Провадження №2/761/1609/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 лютого 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Юзькової О.Л.

при секретарі
Іовенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про
розірвання шлюбу з відповідачем, який
було зареєстровано 27.10.1990 р. у Палаці
реєстрації шлюбів та новонароджених ,
актовий запис № 5762. Від шлюбу сторони
мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. З вересня 2013 р. позивач та
ОСОБА_2 і продовжувати сімейні
відносини вона не має наміру. Подальше
перебування у шлюбі з відповідачем не є
можливим і зберігати сім'ю немає сенсу,
постійні сварки і непорозуміння стають
цьому на заваді. Також просить покласти
на неї судові витати.

В судовому засіданні позивач
підтримала заявлені вимоги, просила
задовольнити. Зазначила, що збереження
шлюбу не відповідає як її інтересам так
і інтересам дитини. Наголосила, що
строк для примирення не потрібен. Також
пояснила, що після розірвання шлюбу має
бажання залишити прізвище ОСОБА_1.

Відповідач зазначив в судовому
засіданні, що оскільки позивач
переконана в необхідності розірвати
шлюб, він погоджується з її вимогами. Не
заперечував щодо того, що проживає
нарізно з позивачем з вересня 2013 р.,
разом не ведуть спільне господарство
та мають окремі бюджети.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Встановлено і не заперечується
сторонами, що 27 жовтня 1990 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб,
зареєстрований у Палаці реєстрації
шлюбів та новонароджених , актовий
запис № 5762.

Після реєстрації шлюбу позивач
отримала прізвище - ОСОБА_1.

Як встановлено в судовому
засіданні, від шлюбу сторони мають
неповнолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України,
позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Судом встановлено, і це визнано
сторонами, що позивач та відповідач не
ведуть спільного господарства, мають
окремі бюджети та проживають окремо
один від одного з вересня 2013 р.

Як пояснили в судовому засіданні
позивач, збереження шлюбу не
відповідає, як її інтересам так і
інтересам дитини, строк для примирення
сторін не потрібен.

Відповідач погодився на
розірвання шлюбу, не заперечував щодо
викладених позивачем обставин.

Доказів, які свідчили б про можливість
примирення позивача, відповідача в
ході розгляду справи отримано не було.

Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено,
що суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

За встановлених обставин, зважаючи на
те, що відповідач не заперечує щодо
задоволення позову, суд вважає за
можливе задовольнити вимогу позивача
про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_2,
оскільки його збереження не відповідає
інтересам сторін.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач після розірвання шлюбу бажає
залишити прізвище, отримане після
укладання шлюбу.

Розподіляючи судові витрати, суд
керується вимогами ст. 88 ЦПК України,
проте бере до уваги прохання позивача
покласти такі витрати на неї.

Керуючись ст. ст. 3,10,15,30,57,60,61,88,169,212- 215,
ЦПК України; ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного
Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 27 жовтня 1990 року в м.
Києві у Палаці реєстрації шлюбів та
новонароджених , актовий запис № 5762
розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1
прізвище «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення набирає законної сили в разі
закінчення вищезазначених строків, або
якщо його не скасовано після розгляду
справи судом апеляційної інстанції.

Суддя