Справа №:124/9623/13-цГоловуючий суду
першої інстанції:Федоренко Е.Р.№
провадження:22-ц/190/1024/14Доповідач суду
апеляційної інстанції:Підлісна І. А.
________________________________________________________________________
______________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого судді:Підлісної І.А.,
суддів:Белинчук Т.Г. Ісаєва Г.А. при
секретарі:Урденко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 до Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен банк Аваль» про
стягнення грошовий коштів, нарахованих
на суму вкладів, та інфляційних втрат,
за апеляційними скаргами Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
банк Аваль» та представника ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 - ОСОБА_10 на рішення
Центрального районного суду м.
Сімферополя від 20 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

20.08.2013року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
звернулися до Приватного
акціонерного товариства «Райффайзен
банк Аваль» з позовом про стягнення
суми збитків, пов'язаних з інфляцією,
які виникли внаслідок несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання
відповідачем(а.с. 4).

В уточненій позовній заяві ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 просять стягнути з
Приватного акціонерного товариства
«Райффайзен банк Аваль»: проценти,
нараховані на суми депозитних вкладів
за період з 11.06.2009 року по 21.08.2012 року -
1277 777 грн 70 коп, 749 394,14грн, 957491,06грн;
витрати, пов'язані з інфляцією за
період з 18.01.2010року по 21.08.2012 року - 849725
грн. (а.с. 70).

Рішенням Центрального районного
суду м. Сімферополя від 20 грудня 2013 року
позов ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 задоволено
частково. Стягнено з Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
банк Аваль» на користь ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 в рівних частинах грошові кошти
по депозитному договору № 3 від 14
травня 2009 року в розмірі 191506,85грн.
Стягнено з Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен банк Аваль» на
користь ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в рівних
частинах грошові кошти по депозитному
договору №4 від 18 травня 2009 року в
розмірі 103277,73грн. Стягнено з Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
банк Аваль» на користь ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 в рівних частинах грошові кошти
по депозитному договору №3 від 18
травня 2009 року в розмірі 103277,73грн. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено. Стягнено Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
банк Аваль» на користь ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 в рівних частках судовий збір у
розмірі 3441грн.

В апеляційній скарзі ПАТ«Райффайзен
банк Аваль» просить рішення суду
скасувати та відмовити в задоволенні
позову. Вказує, що судовими рішеннями
вже встановлено факти, які в силу
вимог ст. 61 ЦПК України, звільняють
банк від обов'язку доказування
безпідставності заявлених вимог, та не
можуть заперечуватися позивачами в
іншому судовому процесі.

В апеляційній скарзі представник
позивачів вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню повністю. Навів
доводи, які є аналогічними викладеним в
позовній заяві.

Заслухавши суддю - доповідача,
вислухавши осіб, що з'явились до суду,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скаргах доводи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ПАТ «Райффайзен банк Аваль» є
обґрунтованою, а апеляційна скарга
представника позивачів задоволенню не
підлягає.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з того, що вимоги позивачів
про стягнення у відповідності до ст.
625 ЦК України збитків, пов'язаних з
інфляцією, не можуть бути задоволенні,
оскільки рішенням Апеляційного суду м
Києва від 22.02.2012 року встановлено
преюдиційний факт, що на
правовідносини сторін, пов'язані з
спадкуванням грошового вкладу,
положення ст. 625 ЦК України не
розповсюджуються. Стосовно вимог про
стягнення процентів по договорам
банківського вкладу, суд визнав їх
обґрунтованими частково, стягнувши на
користь позивачів проценти,
встановлені для договорів
банківського вкладу на умовах «вкладу
на вимогу».

З матеріалів справи вбачається, що 14
травня 2009 року між ВАТ «Райффайзен банк
Аваль» в особі Центрального
Ялтинського відділення КРД ВАТ
«Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_11 було
укладено депозитний договір № 3
на вклад «Вільні кошти», за умовами
якого він передав банку грошові кошти в
сумі 2 000 000грн. строком до 14 червня 2009
року, а банк зобов'язався повернути
вказану суму грошових коштів і
сплатити 20 % річних за користування
вказаними грошовими коштами.

18 травня 2009 року між ВАТ «Райффайзен
банк Аваль» в особі Центрального
Ялтинського відділення КРД ВАТ
«Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_11 було
укладено депозитний договір № 4
на вклад «Вільні кошти», за умовами
якого він передав банку грошові кошти в
сумі 300 000євро строком до 18 червня 2009
року, а банк зобов'язався повернути
вказану суму грошових коштів і
сплатити 7,25% річних за користування
вказаними грошовими коштами.

