Справа № 216/8648/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2014 року Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Філатова К.Б.

при секретарі : Малиця С.О.

за участю :

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Відділ опіки та піклування Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що з 12.09.2009 року перебував у шлюбі з відповідачем.

29 січня 2010 року від шлюбу народилася донька ОСОБА_4.

В травні 2011 року він звертався з позовом про розірвання шлюбу, і подружжю був наданий строк для примирення.

В серпні 2011 року з нього були стягнуті аліменти на користь відповідачки на утримання дитини.

В лютому 2012 року справу про розірвання шлюбу було закрито у звязку з примиренням.

В березні 2012 року відповідачка пішла від нього, залишивши в нього дитину, і повернулася лише в травні 2012 року.

Через тиждень після повернення позивачка забрала дитину і пішла жити до своєї матері.

В жовтні 2012 року позивачка пішла працювати на залізничну дорогу провідником і повернула дитину йому.

Він оформив дитину до дитячого садка, який дитина відвідувала до 25 липня 2013 року, коли відповідачка забрала дитину до себе.

6 серпня 2013 року сестра відповідачки ОСОБА_6 повідомила його про те, що дитина знаходиться в реабілітаційному центрі міста Херсону, а відповідачка в ПНД. Йому подзвонила мати відповідачки і сказала, щоб він забрав дитину. Він зібрав необхідні документи і 7 серпня 2013 року зібрав дитину до себе додому.

22 вересня 2013 року відповідачка обманним шляхом забрала дитину і не повертає її.

Просить визнати місце проживання дитини разом з ним.

Відповідач позов не визнала, суду пояснила, що, коли вона була в шлюбі з позивачем, той неодноразово застосовував до неї насильство, грубо з нею поводився, мав звязки з іншими жінками, по півроку ніде не працював. Внаслідок цього шлюбні відносини були припинені. Коли по роботі вона не могла бути з дитиною, вона приводила дитину до батьків та дідусів позивача, які добре відносилися до дитини. Потім забирала дитину до себе. В 2013 році на її мобільний телефон стали поступати дзвінки та повідомлення з образами та погрозами. Вона вважає, що ці дзвінки організовував позивач, якій і раніше поводився неадекватно. Черговий такий дзвінок стався, коли вона з дитиною знаходилася в Херсоні. В неї стався нервовий зрив, і вона потрапила до лікарні. Оскільки дитину потрібно було забрати, до її сестри ОСОБА_7 подзвонили та повідомили про те, де знаходиться дитина. Сестра звязалася з позивачем, вони сумісно приїхали в Херсон, і забрали дитину, яка жила у батьків позивача до її, відповідачки, виписки із лікарні. Виписавшись із лікарні, вона забрала дитину, і та живе з нею. Вважає, що дитина повинна жити з нею. Просить в позові відмовити.

Представник третьої особи вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачка належним чином виконує батьківські обовязки, належним чином турбується про дитину, працює та забезпечує дитині належне виховання. Вважає, що продовження життя із матерю відповідає інтересам дитини.

Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 12.09.2009 року перебували у шлюбі. 29 січня 2010 року від шлюбу народилася донька ОСОБА_7. В травні 2011 року позивач звертався з позовом про розірвання шлюбу, і подружжю був наданий строк для примирення. В серпні 2011 року з позивача були стягнуті аліменти на користь відповідачки на утримання дитини. В лютому 2012 року справу про розірвання шлюбу було закрито у звязку з примиренням. 6 серпня 2013 року сестра відповідачки ОСОБА_6 повідомила позивача про те, що дитина знаходиться в реабілітаційному центрі міста Херсону, а відповідачка в ПНД. Позивачу подзвонила мати відповідачки і сказала, щоб він забрав дитину. Позивач зібрав необхідні документи і 7 серпня 2013 року сумісно з ОСОБА_6 і її чоловіком їздив в Херсон, звідкіль зібрав дитину до себе додому. 22 вересня 2013 року відповідачка забрала дитину до себе і дитина проживає в неї. Вказані обставини не заперечуються сторонами, крім того вони підтверджуються:

- свідоцтвом про народження дитини (а.с. 7);

- свідоцтвом про шлюб (а.с. 6);

В судовому засіданні допитувалися свідки.

