Справа № 458/1296/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року Турківський
районний суд Львівської області в
складі: головуючої, судді Строни Т.Г.,
при секретарі Сисан С.І., із участю
адвоката ОСОБА_1, розглянувши в м.Турці
позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Завадівської сільської ради
Турківського району Львівської
області про захист права власності,

встановив:

18.09.2013 року до суду із позовною заявою
звернулася ОСОБА_2.

Посилається на те, що на підставі
рішення Завадівської сільської ради
Турківського району Львівської
області від 20.11.2009 року ОСОБА_3 було
оформлено та видано свідоцтво про
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 від 11.12.2009 року.

Позивачка вважає, що вказане рішення та
свідоцтво суперечать вимогам закону.

Стверджує, що спірний житловий
будинок та господарську споруду біля
нього (стайню) було збудовано нею та за
грошові кошти її та її чоловіка, ОСОБА_4
Вони із чоловіком працювали,
отримували заробітну плату та
фінансували будівництво спірного
будинку. В 2003 році було завершено
будівництво коробки та покрівлі
будинку. В подальшому вона завершила
будівництво цілого будинку, а саме: три
кімнати, кухня і веранда. Це
будівництво було здійснено за її кошти,
які вона отримала, працюючи за
кордоном. Так, жителем с.Мельничне,
ОСОБА_5, збудовано печі, жителем с.
Явора, ОСОБА_6, виготовлено та
встановлено вікна та двері, підключено
будинок до електромережі. За її грошові
кошти було придбано будівельні
матеріали для будинку на суму 6034,5 грвн.,
що підтверджується товарними чеками,
виданими ПП ОСОБА_7

Окрім того, між нею та
відповідачем 08.07.2008 року було укладено
акт розподілу майна, згідно з яким
спірний житловий будинок залишається
їй, а відповідач, у зв'язку із тим, що
брав часткову участь у зведенні
фундаменту будинку, отримує інше майно.

Також вона є користувачем
земельної ділянки, на якій
розташований спірний будинок.
Твердження сільського голови про те, що
земельна ділянка була у користуванні
відповідача ще з часів колгоспу,
викладене в листі № 54 від 29.01.2013 року, не
відповідає дійсності та нічим не
підтверджено, оскільки відповідно до
рішення Завадівської сільської ради №
198 від 22.09.2003 року було припинено
землекористування відповідача
земельною ділянкою площею 0,74 га в
урочищі «загорода», на якій і є
побудований спірний житловий будинок.

Вона проживала на території села
Мельничне та була головою двору
спірного житлового будинку, спірний
житловий будинок було побудовано нею,
між нею та відповідачем було здійснено
розподіл майна згідно з актом від 08.07.2008
року. Про це було відомо сільській раді.
Однак при прийнятті рішення № 321 від
11.04.2008 року та № 833 від 20.11.2009 року та
видачі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно сільською радою не
було перевірено всіх обставин. А також
не взято до уваги, що вона була
користувачем земельної ділянки.

Враховуючи наведене вище, спірний
житловий будинок є її власністю.
Оскаржуваними нею рішеннями сільської
ради та свідоцтвом її було позбавлено
права власності на житловий будинок та
земельну ділянку.

Спірний житловий будинок було
побудовано самовільно, без дозволів і
проекту на будівництво. Будівельний
паспорт виготовлено лише в 2008 році. Цей
паспорт не погоджено, не затверджено та
не перевірено жодною уповноваженою на
це особою.

Спірний житловий будинок не було
здано в експлуатацію відповідно до
порядку, встановленого постановою КМ
України № 1035 від 09.09.2009 року.

Також право власності на будинок
не могло бути оформлено в силу приписів
ст.. 9 Конституції України та наказу
Міністерства юстиції України № 7/5 від
07.02.2002 року.

Просить суд:

- визнати незаконним та скасувати
рішення Завадівської сільської ради
Турківського району Львівської
області № 833 від 20.11.2009 року;

- визнати незаконним та скасувати
рішення Завадівської сільської ради
Турківського району Львівської
області № 321 від 11.04.2008 року;

- визнати недійсним свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане на
житловий будинок АДРЕСА_1;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на
господарське приміщення (стайню), що
знаходиться біля будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка
підтримала свої позовні вимоги і
надала суду пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві.

В судовому засіданні представник
позивачки, адвокат ОСОБА_8, надав суду
пояснення, аналогічні викладеним у
позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач,
ОСОБА_3, позов не визнав і пояснив, що
будинок АДРЕСА_1 він будував сам,
позивачка ніяких коштів у будівництво
не вкладала. Рішенням сесії сільради
право власності на будинок було
оформлено на нього.

