справа № 2010/2-1854/11
провадження 2/619/19/14
РІШЕННЯ

Іменем України

17 лютого 2014 року Дергачівський
районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді
- Нечипоренко І.М.
за участю
секретаря

судового засідання -
Мєщан І.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Дергачі
Харківської області цивільну справу за
позовом прокурора Дергачівського
району Харківської області в інтересах
держави в особі Черкасько-Лозівської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області до ОСОБА_2, третя
особа відділ Держземагенства в
Дергачівському районі Харківської
області про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, визнання недійсним
запису про реєстрацію державного акту,
витребування майна із чужого
незаконного володіння,

встановив:

Прокурор Дергачівського району
Харківської області в інтересах
держави в особі Черкасько-Лозівської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області звернувся до суду
з позовом, в якому просить визнати
недійсним державний акт серії ЯП №181468
на право власності на земельну ділянку,
площею 0,15га, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_2; визнати
недійсним запис № 51; витребувати
з незаконного володіння ОСОБА_2 указану
вище земельну ділянку посилаючись на
те, що прокуратурою Дергачівського
району Харківської області проведено
перевірку дотримання вимог земельного
законодавства під час відведення
земельних ділянок, розташованих у
с.Черкаська Лозова Дергачівського
району, за результатами якої винесено
постанову про порушення кримінальної
справи за фактом перевищення службових
повноважень та підроблення службовими
особами Черкасько-Лозівської
сільської ради, зокрема, рішення LVIII
сесії V скликання від 02.07.2010 року, яким
передано ОСОБА_2 у приватну власність
земельну ділянку площею 0,15га.
Цивільно-правові наслідки дій
Черкасько-Лозівського сільського
голови полягають у видачі ОСОБА_2
державного акта на право власності на
земельну ділянку, за відсутності
такого права. Так, у державному акті на
право власності на земельну ділянку,
підставою для видачі ОСОБА_2 зазначено
рішення LVIII сесії V скликання
Черкасько-Лозівської сільської ради
від 02.07.2010 року. З огляду на відсутність
прийнятого у встановленому порядку
рішення компетентного органу про
передачу земельної ділянки у власність
відповідне право ОСОБА_2, в силу ст. 116
ЗК України, не набуте. Відсутність у
ОСОБА_2 права власності на спірну
земельну ділянку зумовлює
необхідність визнання недійсним
запису про державну реєстрацію даного
державного акту.

Представник прокуратури
Дергачівського району Харківської
області позовні вимоги підтримав та
надав Вирок Жовтневого районного суду
м. Харкова від 05.06.2013 року, який набрав
законної сили, яким встановлено факт
підроблення Черкасько-Лозівським
сільським головою вищевказаного
рішення.

Представник третьої особи відділу
Держземагенства в Дергачівському
районі Харківської області в судове
засідання не з'явився, надавши письмові
пояснення (а.с.22), в яких просить справу
розглядати без представника, позовні
вимоги підтримує.

Представник третьої особи
Черкасько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області в судове засідання не з'явився,
про причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч.3 ст. 35 ЦПК України
повідомлення про згоду на участь у
справі до суду не надано, тому справа
розглядається без участі представника
третьої особи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, надав заяву про визнання
позовних вимог та розгляд справи без
його участі.

Вивчивши наявні у справі докази,
оцінивши їх в сукупності, суд приходить
до висновку про задоволення позову,
виходячи з наступного.

Рішенням від 02 липня 2010 року LVIII
сесії V скликання Черкасько-Лозівської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області ОСОБА_2 передано у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,15га, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 126 Земельного
Кодексу України право власності на
земельну ділянку посвідчується
державним актом, крім випадків,
визначених частиною другою цієї
статті.

На підставі зазначеного вище
рішення ОСОБА_2 видано державний акт
серії ЯП №181468 на право власності на
земельну ділянку площею 0,15га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Стаття 13 Конституції України
передбачає, що земля є об'єктом права
власності Українського народу. Від
імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. ст. 142-145 Конституції
України до матеріальної основи органів
місцевого самоврядування належить,
зокрема, земля, управління якою
здійснюють територіальні громади
через органи місцевого самоврядування
в межах їх повноважень шляхом
прийняття рішень.

Статтею 116 ЗК України встановлено, що
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Виходячи з норм ст. 116 ЗК України
рішення органу виконавчої влади чи
місцевого самоврядування про передачу
у власність земельної ділянки є
необхідною передумовою виникнення
права власності на земельну ділянку.

Указаним положенням визначено правові
підстави набуття громадянами і
юридичними особами права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності. Такими
підставами є рішення органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом або за
результатами аукціону.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, не
заборонених законом, зокрема, із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

3 матеріалів справи вбачається, що
прокуратурою Харківської області
проведено перевірку додержання вимог
земельного законодавства при
прийнятті рішень органом державної
виконавчої влади, за результатами якої
встановлено, що ОСОБА_2 незаконно та
протиправно набув право власності на
земельну ділянку площею 0,15га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
оскільки Черкасько-Лозівською
сільською радою Дергачівського району
Харківської області 02.07.2010 року на LVIII
сесії V скликання питання щодо передачі
відповідачу у приватну власність
земельної ділянки не вирішувалося.
Рішення щодо передачі відповідачу у
приватну власність цієї земельної
ділянки сільською радою не приймалося,
на підтвердження чого надана копія
протоколу 58 сесії Черкасько-Лозівської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області (а.с.8-13).