Свідок ОСОБА_8 дідусь позивача в судовому засіданні пояснив, що, коли народилася дитина, дитиною займалася його, свідка, дружина прабабуся дитини. Відповідачка дитиною не займалася. Вважає, що позивачка не може нормально забезпечувати і виховувати дитину.

Свідок ОСОБА_9 сусідка позивача в судовому засіданні пояснила, що дитина постійно живе у батька позивача, батько турбується про дитину. Бабуся працює за кордоном, але присилає речи. Раніше відповідачка зявлялася у батька позивача, але зараз вона, свідок, відповідачку не бачить. Позивач живе із співмешканкою, яка добре ставиться до дитини.

Такі ж пояснення дала свідок ОСОБА_10, добавивши, що з відповідачкою вона не знайома, але бачила її. Кожного разу, коли відповідачка появляється, відбуваються сварки.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що в 2011 році познайомилася з позивачем і з 2012 року стала жити сумісно з ним. Дитина жила з бабусею та дідусем позивача. Позивач працює і утримує сімю. З 2012 року відповідачка з дитиною не проживала, знаходилася з матерю позивача на заробітках за межами міста ОСОБА_5. В неї, свідка, також склалися добрі відносини з дитиною. Крім того, вказаний свідок на питання учасників процесу, пояснила, що ніде не працює, сама має дитину у віці 6 років, яка живе в її, свідка, матері на мкр. Ювілейному в місті Кривому Розі, де ходить до дитсадка. Пояснення цього свідка про те, що її дитина не знайома з дитиною сторін по справі, свідчить про те, що свою дитину вона ніколи не приводила в місце свого мешкання та не знайомила з дитиною сторін по справі. Твердження, що вона забере свою дитину, коли вони закінчать ремонт житла, також викликають сумніви, оскільки, ремонт не був перешкодою проживання дитини сторін, і позивач, звертаючись до суду з цим позовом, намагався негайно забрати дитину, не вказуючи про будь-які незручності, викликані ремонтом або чим будь іншим.

