Справа № 212/127/13- ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу у складі :

Головуючого, судді : ВОДОП 'ЯНОВА С. М.,

при секретарі : Василенко С.М.

розглянувши за участі представника
позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, відповідача
ОСОБА_5, третьої особи яка заявляє
самостійні вимоги - ОСОБА_6 у відкритому
судовому засіданні у залі суду у місті
Кривому Розі цивільну справу за
позовом ;

ОСОБА_3 до ОСОБА_5, про стягнення
боргу за розпискою, та за позовом
третьої особи яка заявляє самостійні
вимоги - ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про
стягнення коштів ,

В С Т А Н О В И В ;

До Жовтневого районного суду міста
Кривого Рогу звернувся ОСОБА_3 з
позовом до ОСОБА_5, про стягнення боргу
за розпискою.

Представник позивача в справі ОСОБА_4 у
судовому засіданні суду подав уточнену
позовну заяву про стягнення боргу за
договором позики, у якій зазначив, що
позивач ОСОБА_3, 28 вересня 2009 року за
розпискою передав позичальникові
ОСОБА_5 (Відповідачу) апарат УЗІ моделі
« Logig 100» з трьома датчиками без
принтеру. Заборгованість за отримання
цього апарату УЗІ становить 3 800 доларів
США. ОСОБА_5 зобов'язався повернути суму
основного боргу за розпискою до 30
грудня 2009 року.

Позивач посилаючись на ст. 258 ЦК
України, зазначає, що у разі
невиконання відповідачем своїх
зобов'язань за борговою розпискою
повинні бути враховані штрафні санкцій
у розмірі 3 % що становить - 114,00 доларів
США, та пеня в сумі - 679,04 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України,
зобов'язання має бути виражене у
грошовій одиниці України - гривні.

Офіційний курс НБУ гривні до долару
Сполучених штатів Америки станом на
25.12.2012 р.(дату подання позовної заяви)
становить 1 долар США - 7,993 гривні, тому
матеріальні вимоги Позивача в
гривневому еквіваленті становлять:
36712,12 грн.

- 3 800,00 доларів США - 30 373, 4 гривні. ,

- 114,00 долари США -911,20 грн.

- 679,04 доларів США - 5427,56 грн.

На підставі викладеного представник
позивача просить суд стягнути з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_3 суму основного боргу
за розпискою у розмірі - 30 373, 40 грн., 3 %
річних штрафу з простроченої суми, у
розмірі - 911,20 грн. та пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожен день прострочення зобов'язання в
сумі - 5427,56 грн. Та крім того стягнути з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір,
у розмірі 367,12 грн. пропорційно стягнуті
сумі.

Третя особа в справі ОСОБА_6, заявила в
судовому засіданні самостійні вимоги
на предмет спору до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 і
просить у своїй позовній заяві
стягнути з відповідача грошову суму у
розмірі - 18356,8 грн. на її користь, тому,
як вона вказала - що майно придбане під
час шлюбу є спільною сумісною
власністю подружжя.

У своїй додатковій позовній заяві
ОСОБА_6 просить суд поновити їй строк
для звернення до суду з цим позовом.

В обгрунтвання своїх позовних вимог
ОСОБА_6 зазначила, що нещодавно, їй
стало відомо про те, що суддею
Жовтневого районного суду міста
Кривого Рогу, відкрито провадження у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, про стягнення заборгованості
за договором позики у розмірі - 36 712,12
грн.

В обґрунтування заявлених вимог,
ОСОБА_3 посилається на те, що між ним та
ОСОБА_5 був укладений договір 05 червня
2008 року, відповідно до п. 1.1. якого
останній надав їй діагностичну
ультразвукову систему «Logiq 100 PRO» з
трьома датчиками без принтеру, а вона
зобов'язалася прийняти та оплатити цей
товар в розмірі 9700 доларів США (47 000
грн.).

Вона і її колишній чоловік ОСОБА_3, на
той момент заплатили відповідачу
ОСОБА_5 частину вартості апарату, а
саме; - 3800 доларів США (30373, 40 грн.)

