АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

секретаря Лисак О.А.

за участю: представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку „ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ
„ПриватБанк") до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
третя особа: служба у справах дітей
Вижницької районної державної
адміністрації, про виселення з будинку,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2
на заочне рішення Вижницького
районного суду Чернівецької області
від 5 грудня 2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ПАТ КБ „ПриватБанк"
звернулося до суду з вказаним позовом.

Вказувало на те, що відповідно до
кредитного договору від 21 грудня 2007
року банк надав відповідачу ОСОБА_1
кредит в розмірі 20000 доларів США з
кінцевим терміном повернення 20 грудня
2027 року.

У забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором в той же день
між банком та відповідачем ОСОБА_1 було
укладено договір іпотеки, за яким
останній передав в іпотеку належний
йому житловий будинок з господарськими
будівлями і спорудами, що знаходиться
по вулиці АДРЕСА_1

------------------------------------------------------------------------
-------------------------------

22ц - 364/14
головуючий у 1-й інстанції Кириляк А.Ю.

категорія 41/42
суддя-доповідач Міцней В.Ф.

Рішенням Вижницького районного суду
Чернівецької області від 30 червня 2009
року в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
звернуто стягнення на вказаний
будинок.

Банк надіслав відповідачам письмові
вимоги про добровільне звільнення
будинку протягом місяця з дня
отримання цих вимог, однак відповідачі,
отримавши вимоги, не звільнили будинок.

Посилаючись на ці обставини, ПАТ КБ
„ПриватБанк" просило виселити
відповідачів з вказаного будинку.

Заочним рішенням Вижницького
районного суду Чернівецької області
від 5 грудня 2013 року позов задоволено:
виселено ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з
житлового будинку АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2
просять скасувати рішення суду і
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову, посилаючись на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Вказують на те, що заочним рішенням
Вижницького районного суду
Чернівецької області від 30 червня 2009
року вирішено спір щодо виселення
відповідача ОСОБА_1 із вказаного
будинку, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.205
ЦПК України провадження у справі
відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

На думку апелянтів, вони не можуть бути
виселенні із спірного будинку без
надання іншого жилого приміщення.

Окрім того, вважають що позивач
пропустив позовну давність, оскільки
рішення суду від 30 червня 2009 року про
звернення стягнення на предмет іпотеки
більше чотирьох років не звернуто до
виконання.

В судовому засіданні представник
апелянтів підтримав вимоги
апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 21
грудня 2007 року між ПАТ КБ „ПриватБанк"
та відповідачем ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір, за умовами якого
банк надав останньому кредит в розмірі
20000 доларів США з кінцевим терміном
повернення 20 грудня 2027 року.

На забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним договором в той же день між
ПАТ КБ „ПриватБанк" та відповідачем
ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки,
предметом якого є житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами,
що знаходиться по вулиці АДРЕСА_1

Заочним рішенням Вижницького
районного суду Чернівецької області
від 30 червня 2009 року в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором звернуто стягнення на
вказаний будинок.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.40 Закону
України „Про іпотеку" звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців за винятком наймача та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок чи житлове приміщення
у встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Згідно з ч.3 ст.109 ЖК України звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законами. Всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

16 серпня 2013 року банк надіслав
відповідачам письмові вимоги про
добровільне звільнення квартири
протягом одного місяця з дня отримання
цих вимог (а.с.12).

Як вбачається з копій рекомендованих
повідомлень про вручення поштових
відправлень, 19 серпня 2013 року
відповідачі отримали вказані вимоги
(а.с.13-14).

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов обгрунтованого висновку про
виселення відповідачів із спірного
будинку.

Безпідставними є доводи апелянтів щодо
необхідності закриття провадження у
даній справі в частині виселення
ОСОБА_1 у зв'язку з набранням законної
сили рішення суду від 30 червня 2009 року,
яким відмовлено у задоволенні вимоги
позивача про виселення відповідача із
спірного будинку.

Згідно з п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо набрало законної сили
рішення суду, ухвалене з приводу спору
між тими самими сторонами, про той
самий предмет і з тих самих підстав.

Заочним рішенням Вижницького
районного суду Чернівецької області
від 30 червня 2013 року задоволено вимогу
ПАТ КБ „ПриватБанк" про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
відмовлено у задоволенні вимоги банку
про виселення ОСОБА_1 із вказаного
будинку з тих підстав, що банк не надав
доказів направлення відповідачу
письмової вимоги про добровільне
звільнення будинку та отримання ними
цієї вимоги.

Оскаржуваним рішенням відповідачів, у
тому числі ОСОБА_1, виселено із спірного
будинку у зв'язку з тим, що на цей
будинок звернуто стягнення і
відповідачі не виконали вимоги
позивача про добровільне звільнення
будинку протягом одного місяця з дня їх
отримання.

Таким чином, змінилися підстави для
виселення відповідача ОСОБА_1 із
зазначеного будинку.

Безпідставним є також посилання
апелянтів на те, що їх виселення із
спірного будинку неможливе без надання
іншого жилого приміщення.

За змістом ч.3 ст.109 ЖК України
примусове виселення громадян з жилого
приміщення, яке передано в іпотеку і на
яке звернуто стягнення, здійснюється
без надання іншого жилого приміщення.

Необгрунтованими є доводи апелянтів
щодо пропуску позивачем позовної
давності.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, право на звернення до суду
з вимогою про виселення відповідачів у
банку виникло після спливу строку,
зазначеного у його письмових вимогах
від 16 серпня 2008 року про добровільне
звільнення відповідачами будинку.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України ,
колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
відхилити.

Заочне рішення Вижницького районного
суду Чернівецької області від 5 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: