АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 607/7382/13-ц Головуючий у 1-й
інстанції Процько Я.В. Провадження №
22-ц/789/127/14 Доповідач - Ткач О.І.Категорія
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 р. Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бахметової В. Х., Гірського Б.
О.,

при секретарі - Майка Р.Ю.

з участю сторін -

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 11 грудня 2013
року у цивільній справі за позовом
Тернопільського кооперативного
торгівельно-економічного коледжу до
ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя
особа Тернопільська обласна спілка
споживчих товариств про стягнення
заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2013 року Тернопільській
кооперативний торгівельно-економічний
коледж ( надалі Коледж) звернувся із
вищевказаним позовом. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що відповідачі,
проживаючи в студентському
гуртожитку неповністю вносять оплату
за проживання в гуртожитку, а тому
просить стягнути заборгованість з
оплати за період з 1травня 2010 року по 30
червня 2012 року в сумі 22175.00 грн.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 11 грудня 2013
року позовні вимоги Тернопільського
кооперативного
торгівельно-економічного коледжу -
задоволено:

- стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_4 в користь
Тернопільського кооперативного
торгівельно-економічного коледжу 22 175
грн. (двадцять дві тисячі сто сімдесят
п'ять) грн. заборгованості за
проживання у гуртожитку та 229 (двісті
двадцять дев'ять) грн. 40 коп. судового
збору, сплаченого позивачем при
зверненні із позовом в суд.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
ОСОБА_2 просять рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення норм матеріального права.

Зокрема, апелянти не погоджуються
із встановленими тарифами за
користування житловим приміщенням
посилаючись на те, що тарифи
розроблені без економічного
обґрунтування, що констатовано чинним
судовим рішенням та послуги надаються
не в повному обсязі.

В суді апеляційної інстанції
апелянтки та їх представник доводи
апеляційної скарги підтримали та
додатково пояснили, що проживають в
АДРЕСА_1 з 90-х років минулого століття.
Відповідач ОСОБА_3 як молодий
спеціаліст Тернопільської
облспоживспілки із сім'єю був
поселений у вказаний гуртожиток. За
вказаною адресою відповідачі
зареєстровані з 1996 року. Позивачу
рішенням суду відмовлено у їх
виселенні та у стягненні оплати за
користування зайнятим приміщенням
виходячи з тарифів, які затверджені
наказом №98 від 20.08.2009 року, який
повторно подано позивачем в
обгрунтування своїх вимог. Свої
заперечення обгрунтовують посиланням
на те, що займають відокремлене
приміщення в гуртожитку блокового
типу, в який їх було поселено в якості
сім'ї працівника власника гуртожитку.
При цьому зазначають, що користуються
лише приміщенням, холодною водою, яка
подається за графіком,
електропостачанням, в т.ч.
електроплитою на кухні.

Представник позивача доводи
апеляційної скарги заперечила та суду
апеляційної інстанції пояснила, що
оскільки власником гуртожитку
передано приміщення в оперативне
управління коледжу і керівник коледжу
визначив статус гуртожитку як
студентський гуртожиток, тому
відповідачі повинні плати за ліжко -
місце як сторонні особи, що проживають
в ньому. При цьому, представник
підтвердила пояснення апелянток про
те, що відповідачі проживають у
гуртожитку з 90 - років. Підтвердила
представник і пояснення апелянток щодо
послуг, які вони отримують; стосовно
проживання сторонніх осіб в
гуртожитку, а також проживання
незначної кількості студентів коледжу.

Представник 3-ї особи заперечує
доводи апеляційної скарги і суду
пояснила, що відповідач ОСОБА_3
працював в системі облспоживспілки і
судом відмовлено у виселенні сім'ї
відповідачів. Оскільки приміщення
гуртожитку передано на баланс коледжу,
то облспоживспілка не цікавилась
ціноутворенням стосовно оплати за
користування приміщеннями гуртожитку.
Представником не дано пояснень з
приводу невиконання вимог
контролюючих органів за
ціноутворенням щодо встановлення
тарифів з дотриманням законодавчих
актів.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги та межах
позовних вимог, заслухавши пояснення
сторін, перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення, суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку, що апеляційну скаргу слід
задовольнити.

Задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив із того,
що оскільки відповідачі проживають у
студентському гуртожитку, тому
повинні оплачувати вартість одного
ліжко-місця в гуртожитку за тарифами,
які визначені наказом №98 від 20.08.2008р
Коледжу.

З даним висновком місцевого суду
не погоджується суд апеляційної
інстанції, оскільки він суперечить
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи з
урахуванням зібраних доказів.

З матеріалів справи вбачається,
що рішенням виконавчого комітету
Тернопільської міської ради народних
депутатів від 01.10.1982 року № 695 прийнято
в експлуатацію дев'ятиповерховий
гуртожиток кооперативного технікуму
площею 6188 кв.м. на 536 ліжко- місць (а.с. 77).

З постанови господарського суду
від 7 грудня 2007 року в справі №4/220-3751,
яке надано суду апеляційної інстанції
позивачем, встановлено, що вказане
приміщення гуртожитку передано у
власність Тернопільській обласній
споживчій спілці, і з 2002 року
перебувало на балансі спілки (а.с.164-167).

Дане приміщення гуртожитку є
приватною власністю спілки, що
стверджується витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
(а.с.85).

Згідно постанови Тернопільської
облспоживспілки №164 від 07.07.2008 року та
акту передачі-приймання основних
засобів від 10 липня 2008 року з балансу
Тернопільської облспоживспілки на
баланс кооперативного
торговельно-економічного коледжу
передано будівлю гуртожитку за
АДРЕСА_1 площею 4 331,7 кв.м. (а.с. 87).

Положення про студентський
гуртожиток Тернопільського
кооперативного
торговельно-економічного коледжу
затверджено виконуючим обов'язки
директора коледжу 4.08.2008 року за
погодженням з головою профспілки
студентів коледжу.

Пункт 2 вказаного Положення
передбачає можливість використання
власником або уповноваженим ним
органом навчального закладу для
створенню готелю, за погодженням з
профспілковим комітетом студентів,
який повинен бути відокремлений від
гуртожитку".

З рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 22 грудня 2010
року (а.с.103 об., 105) вбачається, що
відповідачу ОСОБА_3 з сім'єю, як
працівнику підприємства системи
Тернопільської облспоживспілки,
надано кімнати в АДРЕСА_1 вказаного
гуртожитку. В даному блоці відповідачі
проживають з 1991 року, а зареєстровані
за вказаною адресою з 1996 року. Дана
обставина підтверджена сторонами при
розгляді справи в апеляційному
провадженні.

З інвентарної справи вказаного
гуртожитку, виготовленої 06.06.1985 року, і
яка оглянута судом апеляційної
інстанції, встановлено, що вказаний
гуртожиток має статус блокового типу в
складі двох кімнат та санвузла, який
розрахований на 5 ліжко - місць.

На даний час в гуртожитку
водопостачання холодної води
здійснюється за графіком ( а.с. 109). З
пояснень представника позивача в суді
апеляційної інстанції встановлено, що
гаряча вода надається мешканцям
гуртожитку лише на кухню, з 80-ти
літрових електричних бойлерів, які
встановлені на 9 та 5 поверхах вказаного
гуртожитку, що узгоджується з довідкою
про відключення вказаного гуртожитку
від гарячого водопостачання (а.с.161-162) .

Аналізуючи в сукупності
обставини справи, судом апеляційної
інстанції встановлено, що в 90-х роках
поселено сім'ю відповідачів у АДРЕСА_1,
який складається з двох кімнат та
відокремленого санвузла з наявністю
умивальника та унітаза, як сім'ю
молодого спеціаліста ОСОБА_3

До передачі на баланс коледжу
дане приміщення гуртожитку
обслуговувалось ЖЕКом
облспоживспілки.

