Справа № 296/7039/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"03" лютого 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира
у складі:

головуючого - судді Маслак В.П.,

при секретарі Щетиніної Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку "Приват
Банк" до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди, -

В С Т А Н
О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом
про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної
шкоди в сумі 15224,71 грн., 1040,24 рос.рублів,
що складає 260,06 грн. Позовні вимоги
мотивовані тим, що відповідачка
працювала в ПАТ КБ "Приват Банк" на
посаді касира-операціоніста з 19.11.2012р.
Між сторонами було укладено договір
про повну індивідуальну матеріальну
відповідальність №21639618 від 19.11.2012р.
Відповідачка неналежним чином
виконувала свої посадові обов"язки, в
зв"язку з чим спричинила збитки на
загальну суму 15484,77 грн., яка
складається з наступного:

1000 рос.руб. матеріального збитку та
40,24рос. руб. пені, що разом за курсом НБУ
становить 260,06грн.;

- 14688,13 грн. - матеріальних збитків, 536,58
грн. - пені.

Предстанвик позивача в засідання суду
не з"явився, в надісланому на адресу
суду клопотанні просить розглядати
справу за його відсутності, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі та не
заперечує проти заочного розгляду
справи.

Відповідачка в засідання суду не
з"явилася, судова повістка, направлена
на її адресу, зазначену в довідці
адресно-довідкового підрозділу
територіального органу ДМС України,
вручена особисто 26.11.2013р.

Враховуючи вищевикладене, у
відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК
України, беручи до уваги наявні у
справі дані про права та
взаємовідносини сторін, суд ухвалив
провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи в
межах заявлених позовних вимог, вважає
позов обґрунтованим та таким, що
підлягає до задоволення.

Згідно трудового договору №21639618 від
19.11.2012р. ОСОБА_1 прийнята на посаду
касира-операціоніста в ПАТ КБ "Приват
Банк".

19.11.2012р. сторонами підписано договір
про повну матеріальну
відповідальність №DOG21639618, згідно п.2.1
якого працівник приймає на себе повну
матеріальну відповільність за
незабезпечення цілісності і/або
схоронності матеріальних цінностей
роботодавця при виконанн покладених
трудовим договором і локальними актами
роботодавця трудових обов"язків і
встановлених законодавством вимог,
порушення яких тягне до фінансових
втрат роботодавця.

Відповідно до п.4.1 вказаного договору
підставою для притягнення працівника
до матеріальної відповідальності є
заподіяний діями або бездіяльністю
працівника матеріальний збиток і/або
ушкодження матеріальних цінностей, які
належать роботодавцеві і/або іншим
особам, матеріальні цінності яких
перебувають у користуванні
роботодавця на підставі відповідних
угод між роботодавцем і такими особами.

Як вбачається з актів №19175065 від
20.11.2012р., №19210097 від 27.11.2012р., №19577484 від
11.12.2012р., №20263115 від 08.01.2014р. при
проведенні ревізії цінностей виявлено
недостачу 16931,00 грн. та 1000 рос.руб.

Як вказує позивач, частина нестачі була
погашена відповідачкою за рахунок
особистих коштів - 612,74 грн. та за
рахунок утримання із заробітної плати -
836,11 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи , а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала; особа,
яка завдала шкоди, звільняється від
її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству внаслідок порушення
покладених на них трудових обовязків
зазначено в ч.1 ст.130 КЗпП .

Матеріальна відповідальність понад
середній місячний заробіток
допускається лише у випадках ,
зазначених у законодавстві зазначено
у ч.2 ст. 132 КЗпП .

Відповідно до законодавства
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди заподіяної з їх вини
підприємству у випадках коли між
працівником і підприємством
відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу
укладено письмовий договір про
взяття на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та
інших цінностей , переданих йому для
зберігання або для інших цілей , що
передбачено п.1 ч.1 ст. 134 КЗпП .

Відповідно до ч.1 ст.135-3 КЗпП розмір
заподіяної підприємству шкоди
визначається за фактичними витратами
, на підставі даних бухгалтерського
обліку , виходячи з балансової
вартості (собівартості) матеріальних
цінностей за вирахуванням зносу з
установленими нормами; у разі
недостачі розмір шкоди визначається
за цінами , що діють у даній
місцевості на день відшкодування
шкоди .

В ст.136 КЗпП України зазначено, що
покриття шкоди працівниками в розмірі,
що не перевищує середнього місячного
заробітку, провадиться за
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу, а
керівниками підприємств, установ,
організацій та їх заступниками - за
розпорядженням вищестоящого в порядку
підлеглості органу шляхом
відрахування із заробітної плати
працівника. Розпорядження власника або
уповноваженого ним органу або
вищестоящого в порядку підлеглості
органу має бути зроблено не пізніше
двох тижнів з дня виявлення заподіяної
працівником шкоди і звернено до
виконання не раніше семи днів з дня
повідомлення про це працівникові. Якщо
працівник не згоден з відрахуванням
або його розміром, трудовий спір за
його заявою розглядається в порядку,
передбаченому законодавством. У решті
випадків покриття шкоди провадиться
шляхом подання власником або
уповноваженим ним органом позову до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, суд дійшов висновку, що вина
відповідачки підтверджується в
повному обсязі.

Згідно ч.2 ст.551 ЦК України, якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Відповідальність у вигляді стягнення
пені умовами трудового договору або
договору про матеріальну
відповідальність не передбачена. За
вказаних обставин, у стягненні 536,58 грн.
пені та 40.24 рос.руб. пені в позові слід
відмовити.

Відповідачка не надала суду доказів
відшкодування шкоди в розмірі 14688,13 грн.
та 1000рос.руб., що за курсом НБУ
становить 252,30грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог в частині стягнення 14688,13 грн.
шкоди та 1000 рос.руб. шкоди, що за курсом
НБУ становить 252,30 грн.

Керуючись ч.1 ст.130 , ч.2 ст. 132 , п.1 ч.1 ст.
134 , ч.1 ст. 135-3 , ч.3 ст.136 КЗпП України, ст.
257, ч.1, 2 ст.1166 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60,
88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку "Приват
Банк", , р/р 3111, МФО
305299, 14940,43 грн. збитків.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку "Приват
Банк", , р/р 0001, МФО
305299, 149 грн. 40 коп. витрат зі сплати
судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка подається
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем
до Апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м. Житомира протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
В. П. Маслак