Справа № 2-144/11
Провадження № 6/304/7/2014
О К Р Е М А У Х В А Л А
І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И
21 лютого 2014 рокум. Перечин
Перечинський районний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого - судді - Шешені М. О.,
при секретарі - Готра І.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду заяву старшого
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Перечинського районного управління
юстиції Клецко І.О. про зміну способу
виконання рішення суду, -
Ухвалою Перечинського районного суду
від 21 лютого 2014 року у задоволенні
заяви старшого державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Перечинського районного управління
юстиції Клецко І.О. про зміну способу
виконання рішення суду відмовлено.
В ході судового розгляду даної справи
було виявлено ряд порушень норм закону,
які були допущені державними
виконавцями відділу ДВС Перечинського
РУЮ при виконанні ними виконавчого
провадження за № ЄДРВП 30117557 по
примусовому виконанню виконавчого
листа № 2-144 від 09.11.2011 року про
стягнення з ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_1,
на користь ОСОБА_3, який мешкає за
адресою: АДРЕСА_2 суму боргу за
договором позики в розмірі 304000,00 грн. та
проценти за користування позикою в
також судовий збір у розмірі 1700,00 грн.
та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі
120,00 грн., а всього 373507,45 грн.
Так, згідно ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов"язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відповідно до ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів (
посадових осіб)- це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів( посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених
Законом, ішими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. Примусове виконання
рішень здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України "Про
державну виконавчу службу".

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб...

Згідно п.1 ч.2 ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження» відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою такі
виконавчі документи, зокрема :
виконавчі листи, що видаються
судами…

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження, а
з виконання рішення

немайнового характеру - у двомісячний
строк. Строк здійснення виконавчого
провадження не виключає час
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження на період проведення
експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної

документації на майно, реалізації
майна боржника, час перебування
виконавчого документа на виконанні в
адміністрації підприємства, установи
чи організації, фізичної особи,
фізичної особи - підприємця, які
здійснюють відрахування із
заробітної плати (заробітку), пенсії
та інших доходів боржника. Строк
здійснення зведеного виконавчого
провадження обчислюється з моменту
приєднання до такого провадження
останнього виконавчого документа.

Згідно ст.32 Закону України «Про
виконавче провадження» заходами
примусового виконання рішень є : 1)
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права)

боржника, у тому числі якщо вони
перебувають в інших осіб або належать
боржникові від інших осіб; 2) звернення
стягнення на заробітну плату
(заробіток) доходи, пенсію, стипендію
боржника; 3) вилучення в боржника і
передача стягувачу певних

предметів,зазначених у рішенні; 4) інші
заходи, передбачені рішенням.

Як встановлено у судовому засіданні з 24
листопада 2011 року на примусовому
виконанні у відділі державної
виконавчої служби Перечинського
районного управління юстиції
знаходиться виконавче провадження за
№ЄДРВП 30117557 по примусовому виконанню
виконавчого листа № 2-144 від 09 листопада
2011 року про стягнення з ОСОБА_2,
мешканця АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3,
який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 суму
боргу за договором позики в розмірі
304000,00 грн. та проценти за користування
позикою в розмірі 30964,25 грн., інфляційні
втрати в сумі 26448,00 грн., три проценти
річних від простроченої суми в розмірі
10275,00 грн., а також судовий збір у
розмірі 1700,00 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 120,00 грн., а
всього 373507,45 грн.

Також встановлено, що за період з 24
листопада 2011 року по 06 лютого 2014 року,
державними виконавцями відділу ДВС
Перечинського РУЮ так і не завершено
виконавче провадження по виконанню
даного виконавчого листа. Замість того,
що б у порядку ст.32 Закону України «Про
виконавче провадження» здійснити
заходи примусового виконання
вищевказаного рішення суду державні
виконавці фактично формально
ставляться до здійснення його
виконання, що є неприпустимим.

Зокрема, про безвідповідальне та
халатне ставлення державних
виконавців до виконання вищевказаного
рішення суду свідчить той факт, що
незважаючи на прийняту державним
виконавцем ще 14 лютого 2012 року
постанову про накладення арешту на все
майно боржника, тільки 25 квітня 2012
року, тобто через два місяці і 11 днів,
державним виконавцем фактично було
накладено арешт на майно боржника, а
саме на 1/2 частину будинку, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та
належить ОСОБА_2, і вже після цього, аж 12
березня 2013 року тобто, через один рік і
27 днів, державним виконавцем було
накладено арешт на інше майно боржника,
а саме побутову техніку та меблі.

Також, про безвідповідальне та халатне
ставлення державних виконавців до
виконання вищевказаного рішення суду
свідчить і той факт, що державні
виконавці неодноразово звертаються до
Перечинського районного суду із
формальними заявами про зміну способу
виконання рішення суду, при цьому
посилаються на одні й ті ж обставини та
надають суду одні й ті ж самі докази, а
саме лист заступника голови
Перечинської РДА, голови органу опіки
та піклування Кравчук О.І. від 02.07.2013 р.
№ 01-14/229, і це при тому, що їм у
задоволенні першої заяви апеляційним
судом Закарпатської області було
відмовлено і детально описано з яких
підстав та як потрібно діяти
державному виконавцю при виконанні
вищевказаного рішення суду.

Отже, виявлені недоліки не можуть
залишатися поза увагою суду і
потребують відповідного реагування
шляхом винесення окремої ухвали, яка
має бути ефективним засобом дотримання
законності та своєчасності виконання
рішень суду відділом Державної
виконавчої служби Перечинського
районного управління юстиції
Закарпатській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.
211 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Про викладене в окремій ухвалі довести
до відома начальника головного
управління юстиції у Закарпатській
області щодо усунення недоліків в
роботі працівників Державної
виконавчої служби Перечинського
районного управління юстиції
Закарпатській області щодо
своєчасного виконання рішень
Перечинського районного суду.

Про результати розгляду окремої
ухвали, вжиті заходи та прийняті міри,
повідомити Перечинський районний суд у
встановлений законом строк.

Окрема ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Закарпатської
області через Перечинський районний
суд протягом 5 днів з дня її
проголошення.

Головуючий: Шешеня М. О.