18 травня 2009 року між ВАТ «Райффайзен
банк Аваль» в особі Центрального
Ялтинського відділення КРД ВАТ
«Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_11 було
укладено депозитний договір № 3
на вклад «Вільні кошти», за умовами
якого він передав банку грошові кошти в
сумі 300000доларів США строком до 18 червня
2009 року, а банк зобов'язався повернути
вказану суму грошових коштів і
сплатити 12,50% річних за користування
вказаними грошовими коштами (а.с.96-98).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 помер (а.с. 95).
Позивачі отримали свідоцтво про право
на спадщину за законом 18.01.2010 року.

Рішенням Апеляційного суду м Києва від
22.02.2012 року, залишеного без змін ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України
від 25.05.2012року, стягнено з ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» на користь
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 суму
депозитного вкладу з процентами -
всього 7638167,64 грн, за період, що
завершився строком відкриття спадщини.
Цим рішенням відмовлено в стягненні
суми боргу з врахуванням коєфіцієнту
інфляції, 3% річних, з посиланням на те,
що на дані правовідносини положення ст.
625 ЦК України не поширюються (а.с. 54).
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
вУкраїни від 25.05.2012 року зазначене
рішення Апеляційного суду м Києва
залишено без змін(а.с. 91).

21.08.2012року рішення суду від 22.02.2012 року
було виконано.

Рішенням Апеляційного суду АРК від
25.04.2013 року та залишеною в силі
частиною рішення Центрального
районного суду м. Сімферополя від
30.01.2013року було стягнено з ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» на користь
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відсотки у сумі
197582 грн 25 коп, за період з 18.01.2010 року по
21.08.2012року (а.с. 57).

Зі змісту рішення вбачається, що на
вирішенні суду знаходився спір за
позовом про стягнення процентів за
користування чужими грошовими
коштами, набутими без достатньої
правової підстави, виходячи із 12,75%
річних відповідно до укладених
депозитних договорів. Судом були
встановлені наступні факти: ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» утримував у
себе грошові кошти, що за правом
спадкування належать позивачам, без
достатньої правової підстави з
18.01.2010року по 21.08.2012року; за вказаний
період позивачі мають право на
отримання процентів за користування їх
грошима за правилами ст.1214, 536 ЦК
України, тобто встановлених ст. 625 ЦК
України - 3% річних (за період з 18.01.2010
року по 21.08.2012 року з суми 7628167 грн 64
коп, що становить 592746 грн 75 коп.) (а.с.
57-60)

Ухвалою ВССУ від 20.06.2013року рішення
Центрального районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 30 січня 2013 року
в частині, що не скасована апеляційним
судом, та рішення Апеляційного суду АР
Крим від 25 квітня 2013 року залишено без
змін (а.с. 107). При цьому ВССУ зазначив,
що: «відповідно до ст. 1214 ЦК України у
разі безпідставно одержання чи
збереження грошей нараховуються
проценти за користування ними(ст. 536 ЦК).
Згідно зі ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.
Апеляційний суд ухвалюючи рішення про
часткове задоволення позову,
обґрунтовано виходив з того, що банк
безпідставно утримував грошові кошти
позивачів з 18 січня 2010 року по 21 серпня
2012 року, а тому вони мають право на
отримання процентів за користування їх
грошима за правилами ст. 536 ЦК України».

Тобто, вищевказаними судовими
рішеннями від 22.02.2012 року та від 25.04.2013
року на користь позивачів було
стягнено суми вкладу по депозитному
договору № 3 від14 травня 2009 року
в розмірі 2 000 000грн.; суми вкладу по
депозитному договору № від 18
травня 2009 року в розмір 300000євро, що за
курсом НБУ на момент ухвалення рішення
становить 3168270грн.; суми вкладу по
депозитному договору № 3 від 18
травня 2009 року в розмірі 300000 доларів
США, що за курсом НБУ на момент
ухвалення рішення становить
2396220грн.(а.с. 54-56);

проценти за вказаними депозитними
договорами до 11.06.2009 року, тобто до дня
смерті вкладника; (а.с. 54-56)

проценти за користування чужими
грошовими коштами у разі
безпідставного одержання чи
збереження грошей (ст.ст. 1214, 536 ЦК), які
визначені як 3% річних(за аналогією
закону, а не як міру відповідальності),
за період з 18.01.2010 року (дата отримання
свідоцтва про право на спадщину) до
21.08.2012року (дата отримання суми
вкладів спадкоємцями )(а.с. 57-60).

Вказані судові рішення набули
законної сили.

Згідно з ч 3 ст 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч 2 ст. 223 ЦПК
України після набрання рішенням суду
законної сили сторони та треті особи із
самостійними вимогами, а також їх
правонаступники не можуть знову
заявляти в суді ту саму позовну вимогу
з тих самих підстав, а також оспорювати
в іншому процесі встановлені судом
факти і правовідносини.