Свідок ОСОБА_12 показала, що відповідачка є її, свідка, онукою. Коли вона жила з позивачем, той поводив себе брутально. Виганяв відповідачку з дитиною вночі на вулицю, викидав її речи у вікно. Відповідачка приходила і жила в неї, свідка. Коли відповідачка з дитиною жила у неї, свідка, позивач приходив вночі пяний, стукав металевою трубою, нецензурно вимовлявся. Дійсно відповідачка виїжджала з міста на заробітки, оскільки позивач ніде не працював. Зароблені гроші відповідачка висилала надсилала для утримання дитини, оскільки позивач не працював, а жив за рахунок своєї матері, яка також постійно виїжджає на заробітки за межи міста ОСОБА_5, в тому числі і сумісно з відповідачкою. Коли відповідачка виїжджала з міста, дитина жила з позивачем, але той нею не займався, дитиною займалися його, позивача, прадід та прабабка. На цей час дитина з відповідачкою живе в її, свідка, будинку, який вона, свідок, має намір залишити відповідачці. Зараз відповідачка працює на постійній роботі, але і раніше, майже не маючі постійної роботи, завжди десь підробляла.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що відповідачка є її, свідка, донькою. Після народження дитина фактично жила як у родичів позивача, так і у родичів відповідачки. Позивачка завжди десь працювала, заробляла гроші, виїжджала на заробітки за межі міста. Позивач пиячив, часто був завжди неадекватним, виганяв відповідачку із дому серед ночі. Був випадок, коли він визвав пожежних і т.п. Така його поведінка привела до того, що у відповідачці стався нервовий зрив. На цей час відповідачка відчуває себе добре, працює на постійній роботі. Дитина живе з нею та бабусею.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що відповідачка є її, свідка, рідною сестрою. Відразу після того, як сестра народила дитину і виписалася із лікарні, пяний позивач поліз до неї, проти її волі добився близькості, що за станом здоровя сестри, було заборонено робити, сестра потрапила до лікарні. Сестра не одного разу пробачала позивачеві його брутальне ставлення до неї, поверталася до нього. Позивач не одного разу виганяв сестру, в тому числі зимою, але сестра пробачала йому таке ставлення до себе. Коли сторони по справі ще знаходилися в шлюбі, у позивача появилася співмешканка, і він вигнав відповідачку. Позивач ніколи і нічого сам не купляв дитині, піклувалися за дитиною його дід з бабусею.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що відповідачка є її, свідка, старшою сестрою. Спочатку сестра з позивачем жили добре. Після того як сестра народила дитину, почалися сварки, позивач почав пиячити. Одного разу, коли сестра відразу після родів виписалася із лікарні, вона, свідок, ночувала в будинку сестри та позивача. Позивач прийшов напідпитку та почав скандал. Вона, свідок, не вникала в суть скандалу і пішла спати. Вночі сестра розбудила її і попросила викликати швидку, оскільки пяний позивач проти волі сестри добився близькості з нею, коли після родів сестрі неможна було цього робити, і в сестри відкрилася кровотеча. Вона, свідок наполягала, щоб сестра звернулася до міліції із заявою про зґвалтування, але сестра людина мяка і подавати заяву відмовилася. Сестра довго пробачала позивачу все і поверталася до нього. Сестра неодноразово виїжджала в інші міста на заробітки, і тоді дитина жила з бабусею та дідусем позивача, які гарно відносилися до дитини. Одного разу, коли сестра з дитиною знаходилися в місті Херсоні, у сестри відбувся нервовий стрес, і вона потрапила у лікарню. Сестра подзвонила їй, свідку, і сказала, що потрібно забрати дитину. Оскільки вона, свідок, та її чоловік не мали прав на дитину, вони звязалися з позивачем. Наступного дня на машині під керуванням чоловіка свідка, вона, свідок, і позивач поїхали забирати дитину. Позивач прийшов до машини на підпитку і з пляшкою пива. Всю дорогу позивач покупав та пив пиво, доки чоловік свідка не сказав, що вигоне його з машини, щоб добирався сам додому сам. Дитину вони відвезли до місця мешкання позивача, де його дід та баба добре ставилися до дитини. Відповідачка з Херсону також приїхала до ОСОБА_5, проходила лікування після нервового зриву. Коли стан її здоровя дозволив це зробити, вона зібрала дитину, і дитина живе з нею. Відповідачка належним чином піклується за дитиною, любить її.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показала, що ніколи не бачила відповідачку напідпитку, ніколи не бачила її дитину, що живе з нею, брудною, але бачила, як позивач на зупинці громадського транспорту задирав відповідачку, ліз до неї дратися. Зі слів відповідачки їй, свідку, відомо, що, коли відповідачка була на заробітках, дитина знаходилася у своїх бабусі та дідуся. З літа 2013 року дитина жиле з відповідачкою. Дитина добре доглядана.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що позивач є її сином, який добре відноситься до дитини. Вона, свідок, постійно жила в Москві на заробітках, звідкіль надсилала допомогу для дитини. Одного разу на заробітках в Москві приблизно місяць з нею знаходилася позивачка, яка залишила дитину у позивача. У позивача створені нормальні умови для життя дитини.

Згідно висновку виконкому виконком вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини разом з матірю.

Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні позивач не довів, що визначення місця проживання сина з ним відповідає дійсним інтересам дитини і не завдасть шкоди її психіці.

Керуючись 10, 57, 60, 131, 179, 218 ЦПК України, а також ст. 141, 161 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в позові відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста ОСОБА_5 протягом 10 днів.

Головуючий суддя Філатов К.Б.