Державий акт
на право колективної власності на
землю КСП "Волинь" отримало 10 травня 1995
року і позивача не було включено до
списку, що додається до Державного
акта на право колективної власності
на землю.

В пункті 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» від 16 квітня 2004 року № 7 вказано,
що член колективного
сільськогосподарського підприємства
(далі - КСП), включений до списку, що
додається до державного акта на право
колективної власності на землю,
набуває права на земельну частку (пай) з
дня видачі цього акта, і в разі його
смерті успадкування права на земельний
пай здійснюється за нормами ЦК, у
тому числі й у випадку, коли з різних
причин ця особа не отримала сертифікат
на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку
особи, яка була членом КСП на час
передачі у колективну власність землі,
не може позбавити її права на земельну
частку.

Тобто, в даному випадку обов'язковою
умовою для виникнення у особи права на
земельний пай є те, щоб на час видачі
Державного акта на право колективної
власності на землю, ця особа була
членом колективного підприємства.

Відповідно до ч. 1 ст. 60, ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Будь-які належні і допустимі докази,
які б вказували на те, що після
звільнення з роботи із КСГП „Волинь" в
червні 1994 року позивач продовжував
залишатись членом даного підприємства,
в матеріалах справи відсутні і
відповідачі по справі це також
заперечують.

Не є достатнім і належним доказом з
даного приводу і трудова книжка
позивача, оскільки трудова книжка
підтверджує лише періоди трудової
діяльності працівника, а не його
членство в тих чи інших колективних
підприємствах.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_2
має бути відмовлено за
безпідставністю, оскільки у останнього
відсутні правові підстави вимагати
визнання за ним права власності на
земельну частку (пай) за рахунок земель
ПСП «Волинь», які розташовані на
території Великоомелянівської
сільської ради Рівненського району
Рівненської області.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Головного
управління Держземагенства у
Рівненській області задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду
від 01 листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
приватного сільськогосподарського
підприємства „Волинь", Головного
управління Держземагенства у
Рівненській області про визнання права
власності на земельну частку (пай) в ПСП
„Волинь," відповідно до встановленого
розміру середньої частки (паю) - умовних
кадастрових гектарів, яка розташована
на території Великоомелянівської
сільської ради Рівненського району
Рівненської області - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають право оскаржити
рішення апеляційного суду до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання ним
законної сили.

Головуючий
Григоренко М.П.

Судді :
Ковальчук Н.М.

Собіна І.М.