28 вересня 2009 року вони повернули товар
ОСОБА_5, а той зобов'язався повернути
суму основного боргу за розпискою
не пізніше 30 грудня 2009 року у порядку,
визначеному договором, але він борг не
повернув.

Після укладання договору позики,
відповідач отримав товар, однак в строк
не виконав своє грошове зобов'язання та
не повернув позивачу позику в порядку
та на умовах, визначених Договором, а
тому у відповідача виник борг у розмірі
наданої позивачем позики, який і
підлягає стягненню на його користь в
судовому порядку.

08 червня 2005 року між нею та
позивачем був укладений шлюб. Згідно ч.
І ст. 63 Сімейного кодексу України
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Тобто, вона має законне право на
половину вказаної суми боргу.

У червні 2010 року шлюб між ними був
розірваний рішенням Довгинцівського
районного суду міста Кривого Рогу.

Згідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі
розірвання шлюбу судом шлюб
припиняється у день набрання чинності
рішенням суду про розірвання шлюбу.

Таким чином, договір позики був
укладений позивачем за час перебування
їх у зареєстрованому шлюбі, проживання
однією сім'єю та ведення ними спільного
господарства.

І тому з метою повного і всебічного
захисту її прав і свобод ОСОБА_6
просить суд стягнути на її користь з
відповідача грошову суму у розмірі 18356,8
грн..

У своїх поясненнях у судовому
засіданні ОСОБА_6 суду вказала, що
після розлучення з позивачем в справі і
припинення з ним шлюбних відносин вона
розподілила спільне майно. Цей апарат
залишився у позивача. Та всупереч тому,
що зазначено нею у позові, вона в
судовому засіданні вказала, що не знала
до недавнього часу про домовленість її
колишнього чоловіка з відповідачем
щодо повернення цього апарату та щодо
вказаної розписки. З підстави цього
вона просила суд поновити їй строк для
подання цього позову.

Представник позивача в справі ОСОБА_4
не визнав позовні вимоги ОСОБА_6, та
просив суд відмовити їй у задоволені
її вимог з причини пропуску нею строку
позовної давності.

Відповідач в справі ОСОБА_5 позовні
вимоги заявлені до нього не визнав та
суду пояснив, що між ним та третьою
особою у справі ОСОБА_6 було укладено
письмовий договір купівлі продажу
апарату УЗІ моделі « Logig 100» з трьома
датчиками без принтеру. За цим
договором він передав у власність
ОСОБА_6 вказаний апарат, а вона сплатила
йому за цей апарат 3800 доларів США.
Через деякий час, чоловік ОСОБА_6-
позивач в справі ОСОБА_3 став
пред'являти до нього претензії
стосовно того, що апарат належним чином
не укомплектовано, а тому ОСОБА_3
пропонував йому забрати назад вказаний
апарат та повернути йому гроші в сумі -
3800 гривень.

Йому на час написання ним розписки
було відомо про те, що гроші на
придбання цього апарату були сплачені
йому у червні 2008 року подружжям ОСОБА_3
та ОСОБА_6. На той час, тобто на вересень
2009 року у нього не було коштів для
повернення їх позивачу в справі і тому
за обопільною згодою від зобов'язався
сплатити 3800 доларів США ОСОБА_5 до 30
грудня 2009 року. Саме це він і зазначив у
своїй розписці. Він захворів і тому
витрачав кошти на лікування. Внаслідок
чого, він не зміг повернути вчасно
кошти позивачу в справі.

Таким чином, відповідач в справі
фактично визнав, що він забрав апарат
УЗІ у позивача у справі та не повернув
позивачеві вказану суму коштів до
зазначеного у розписці часу, однак
ОСОБА_5 ніяк не пояснив суду, чому він не
згоден повернути ці кошти позивачу.

Відповідач в справі ОСОБА_5 позовні
вимоги ОСОБА_6 не визнав, та суду
зазначив, що розписку він надав
позивачу, а не ОСОБА_6, і тому не вважає
її вимоги нього законними.

