Справа № 304/1289/13-ц Провадження № 2/304/16/2014
У Х В А Л А

03 лютого 2014 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Чепурнова В. О.,

при секретарі ОСОБА_1,

з участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

ОСОБА_4,

відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_3, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_7 про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності на будинок, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності на будинок. В своєму позові просить визнати недійсним договір дарування житлового будинку, розташованого за адресою: м. Перечин, вул. Колгоспна, 10, Закарпатської області та визнати за ним право власності на вказаний будинок.

ОСОБА_7 вступив у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, в порядку ст. 34 ЦПК України, предявивши позов до ОСОБА_3 та ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: м. Перечин, вул. Колгоспна, 10 Закарпатської області.

Позивач ОСОБА_5 та відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні заявили клопотання про затвердження судом мирової угоди.

Відповідно до умов мирової угоди позивач ОСОБА_5 та відповідачка ОСОБА_3 досягли мирової угоди на наступних умовах:

1. Визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку, розміщеного за адресою: м. Перечин, вул. Колгоспна, 10, який стан на день підписання даної угоди належить ОСОБА_3 за ОСОБА_5;

2. ОСОБА_3 зобовязується передати право власності своєї частки у розмірі 1/2 частини житлового будинку ОСОБА_5 з моменту затвердження судом даної угоди, згідно з чинним законодавством;

3. ОСОБА_3 зобовязується здійснити державну реєстрацію свого права власності на 1/2 частину житлового будинку, розміщеного за адресою: м.Перечин, вул. Колгоспна, 10, протягом двох місяців з моменту затвердження судом даної угоди;

4. ОСОБА_3 засвідчує, що 1/2 житлового будинку, розміщеного за адресою: м. Перечин, вул. Колгоспна, 10, є придатним для проживання;

5. З моменту підписання даної мирової угоди позивач та відповідач-2 не мають взаємних претензій щодо судових витрат та інших витрат, повязаних із судовим провадженням по справі № 304/1289/13-ц.

6. Умови зазначеної мирової угоди не порушують прав сторін, повністю відповідають їх інтересам та не впливають на права та обовязки будь-яких третіх осіб.

7. Сторонам за мировою угодою розяснені наслідки такого рішення.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечив проти визнання даної мирової угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмета спору.

Відповідно до ч. 5 ст. 175 ЦПК України якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

В той же час ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 22 липня 2013 року встановлено, що згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності РКП «БТІ» від 17 лютого 2012 року № 14 ОСОБА_3 належить на праві приватної спільної часткової власності 1/2 житлового будинку № 10 по вул. Колгоспній 10 в м. Перечин, в якому зареєстровані та проживають малолітні діти: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла чотирнадцяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них і є їх фундаментальним майновим правом в силу ст. 8 Європейської конвенції з прав людини (Рим 1950 рік).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 177 СК України батьки не мають права відмовлятися від майнових прав дітей без згоди органу опіки та піклування.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що укладенням даної мирової угоди ОСОБА_3 фактично відчужує належні їй на праві приватної власності частину житлового будинку, в якому проживають її неповнолітні діти, і таким чином відмовляється від майнових прав їх неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, що суперечить закону та порушує їх права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 175, 209, 210 ЦПК України, с у д, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у визнанні мирової угоди, укладеної між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 03 лютого 2014 року як такої, що суперечить закону та порушує права інших осіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_10