В судовому засіданні представник
Завадівської сільської ради
Турківського району Львівської
області позов не визнав і пояснив, що
рішення сільською радою приймалися на
законних підставах, оскільки будинок
будував відповідач, він мав бути
власником. А позивачка до 1996 року не
проживала в селі Мельничне.

Вислухавши сторони, представника
позивачки, свідка ОСОБА_9, дослідивши
обставини справи, всі наявні документи,
суд приходить до висновку, що позов не
підлягає до задоволення, із таких
підстав.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 самовільно розпочав
будівництво житлового бцдинку АДРЕСА_1,
яке закінчив у 2008 році.

Згідно з актом від 28.04.2008 року про
прийняття та здачу в експлуатацію
житлового будинку, що належить
відповідачу, будинок прийнятий в
експлуатацію, також Самбірському МБТІ
вказано зареєструвати житловий
будинок та видати свідоцтво про право
власності будинок.

11.04.2008 року Завадівська сільська
рада прийняла рішення № 321 , яким як
власник земельної ділянки, не
заперечувала проти будівництва
відповідачем спірного житлового
будинку та зобов'язала відповідача
отримати будівельний паспорт.

20.11.2009 року Завадівська сільська рада
Турківського району Львівської
області прийняла рішення № 833 від 20.11.2009
року, яким затвердила акт від 28.04.2008
року про прийняття та здачу в
експлуатацію житлового будинку, що
належить відповідачу, в якому також
Самбірському МБТІ вказано
зареєструвати житловий будинок та
видати свідоцтво про право власності.

Про вказані рішення сільської ради
позивачці відомо із квітня 2011 року,
коли за захистом свого права власності
до суду вперше звернувся ОСОБА_3 із
позовом про усунення перешкод у
користуванні житловим будинком та
вселення. Це рішення суду позивачка не
оскаржувала і з ним погодилася.

Наведені вище обставини
підтверджуються: свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно - житловий
будинок АДРЕСА_1, яке видане
Завадівською сільською радою
Турківського району Львівської
області 11.12.2009 року на підставі рішення
Завадівської сільської ради № 833 від
20.11.2009 року (а.с.12); актом від 08.07.2008 року
про розподіл майна між сторонами (а.с.
13); копією рішення Завадівської
сільської ради Турківського району
Львівської області № 321 від 11.04.2008 року,
із якого вбачається, що сільська рада,
власник земельної ділянки, не
заперечувала проти будівництва
відповідачем спірного житлового
будинку та зобов'язала відповідача
отримати будівельний паспорт (а.с. 14, 192);
копією рішення Завадівської сільської
ради Турківського району Львівської
області № 833 від 20.11.2009 року, із якого
вбачається, що сільська рада, власник
земельної ділянки, затвердила акт від
28.04.2008 року про прийняття та здачу в
експлуатацію житлового будинку, що
належить відповідачу, в якому також
Самбірському МБТІ вказано
зареєструвати житловий будинок та
видати свідоцтво про право власності
(а.с.15,193); довідкою № 2074, виданою 23.10.2009
року Завадівською сільською радою
Турківського району Львівської
області про те, що позивачка
користується земельною ділянкою
площею 1,44 га по АДРЕСА_1 (а.с. 16);
будинковою книгою на будинок АДРЕСА_1,
із якої вбачається, що в даному будинку
зареєстровані позивачка, її чоловік і
діти та відповідч (а.с. 17-22); актом по
допуску в експлуатацію
електроустановки споживача ОСОБА_3 від
17.10.2003 року (а.с. 184, 185); копіями рішення
суду від 04.05.2011 року та від 06.12.2012 року
(а.с . 186-188); реєстраційною справою (а.с.
195-234); технічним паспортом на житловий
будинок АДРЕСА_1, власником якого є
ОСОБА_3 (а.с 239-241); копіями рішень
Турківського районного суду
Львівської області від 04.05.2011 року по
справі № 2-167/2011 р. та від 06.12.2012 року по
справіі № 1325/1388/2012 2/1325/380/2012, із яких
вбачається, що судом було задоволено
позови ОСОБА_3 про захист права
власності, рішення суду за 2011 рік
позивачка, як вона пояснила в судовому
засіданні, не оскаржувала, а рішення
суду за 2012 рік скасоване апеляційним
судом лише в частині відшкодування
моральної шклоди.

Не довіряти вказаним доказам у суду
підстав немає.