Суд, заслухавши представника позивака,
відповідача та третю особу, дослідивши
письмові докази надані суду, вважає,
що позовні вимоги позивача ОСОБА_3 та
третьої особи ОСОБА_6, задоволенню не
підлягають на підставі наступного;

Судом під час розгляду справи було
встановлено, що між позивачем ОСОБА_3 та
відповідачем ОСОБА_5 мали місце
договірні відносини стосовно
придбання апарату УЗІ моделі «Logig 100» з
трьома датчиками без принтеру.

Тобто мало місце не належне виконання
договору купівлі продажу вказаного
апарату, та відповідно до п.1 ч.2 ст. 678
ЦК України покупець - позивач у справі,
повернув цей апарат відповідачеві, та
вимагав від останнього повернення
йому 3800 доларів США.

Тобто, позивач в справі ОСОБА_3, вимагав
від відповідача ОСОБА_5 повернення
сплаченої суми за товар не належної
якості.

Внаслідок чого, між вказаними особами
була досягнута домовленість з від
термінуванням платежу відповідачем в
справі коштів в сумі, - 3800 доларів США до
30 грудня 2009 року.

Таким чином, судом достовірно
встановлено, що між позивачем та
відповідачем в справі мало місце
укладеного угоди щодо скасування
договору купівлі продажу вказаного
апарату УЗІ і повернення сплачених
раніше коштів.

Однак, позивач в справі назвав свої
позовні вимоги в первісній та
уточненій позовних заявах як -
стягнення боргу за договором позики.
Але судом встановлено, що договір
позики сторонами у справі не укладався
так як це передбачено законом, і за цим
договором одна сторона другій не
передавала кошти або якісь речі у
тимчасове користування.

Однак позивач та його представник
необґрунтовано послалися у
підтвердження своїх позовних вимог на
норми матеріального закону які
передбачають право пред'явлення
кредитором спадкодавця вимог до
спадкоємців та обов'язок спадкоємців
задовольнити вимоги кредитора / ст.. 1281,
1282 ЦК України./ Ці норми закону ніяк не
стосуються позовних вимог та
відповідно не підтверджують позовні
вимоги як такі, що ґрунтуються на
вимогах закону.

Третя особа в справі ОСОБА_6 заявила
самостійні вимоги до позивача та
відповідача в справі та просила у своїй
позовній заяві стягнути з відповідача
на її користь гроші в сумі, - 18356 гривень
80 копійок зазначивши, що це є
розподілом майна яке є власністю
подружжя.

При цьому ОСОБА_6 не конкретизувала у
своєму позові - саме з кого повинні бути
стягнути кошти на її користь.

При цьому ОСОБА_6 вказала суду під час
розгляду справи, що розподіл майна між
нею та позивачем вже відбувся. Але нею
не надано суду ніяких доказів тому, чи
був цей апарат розподілений або не
розподілений між нею та позивачем у
справі разом з іншим майном. Не надано
суду ОСОБА_6 також обґрунтоване
пояснення тому, чому цей апарат, яким
користувалась у своїй роботі саме вона,
після розлучення опинився у власності
позивача у справі і чому вона на
протязі чотирьох років не ставила
питання про своє право на цей апарат
або на кошти за які він придбаний.

На вказані помилки позовних заяв суд
вказав представнику позивача та
третій особі у справі і надав
можливість їм виправити помилки та
неточності шляхом подачі уточнених або
додаткових позовних заяв. Цими особами
було подано додаткові позовні заяви,
однак вказані помилки не були
представником позивача та третьою
особою виправлені.

Внаслідок зазначеного, суд не вбачає
підстав для задоволення позову
позивача ОСОБА_3 та третьої особи
ОСОБА_6.

Керуючись ст.. 212-214 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В ;

Відмовити у повному обсязі у
задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
про стягнення боргу за розпискою.

Відмовити у повному обсязі у
задоволені вимог третьої особи
ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про
стягнення коштів.

На рішення суду учасниками процесу
може бути подана апеляційна скарга на
протязі 10 днів, з дня виготовлення
повного тексту цього рішення, в палату
з цивільних справ Апеляційного суду
Дніпропетровської області, через
Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу.

Суддя: С. М. Водоп"янов