З 2013 року відповідачі вносять
плату в розмірі 800 грн щомісячно, а в
оспорюваний період в сумі, яка
зазначена позивачем в розрахунку (
а.с.14).

Сторонами не оспорюється, що
позивачі користуються
електроенергією, центральним
опаленням та холодною водою, яка
подається в гуртожиток згідно графіку
та електроплитою, яка є в одному
екземплярі в кухонному блоці ( а.с.142-145).

Згідно ст.61 ЦПК -" Обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини."

З позовної заяви, пояснень
представника позивача вбачається, що в
обгрунтування своїх вимог Коледжом
надано ціну позову, яка розрахована
позивачем на підставі наказу№98 від
20.08.2009 року (а.с.13 ) і чинною ухвалою
апеляційного суду Тернопільської
області від 31.03.2011 року встановлено, що
вказаний розрахунок суперечить
вимогам закону та нормативним актам (
а.с.176-178 ).

З пояснень представника Коледжу
та Тернопільської облспоживспілки в
суді апеляційної інстанції
встановлено, що після 2009 року
адміністрацією не переглядались
тарифи на житлово-комунальні послуги в
гуртожитку, незважаючи на неодноразові
перевірки органів, які контролюють
ціноутворення щодо формування цін та
тарифів, та зміни в законодавстві.

З 18.08.2011 року набув чинності
Порядок формування тарифів на послуги
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, який
затверджено Постановою Кабінету
Міністрів №869 від 1.06.2011 року. Вимоги
вказаного нормативного акту позивачем
не закладено в розрахунок оплати за
житлово-комунальні послуги.

Згідно п.38 Постанови Ради
Міністрів УРСР №208 від 3.06.1986 року" Про
затвердження Примірного положення про
гуртожитки"-Громадяни, які проживають у
приміщеннях, що перебувають у їх
відособленому користуванні, вносять
плату за користування жилою площею і за
комунальні послуги по ставках
квартирної плати ( тарифах)
установлених для будинків державного
та громадського фонду"( постанова є
чинною).

Таким чином, судом встановлено, що
приміщення має статус гуртожитку, і є
приватною власністю Тернопільської
облспоживспілки. При передачі його
власником в 2008 році на баланс Коледжу, в
гуртожитку проживали відповідачі, які
були поселені в попередні роки, як
працівники вказаної спілки. При
передачі гуртожитку не обумовлено
питання тарифів для оплати зайнятих
приміщень бувшими працівниками.
Відсутнє і погодження на використання
4331.7 кв.метри жилої площі в якості
гуртожитку для студентів. На даний час
частина приміщень вказаного
гуртожитку здається в оренду іншим
установам та організаціям; в
приміщенні гуртожитку розміщено
адміністрацію коледжу та
обслуговуючий персонал гуртожитку.

Таким чином, фактичне
використання приміщення гуртожитку не
узгоджується зі статусом гуртожитку
для студентів, в якому заборонено
проживання сторонніх осіб, здачу
приміщень в оренду, розміщення служб
навчального закладу.

При вказаних обставинах та в
системному і логічному зв'язку з
нормами права, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про
безпідставність вимог Коледжу про
стягнення з відповідачів оплати за
тарифами згідно наказу №98 від 20.08.2009
року

Згідно статті 309 ЦПК-"Підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права..."

В силу ст.303 част.3 ЦПК
-"Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення
норм.

Оскільки суд першої інстанції
невірно визначився з характером
спірних правовідносин та правовою
нормою, яка підлягає застосуванню,
рішення слід скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
суд апеляційної інстанції,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -
задовольнити.

Скасувати рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 11 грудня 2013
року та ухвалити нове.

Відмовити у позові Тернопільського
кооперативного
торговельно-економічного коледжу до
ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя
особа - Тернопільська обласна спілка
споживчих товариств про стягнення
заборгованості.

Рішення набирає чинності з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.І. Ткач