В постанові Верховного Суду
України від 18.09.2013 року, яка прийнята з
підстав ст. 355 ЦПК, висловлена правова
позиція, про те, що «зобов'язання за
договором банківського вкладу не
пов'язані з особою вкладника, а тому не
припиняються у зв'язку з його смертю.
До спадкоємців переходить право на
вклад у банку та проценти, нараховані
на суму вкладу до дня фактичного
повернення коштів».

Посилаючись на зазначену
постанову ВСУ, позивачі подали позов до
суду про стягнення процентів по
депозитним вкладам за період з
11.06.2009року по 21.08.2012року, вважаючи що
зобов'язання за договором
банківського вкладу не припинилися в
зв'язку зі смертю вкладника, а тому за
період з 11.06.2009 року банк утримував
грошові кошти не без достатніх
правових підстав, а на підставі діючих
договорів банківських вкладів, а отже
повинен сплатити проценти,
встановлені вказаними договорами.

Але, рішенням Апеляційного суду
АРК від 25.04.2013 року, яке залишено без
змін судом касаційної інстанції, вже
визначено, що з 11.06.2009 року банк
утримував у себе суми депозитних
вкладів без достатніх підстав (ст. 1214 ЦК
України), за що повинен сплатити
проценти у відповідності до ст. 536 ЦК
України. ОСОБА_7 взагалі рішення
Центрального районного суду м
Сімферополя від 30.01.2013року, яким їй було
відмовлено в позові, не оскаржувала
(а.с.102).

У відповідності до ст. ст. 223, 61
ЦПК України ці встановлені судом факти
та правовідносини не можуть
оспорюватися в іншому процесі, так як
судові рішення про стягнення на
користь ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за період з
11.06.2009 року по 21.08.2012року на підставі
ст.ст. 1214, 536 ЦК, по 197 582 грн 25 коп
кожному, набрали законної сили.

Вирішення цього питання інакше,
буде суперечити нормам процесуального
права; призведе до стягнення
(подвійне) грошових сум за один і той
самий період з різних взаємовиключних
підстав (ст. 1214 ЦК та 1060 ЦК ).

Що стосується вимог про
стягнення збитків, пов'язаних з
інфляцією, на підставі ст. 625 ЦК
України, то колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про їх безпідставність та
виходить з наступного.

Рішенням Апеляційного суду м
Києва від 22.02.2012 року, позивачам
відмовлено у застосуванні до сум
депозитних вкладів положень ст. 625 ЦК
України через те, що в правовідносинах
сторін відбувся перехід із сфери
регулювання договірних відносин до
сфери регулювання відносин
спадкування (а.с. 56).

Рішення набрало законної сили,
що викликає правові наслідки,
передбачені ст. 61, ч 2 ст 223 ЦК України.
Враховуючи, що рішенням суду визначено,
що із встановлених обставин
випливають саме такі правовідносини
сторін, та відмовлено в застосуванні
до цих правовідносин положень ст. 625
ЦК України, дані факти та
правовідносини не можуть
оспорюватися сторонами в іншому
процесі, з посиланням на
невідповідність висновків суду
правовим позиціям, висловленим ВСУ.
Цивільним процесуальним кодексом
України передбачено інші механізми
перегляду судових рішень, що набрали
законної сили.

Окрім цього, позивачі просять
стягнути збитки з врахуванням індексу
інфляції у відповідності до ст. 625 ЦК
України, надавши розрахунок із суми
7628167 грн 64 коп, яка була стягнена
рішенням Апеляційного суду м Києва від
22.02.2012 року. Між тим, до цієї суми
входять суми за договорами
банківського вкладу від 18.05.2009, 18.05.2009
року за умовами яких банку
передавалися кошти в іноземній
валюті. Офіційний індекс інфляції
визначає рівень знецінення
національної грошової одиниці
України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до ч 1 ст 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. На
користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль»
належить стягнути понесені ним
витрати на сплату судового збору (а.с.
142).

Керуючись статтями 303, 304, 307, 313, 314,
316, 317 Цивільного процесуального
кодексу України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
банк Аваль» задовольнити. Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 - ОСОБА_10, відхилити.

Рішення Центрального районного суду
м. Сімферополя від 20 грудня 2013 року в
частині стягнення з ПАТ «Райффайзен
банк Аваль» на користь ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 грошових сум за депозитними
договорами та судових витрат
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким в частині стягнення
з ПАТ «Райффайзен банк Аваль» на
користь ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
грошовихкоштів за депозитним
договором №3 від 14 травня 2009року,
за депозитним договором № від 18
травня 2009року, за депозитним договором
№ 3 від 18 травня 2009 року,
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на
користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль»
судові витрати у розмірі 1720 грн 50 коп, в
рівних частках.

В іншій частині рішення
Центрального районного суду м
Сімферополя від 20.12.2013 року залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Судді

Підлісна І.А. Белинчук
Т.Г. Ісаєв Г.А.