У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Лесько А.О., Червинської М.Є.,
Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за скаргою
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
зацікавлені особи: головний державний
виконавець Орджонікідзевського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції, приватне підприємство
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» в особі Запорізької філії,
публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» про визнання
дій державного виконавця
неправомірними, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 14 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаною скаргою, посилаючись на
те, що 05 квітня 2012 року
Орджонікідзевським відділом державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції (далі -
Орджонікідзевським ВДВС ЗМУЮ) відкрито
виконавче провадження
№ 32007183 на підставі виконавчого листа
від 07 грудня 2010 року по справі
№ 2-420/2010 року про звернення стягнення
на квартиру, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 і належить на праві
власності ОСОБА_1 та за рахунок коштів
отриманих від реалізації даної квартир
задовольнити вимоги ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» у розмірі 830 118 грн.
76 коп.

Згідно матеріалів виконавчого
провадження, державним виконавцем
вищевказана квартира передана для
реалізації ПП «Спеціалізоване
підприємство «Юстиція» в особі
Запорізької філії. Торги з реалізації
квартири були призначені на 14 грудня 2013
року, але не відбулися у зв'язку з
відсутністю купівельного попиту. 16
січня 2013 року державним виконавцем
винесено Акт про зниження вартості
арештованого майна на 25 відсотків.

Торги, призначені на 08 лютого 2013 року не
відбулися у зв'язку з відсутністю
купівельного попиту. Після чого, 18
лютого 2013 року державним виконавцем
винесено Акт про зниження вартості
арештованого майна, згідно з яким,
вартість квартири, переданої для
реалізації з остаточною ціною 223 014 грн.
55 коп., що складає не більше 50/% від
початкової вартості майна.

Під час примусового виконання
виконавчого документу державним
виконавцем було допущено ряд грубих
порушень діючого законодавства у
зв'язку з чим його дії в частині
винесення Акту про зниження вартості
арештованого майна від 18 лютого 2013 року
є незаконними, оскільки державний
виконавець зобов'язаний був керуватись
ст. 49 Закону України «Про іпотеку» у
редакції дії на момент укладення
кредитного договору та договору
іпотеки , яка не передбачала проведення
третіх прилюдних торгів зниження
вартості оцінки майна до 50% від
початкової вартості майна.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив
визнати неправомірними дії державного
виконавця Орджонікідзевського ВДВС
ЗМУЮ зі складання акту про зниження
вартості арештованого майна від 18
лютого 2013 року; зобов'язати державного
виконавця Орджонікідзевського ВДВС
ЗМУЮ скасувати акт про зниження
вартості арештованого майна від 18
лютого 2013 року.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2013 року
скаргу ОСОБА_1 про визнання дій
державного виконавця неправомірними
задоволено. Визнано протиправними дії
державного виконавця
Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ щодо
складання акту про зниження вартості
арештованого майна від 18 лютого 2013
року. Скасовано акт головного
державного виконавця
Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ про
зниження вартості арештованого майна
від 18 лютого 2013 року, а саме, квартири,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 14 січня 2014 року ухвалу суду
першої інстанції скасовано та
постановлено нову ухвалу про відмову у
задоволенні скарги.

У касаційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалу апеляційного
суду та залишити в силі ухвалу суду
першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалене з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарг про порушення норм
матеріального та процесуального права
безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційних скарг і
залишення оскаржуваного судового
рішення без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 14 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
А.О.
Лесько

М.Є. Червинська

В.А Черненко