Оцінюючи письмові пояснення
ОСОБА_5 від 21.10.2009 року та 27.12.2012 року про
те, що в 2003 році він ставив два п'єци із
цегли ОСОБА_2, 1971 року, яка із ним
розрахувалася, в жовтні 2003 року в
будинку ще не було електромережі (а.с.
23,238) та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, с.Явора, від
21.10.2009 року про те, що він в 2004 році робив
ОСОБА_2 для її будинку вікна і двері, яка
із ним розрахувалася (а.с. 24), суд не може
прийняти до уваги, оскільки дані особи
в судовому засіданні в якості свідків
не допитувалися, а також обставини
складання ними цих письмових пояснень
суду не відомі.

Оцінюючи довідку № 217/335 від 05.11.2009 року
начальника Турківського РЕМ про те, що
абонент ОСОБА_2, яка проживає за
адресою: АДРЕСА_1, заборгованості за
електроенергію станом на 01.11.2009 року не
має (а.с. 27), суд звертає увагу, що
довідка видана на будинок АДРЕСА_1, а не
АДРЕСА_2, а тому вважає, що вона не має
юридичного значення.

Також суд вважає, що рішення
Завадівської сільської ради № 189 від
22.09.2003 року та № 207 від 26.12.2003 року про
припинення землекористування
земельних ділянок площею 0,74 га в
урочищі «Загорода» та площею 0,60 га в
урочищі «Лан» (а.с.30,31) не мають по даній
справі юридичного значення, оскільки
власником земельної ділянки, на якій
розташований спірний житловий будинок,
і по даний час є Завадівська сільська
рада, яка в особі свого представника в
судовому засіданні висловила свою
думку щодо належності спірного будинку
на праві власності відповідачу ОСОБА_3

Суд зауважує, що свідок ОСОБА_9є
чоловіком позивачки та зацікавленою в
справі особою, оскільки проживає у
спірному будинку, а тому суд не може
прийняти до уваги як доказ його
показання в судовому засіданні в
якості свідка. Окрім цього, оцінюючи
показання свідка ОСОБА_9, чоловіка
позивачки, суд вважає, що вони не
спростовують факту наявності права
власності на будинок у відповідача
ОСОБА_3

В силу ст.ст. 316, 321,328 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні. Особа може бути
позбавлена права власності лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Враховуючи наведені вище
обставини у їх сукупності та вимоги
закону суд вважає, що право власності
та інші речові права позивачки
Завадівською сільською радою при
прийнятті оспорюваних рішень не
порушено, оскільки такого права у
позивачки не виникло. Враховучи
представлені позивачкою суду докази,
суд вважає, що позивачкою не доведено
те, що будинок побудований нею та за її
кошти.

Посилання позивачки на те, що вона
в 2012 році проводила ремонти в будинку,
вкладала свої кошти, суд вважає такими,
що не мають по даній справі юридичного
значення, оскільки позивачка проживала
із сім'єю в будинку відповідача
тривалий час, за проживання нічого не
оплачувала, однак не просила у ОСОБА_3
дозволу на проведення ремонтів і
вкладання коштів, а тому її претензії в
цій частині є необгрунтованими. Як
вбачається із довідок від 07.10.2013 року та
10.10.2012 року (а.с. 242,243), будівельні
матеріали позивачкою купувалися та
ремонтні роботи проводилися за власною
ініціативою, вже після оформлення
права власності на будинок за ОСОБА_3 і
без його дозволу.

Враховуючи наведені вище обставини та
вимоги закону, у суду відсутні підстави
для задоволення позову.

Також, враховуючи те, що
позивачкою не наведено достовірних
доказів того, що саме вона та за свої
особисті кошти побудувала спірний
житловий будинок та стайню, суд не
знаходить підстав для скасування
оспорюваних позивачкою рішень
Завадівської сільської ради
Турківського району Львівської
області.

В силу ст. 88 ЦПК України стягненню із
позивачки в користь держави до
спеціального фонду Державного бюджету
України підлягає недоплачений нею при
поданні позовної заяви до суду судовий
збір в сумі 1700 гривень, оскільки мав
бути сплачений в сумі 2414 гривень - 1% від
ціни позову - 241 440 гривень (вартість
житлового будинку - 225 686 гривень та
стайні - 15754 гривні).

На підставі наведеного вище та
керуючись ст.ст. 4,10,11,60,212-215 ЦПК України,
ст.ст. 316, 321,328 ЦК України, суд

вирішив:

у задоволенні позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 недоплачений
судовий збір в сумі 1700 гривень.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Львівської області
через районний суд протягом 10 днів із
дня отримання його копії в повному
обсязі.

Рішення суду в повному обсязі
буде виготовлено протягом 5 днів.

Головуюча -