Справа № 372/788/14-ц
провадження № 2-454/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року Обухівський
районний суд Київської області у
складі:

головуючого судді Мори О.М.,

при секретарі Орел І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Обухові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у місті
Києві, Першої Київської державної
нотаріальної контори про звільнення
з-під арешту частини нерухомого майна,
внесення змін до Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась
до суду через представника ОСОБА_2 з
позовною заявою до Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у місті
Києві (далі Відповідач 1), Першої
Київської державної нотаріальної
контори (далі Відповідач 2) , в якій
просила суд про звільнення належного
позивачу майна з-під арешту, внесення
відповідних змін до Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна шляхом зняття заборони на
відчуження майна.

Позовні вимоги мотивує тим, що
вона є власником житлового будинку по
АДРЕСА_1. Зазначений будинок є частиною
майна, на який накладено арешт в зв'язку
з боргом перед ТОВ « Голден Телеком»,
який на даний час відсутній.
Перебування вказаного майна під
арештом порушує права його власника на
розпорядження належним йому майном.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 підтримав позовні
вимоги та просив їх задовольнити в
повному обсязі з підстав наведених в
позові.

Представник Відповідача1 в судове
засідання не з'явився, подав до суду
письмову заяву про розгляд справи у
його відсутність , просив розглянути
позов згідно чинного законодавства, а
також зазначив про неможливість
надання будь-якої інформації щодо
здійснення виконавчого провадження, в
ході якого накладено арешт на майно
ОСОБА_1 за відсутності таких архівних
даних .

Представник Відповідача 2 до суду
не з'явився , просив розглядати справу
без його участі та прийняти рішення
згідно діючого законодавства України.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, який з'явився в
судове засідання, вивчивши матеріали
справи в їх сукупності, та на підставі
наявних у справі доказів вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

З пояснень представника позивача
вбачається, що під час вчинення дій
щодо відчуження свого будинку, при
зверненні до приватного нотаріуса
Позивачу стало відомо, що 23.06.2006 року до
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна Першою
Київською державною нотаріальною
конторою внесено запис №3372867 про арешт
нерухомого майна ОСОБА_1, а саме:
невизначене майно , все майно.( а.с.10)
Даний запис було внесено згідно з
постановою Державної виконавчої
служби у Шевченківському районі м.
Києва про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 01.06.2006 року серії АА № 896444( а.с.9).
Вказана постанова винесена на підставі
виконавчого листа Шевченківського
районного суду м. Києва від 10.03.2005 року
про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «
Голден Телеком» боргу в розмірі 499 ,30
грн.

Згідно листа Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
, наданого Позивачу 10.04.2013 року,
інформація щодо здійснення
виконавчого провадження , в ході якого
накладено арешт на майно ОСОБА_1 в
архіві Відділу відсутня. До того ж
повідомлено, що в 2007 році при
ліквідації Державної виконавчої
служби у Шевченківському районі м.
Києва до новоствореного відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції виконавчі провадження,
завершені в 2006 році, не передавались.(
а.с.5) Дана інформація підтверджена
листом Відділу державної виконавчої
служби Шевченківського районного
управління юстиції у м. Києві, який
надійшов на адресу суду 17.02.2014 року.

Як вбачається з листа ТОВ « Голден
Телеком» від 19.12.2013 року , адресованого
Позивачу, ОСОБА_1 не є боржником
Компанії ( а.с.6).

Згідно ст.1 Конвенції про захист
прав людини та основних свобод, кожна
фізична та юридична особа має право
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений свого майна інакше як
в інтересах суспільства і на умовах,
передбачених законом або загальними
принципами міжнародного права.

Згідно до ст.41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу
України власник володіє користується,
розпоряджається своїм майно на власний
розсуд. Власник має право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав.

На підставі ст.321 Цивільного кодексу
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні. Особа може бути
позбавлена права власності, або
обмежене в його здійснені лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України
встановлено, що способом захисту
цивільних прав та інтересів може бути
припинення дії, яка порушує право.

Приписами ст. 182 ЦК України передбачено,
що право власності та інші речові права
на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» підставою для реєстрації
прав, що посвідчують виникнення,
перехід, припинення речових прав на
нерухоме майно, обмежень цих прав є,
зокрема, рішення суду стосовно речових
прав на нерухоме майно і обмежень цих
прав, що набрали законної сили.

Згідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

З матеріалів справи вбачається що
ОСОБА_1 є власником житлового будинку
АДРЕСА_1 , на який накладено арешт і
заборонено здійснювати його
відчуження.

Таким чином, у зв'язку із викладеним,
приймаючи до уваги положення ст.11
Цивільного процесуального кодексу
України щодо розгляду справ в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб суд
вважає, що у власності позивача
перебуває житловий будинок, на який
накладено арешт і заборонено
здійснювати його відчуження. Тому
позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню.

На підставі ст.57
Цивільно-процесуального кодексу
України доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до п.2.1. Положення про
Єдиний реєстр заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна підставами
для внесення до Реєстру заборон
відомостей про накладення (зняття)
заборони та арештів на об'єкти
нерухомого майна є заява про
реєстрацію (вилучення) обтяження
об'єкта нерухомого майна (додатки 1-3), що
подається органами державної
виконавчої служби - у зв'язку з
накладенням ними арешту на об'єкти
нерухомого майна (звільненням з-під
арешту).

Відповідно до пункту 2.9. "Порядку
прийняття і розгляду заяв про внесення
змін до записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно» під час розгляду заяви
та документів, що додаються до неї,
державний реєстратор перевіряє
наявність підстав для внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
та скасування записів Державного
реєстру прав. Пунктом 2.10. Порядку
передбачено, що за результатами
розгляду заяви та документів, що
додаються до неї, державний реєстратор
приймає рішення щодо внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав,
скасування записів Державного реєстру
прав або рішення щодо відмови у
внесенні змін до записів, відмови у
внесенні записів про скасування
державної реєстрації прав, відмови у
скасуванні записів Державного реєстру
прав. П.2.11. Державний реєстратор на
підставі прийнятого рішення щодо
внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації прав або скасування записів
Державного реєстру прав вносить зміни
до записів, вносить записи про
скасування державної реєстрації прав
або скасовує записи Державного реєстру
прав. П. 2.12. За бажанням заявника після
внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації прав або скасування записів
Державного реєстру прав державний
реєстратор формує витяг з Державного
реєстру прав та оформляє його у двох
примірниках.

Отже, з огляду наведеного, встановленим
є те, що відповідач у справі Перша
Київська державна нотаріальна контора
є користувачем, має доступ, до Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна і
використовує під час проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень
реєстраційні дані зазначених реєстрів.
Та в позовній заяві і в матеріалах
справи відсутні обґрунтування
позивача, що Перша Київська державна
нотаріальна контора безпідставно
внесла відомості до Державного Реєстру
речових прав на нерухоме майно чи має
підстави, повноваження скасувати чи
вилучити відомості з ЄДР про
накладення арешту державним
виконавцем на майно позивача. Позивач
не звертався до ДВС Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
на підставі повідомлення якої було
накладено арешт на майно ОСОБА_1 з
заявою про скасування оскаржуваного
запису, - не звертався до Реєстратора
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна з заявою про скасування запису
про обтяження його майна.

А тому, враховуючи вище наведене, даючи
оцінку наданим доказам по справі в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов в частині внесення
відповідних змін до Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна шляхом зняття заборони на продаж
частини нерухомого майна - житлового
будинку, що належить ОСОБА_1 не підлягає
до задоволення, в зв'язку з його
необґрунтованістю та безпідставністю.

За вимогами ч.3 ст.10
Цивільно-процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Згідно ч.1 ст.11
Цивільно-процесуального кодексу
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб та в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі.

Відповідно до ст.60
Цивільно-процесуального кодексу
України докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

На підставі викладеного,
керуючись ст.41 Конституції України,
ст.ст. 319, 321, 391 Цивільного кодексу
України, ст.60 Закону України «Про
виконавче провадження», ст.ст. 10, 11, 57, 60,
212-214 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у місті
Києві, Першої Київської державної
нотаріальної контори про звільнення
з-під арешту частини нерухомого майна
внесення змін до Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту частину
нерухомого майна - житловий будинок, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_1, внесеного до Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна 23.06.2006 року Першою
Київською державною нотаріальною
конторою на підставі постанови
Державної виконавчої служби у
Шевченківському районі м. Києва про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 01.06.2006
року серії АА № 896444, в зв'язку з
відсутністю боргу.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через Обухівський
районний суд Київської області.

СуддяМора О. М.