Номер провадження № 22-ц/785/2540/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Косогор Г. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області в складі :

головуючого
Косогор Г.О.

суддів Ісаєвої
Н.В., Комлевої О.С.

при секретарі
Жус І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
20 грудня 2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів,

встановила:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом про стягнення з
ОСОБА_2 аліментів у розмірі 700 гривень
щомісячно, на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 посилалась на те, що з 2007 року
знаходилась у фактичних шлюбних
відносинах з відповідачем ОСОБА_2.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син,
ОСОБА_4. Відповідач не надає
матеріальну допомогу на утримання
дитини, у зв'язку з чим позивачка
вимушена була звернутися до суду.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
визнав частково, погодився платити
щомісячно на утримання сина ОСОБА_4
аліменти у розмірі 500 гривень.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 20 грудня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_3 було задоволено:
стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачка
аліменти на утримання ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 700 гривень
щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2013 року
по 27 жовтня 2026 року.

На дане рішення була принесена
апеляційна скарга ОСОБА_2, в якій
ставиться питання про зміну рішення
суду першої інстанції в частині
визначення суми розміру аліментів.

Заслухавши доповідача, який доповів
зміст оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги та заперечення на
неї, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст. 11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 знаходились у
фактичних шлюбних відносинах з 2007 року;
сторони є батьками неповнолітньої
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач, являючись батьком,
зобов'язаний нести рівні з позивачем
матеріальні витрати, відповідно до ст.
141 СК України: «мати, батько мають рівні
права та обов'язки щодо дитини,
незалежно від того, чи перебували вони
у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між
батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо
дитини».

Згідно ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, суд вірно вважав доведеним
обов'язок відповідача, який є батьком
дитини та проживає окремо від неї,
сплачувати аліменти на її утримання, та
присудив до стягнення аліменти на
утримання дитини у розмірі,
визначеному позивачем.

Суд перевірив усі докази, які навели
сторони у підтвердження своїх вимог та
заперечень, навів у рішенні фактичні
обставини, які були встановлені судом
при розгляді справи, вірно застосував
правові норми, що регулюють ці
правовідносини, та зробив вірний
висновок про задоволення позовних
вимог ОСОБА_3.

Судова колегія не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо
зменшення розміру аліментів, оскільки
обов'язок утримувати дитину є рівною
мірою обов'язком як матері, так і
батька. Тому суд першої інстанції,
виходячи з принципів розумності та
справедливості, дійшов вірного та
обґрунтованого висновку щодо
необхідності стягнення з ОСОБА_2
аліменти у розмірі 700 гривень
щомісячно, на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4.

Інших доводів, які б спростовували
висновки суду першої інстанції та які б
мали правове значення, у апеляційній
скарзі не наведено.

Таким чином, судова колегія дійшла до
висновку, що суд першої інстанції в
межах заявлених вимог повно і всебічно
розглянув справу, дав належу оцінку
наданим доказам, постановив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 308, 313-315 ЦПК України,
судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 20 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
на протязі двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
___________________ Г.О. Косогор

Судді
___________________ О.С. Комлева

___________________ Н.В. Ісаєва