У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: орган опіки та
піклування Самарської районної у м.
Дніпропетровську ради, прокуратура
Індустріального району м.
Дніпропетровська, про позбавлення
батьківських прав та за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи:
орган опіки та піклування Самарської
районної у м. Дніпропетровську ради,
прокуратура Індустріального району
м. Дніпропетровська, про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 3 вересня
2013 року й ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 3 грудня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що 23 квітня 2002 року
вона розірвала шлюб із ОСОБА_5, від
шлюбу вони мають сина - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу
дитина залишилася проживати з нею.
Відповідач взагалі не приймає участі у
вихованні сина, не цікавиться його
навчанням у дитячому садочку, не
відвідує дитину вдома, аліменти на
утримання дитини не сплачує,
вихованням дитини займається лише вона
та її чоловік - ОСОБА_7

Ураховуючи те, що ОСОБА_5 не виконує
свої батьківські обов'язки,
передбачені законом та моральними
засадами суспільства, самоусунувся від
будь-якого спілкування з дитиною, її
виховання та утримання, а син не бажає
спілкуватися з батьком, ОСОБА_4 просила
суд позбавити відповідача
батьківських прав відносно сина -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У лютому 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 та
просив зобов'язати останню усунути
перешкоди в його спілкуванні з дитиною
- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановити час
протягом якого він може спілкуватися з
сином.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від
3 вересня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 3 грудня
2013 року, у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5
задоволено та усунуто йому перешкоди у
спілкуванні сином - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом зобов'язання
ОСОБА_4 не чинити цьому перешкод.
Визначено спосіб участі ОСОБА_5 у
вихованні та спілкуванні з сином, а
саме: першої та третьої неділі кожного
місяця з 12:00 год. до 18:00 год. він має
право побачення та спілкування з сином,
з можливістю таких систематичних
зустрічей у місцях та помешканнях
приналежних до об'єктів громадського
дозвілля і відпочинку дітей, без
обмежень переміщення; надано ОСОБА_5
можливість спільного проживання з
сином раз на рік, за місцем проживання
ОСОБА_5, під час літніх канікул дитини,
тривалістю 14 календарних
днів з можливістю виїзду на відпочинок.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким її
позовні вимоги задовольнити, у
задоволенні зустрічного позову
відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суди на підставі належним
чином оцінених доказів, поданих
сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно
застосувавши норми СК України, дійшли
правильного висновку про те, що
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків і
підстав для застосування такого заходу
до ОСОБА_5 немає.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від
3 вересня 2013 року й ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 3
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта