Справа №173/127/14-ц
Провадження №2/173/358/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області у
складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.,

при секретарі судового засідання
Демяненко С.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в
приміщенні суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В
обґрунтування позовних вимог зазначає,
що 1 липня 2006 року між ним та ОСОБА_2 було
зареєстровано шлюб. Мають спільну
дитину - сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. З
лютого 2013 року припинено шлюбні
відносини та ведення спільного
господарства, що сталося через взаємне
непорозуміння, в тому числі щодо
виховання сина. З цього ж часу вони
проживають окремо, син залишився на
вихованні у позивача. Вважає
збереження сім'ї неможливим через
втрату почуттів кохання, поваги та
довіри. Спору про поділ майна не має. У
зв'язку з цим ОСОБА_1 просив суд
розірвати шлюб, укладений між ним та
ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивач
позов підтримав та просив суд
задовольнити позовні вимоги. Позивач
підтвердив, що не проживає разом з
відповідачем майже рік, спільне
господарство не ведуть. Причиною
розладу сімейних стосунків вважає те,
що його дружина почала ставитися до
нього з неповагою, без його відома
отримала кредит, якій він зараз
сплачує, у зв'язку з чим виникла до неї
недовіра, а також відповідач
повідомила йому, що вона має відносини
з іншим чоловіком. У зв'язку з чим
позивач вважає подальше збереження
шлюбу неможливим. За їх спільною згодою
син залишився проживати разом з ним.
Спору про поділ майна не має.

Відповідач у судовому засіданні
позов визнала, проти задоволення
позовних вимог не заперечує. Також
підтвердила, що майже рік вони
проживають окремо, спільне
господарство не ведуть. Вважає
збереження шлюбу не можливим, просила
суд не надавати час на примирення. За їх
спільною згодою син залишився
проживати з батьком. Спору про поділ
майна не має.

Суд, заслухавши пояснення
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, та оцінивши докази в
їх сукупності, прийшов до наступних
висновків.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

1 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відділом реєстрації актів цивільного
стану Верхньодніпровського районного
управління юстиції у
Дніпропетровській області було
зареєстровано шлюб, про що зроблено
відповідний актовий запис за № 65 (а.с. 3).

Сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження серія
НОМЕР_1.

Сторони не проживають разом з лютого 2013
року, стосунки не підтримують, не
ведуть спільне господарство. Причинами
припинення шлюбних відносин є взаємне
непорозуміння подружжя та небажання
сторін зберегти шлюб.

Таким чином, фактичні взаємини
подружжя свідчать, що між сторонами
остаточно припинено шлюбні відносини і
їх неможливо відновити, отже
збереження шлюбу неможливе та
суперечило б інтересам подружжя. А
тому вимоги позивач про розірвання
шлюбу, укладеного між ним та
відповідачем є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

В судовому засіданні також
встановлено, що малолітній ОСОБА_3 за
спільною згодою подружжя залишився
жити з батьком. У зв'язку з чим суд
вважає, що в частині позовних вимог про
визначення місця проживання дитини з
батьком слід відмовити через
відсутність спору, оскільки сторони
дійшли згоди з цього питання.

Спору про поділ майна подружжя не має.

Також на виконання вимог ст. 115
Сімейного кодексу України, суд вважає
за необхідне надіслати копію рішення
суду після набрання ним законної сили
органу державної реєстрації актів
цивільного стану для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб.

Оскільки від відповідача не надійшло
заяви про відновлення їй дошлюбного
прізвища суд у відповідності до ст. 113
Сімейного кодексу України вважає за
необхідне залишити їй прізвище
«ОСОБА_2».

Вирішуючи при ухваленні рішення
питання про розподіл судових витрат
між сторонами, суд бере до уваги, що при
зверненні до суду позивачем сплачено
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1),
який підлягає стягненню з відповідача
на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 112, 113, 115 Сімейного
кодексу України, ст. ст. 10, 11, 88, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити частково.

Шлюб зареєстрований 1 липня 2006 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Верхньодніпровського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області (актовий запис № 65) між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 - розірвати.

В іншій частині позову - відмовити.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити
прізвище «ОСОБА_2».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, судові
витрати по справі у сумі 243 грн. 60 коп.

Після набрання рішенням законної сили
його копію направити відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Верхньодніпровського районного
управління юстиції у
Дніпропетровській області для
внесення відомостей до Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян та проставлення відмітки в
актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.Ю.Шевченко