Зазначені обставини встановлені також
вироком Жовтневого районного суду м.
Харкова від 05 червня 2013 року, яким
засуджено ОСОБА_3 за ст.ст.365 ч.2, 366 ч.2 КК
України. Вказаний вирок набрав
законної сили.

А саме, вказаним вироком суду
встановлено факт відсутності рішення
Черкасько-Лозівської сільської ради,
яким спірна земельна ділянка була
надана ОСОБА_2, оскільки рішення LVIII
сесії V скликання від 02.07.2010 року
Черкасько-Лозівської сільської ради, є
підробленим.

Так, ст. ст. 26, 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування з Україні», ст.
12. п. 12 розділу X ЗК України передбачено,
що виключно на засіданнях ради
приймаються рішення про передачу
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян
відповідно до ЗК України.

Частиною 4 статті 61 ЦПК України
передбачено, що вирок у кримінальному
провадженні, що набрав законної сили,
або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Відповідно до довідки управління
Держкомзему в Дергачівському районі
Харківської області від 06.03.2012 року
земельна ділянка з кадастровим номером
:00:000:2475 площею 0,15га розташована на
території Черкасько-Лозівської
сільської ради за межами населеного
пункту (а.с.44).

Суд також враховує, що відповідач
ОСОБА_2 не отримував в законному
порядку спірну земельну ділянку,
відповідного рішення сільської ради з
приводу вказаного питання не
виносилося.

Згідно п. б) ст. 81 ЗК України громадяни
України набувають право власності на
земельні ділянки на підставі
безоплатної передачі із земель
державної та комунальної власності.

Статтею 12 ЗК України визначено
повноваження сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст,
до яких належать, зокрема,
розпорядження землями територіальних
громад, підготовка висновків щодо
вилучення (викупу) та надання земельних
ділянок відповідно до цього Кодексу,
інформування населення щодо вилучення
(викупу), надання земельних ділянок та
інші.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень
ЗК України до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями (крім земель, переданих у
приватну власності, та земель,
зазначених в абзаці, третьому цього
пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Видача державного акта на право
власності на земельну ділянку без
визначеної законом (ч. 1 ст. 136 ЗК
України) підстави є неправомірною, а
державний акт, виданий з порушеннями
вимог ст. ст. 116,118 ЗК України - недійсним.

Необхідність визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку у випадку
встановлення судом, що рішення про
передачу земельної ділянки у власність
сільською радою не приймалося,
випливає зі змісту ч.2 ст. 152 ЗК України
та правової позиції Верховного Суду
України (постанова від 26 вересня 2011
року № 6-34 цс11, постанова від 20.02.2012 №6-78
цс-11), що згідно з частиною другою
статті 214 ЦПК України при виборі
правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 цього
Кодексу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п.18 постанови від 06.11.2009 № 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» такими є
правочини, що посягають на економічні
інтереси держави, зокрема: правочини,
спрямовані на незаконне володіння,
користування об'єктами права власності
українського народу - землею як
основним національним багатством, що
перебуває під особливою охороною
держави.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

За зміст ост. 330 ЦК України якщо майно
відчужене особою, яка не мала на це
права, добросовісний набувач набуває
право власності на нього, якщо
відповідно до статті 388 цього Кодексу
майно не може бути витребуване у нього.

Спірна земельна ділянка вибула з
володіння держави, не з її волі,
оскільки компетентним органом у
встановленому законом порядку рішення
про передачу земельної ділянки не
приймалося.

Необхідність витребування спірної
земельної ділянки з чужого незаконного
володіння із застосуванням положень
статей 387, 388 ЦК України у випадку
встановлення судом, що земельна
ділянка у встановленому законом
порядку не надавалася, рішення
сільської ради, зазначене в державному
акті на право власності - підроблене,
визначене правовою позицією
Верховного суду України (постанова від
26.09.2011 №6-34 цс-11).

Пунктом 4 ч.2 ст. 16 ЦК України
передбачено, що одним із способів
захисту цивільних прав передбачено
відновлення становища, яке існувало до
порушення.

Як роз'яснено ч.5 п.10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» рішення суду
про задоволення позову про повернення
майна, переданого за недійсним
правочином, чи витребування майна із
чужого незаконного володіння є
підставою для здійснення державної
реєстрації права власності на майно,
що підлягає державній реєстрації, за
власником, а також скасування
попередньої реєстрації (статті 19, 27
Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень").

В зв'язку з наведеним позовні вимоги є
законними, обґрунтованими та
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-216 ЦПК
України, суд

вирішив:

Позовні вимоги прокурора
Дергачівського району Харківської
області в інтересах держави в особі
Черкасько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області задовольнити повністю.

Визнати недійсним державний акт серії
ЯП № 181468, зареєстрований за № 51,
на право власності на земельну ділянку
площею 0,15га, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_2.

Визнати недійсним запис в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
щодо права власності ОСОБА_2 на
земельну ділянку площею 0,15га за
адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер
:00:000:2475).

Витребувати у ОСОБА_2 на користь
держави в особі Черкасько-Лозівської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області земельну ділянку
площею 0,15га, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 (кадастровий номер
:00:000:2475).

Апеляційну скаргу на рішення суду
може бути подано до апеляційного суду
Харківської області через
Дергачівський районний суд
Харківської області протягом десяти
днів з дня його проголошення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І.М. Нечипоренко