Дата документу 05.06.2014
Справа № 334/1485/13-ц
Провадження № 2/334/36/2014
05 червня 2014 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Садівниче товариство «Сонячний схил», головне управління Держземагентства у Запорізькій області, про встановлення земельного сервітуту -
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2014р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Садівниче товариство «Сонячний схил», головне управління Держземагентства у Запорізькій області, про встановлення земельного сервітуту.

У відповідності до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання у судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.

З ініціативи суду ставиться на вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, оскільки при винесенні рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.

В судове засідання сторони не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, тому суд вважає, що питання про винесення додаткового рішення можна розглянути на підставі наявних в матеріалах доказів.

Розподіл судових витрат між сторонами визначається відповідно до ст. 88 ЦПК України. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При відкритті провадження у справі, враховуючи майновий стан позивача, суд ухвалою відстрочив сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Приймаючи до уваги, що рішення ухвалено на користь відповідача, з позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 229,40 грн. на користь держави.

Щодо стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат, пов'язаних з оплатою відповідачем правової допомоги, суд виходить з наступного.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу надано чек від 26.05.2014р. на суму 9350,00 грн., рахунок-фактуру №ЮП-0004 від 26.05.2014р. на вказану суму, акт прийому-передачі виконаних робіт від 26.05.2014р.

Статтею 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 р. № 4191-VI, який набрав чинності з 1 січня 2012 року, встановлено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних справ.

Так, відповідно до ст. 1 цього закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Представником відповідача не надано відповідного розрахунку суми витрат на правову допомогу, про стягнення якої заявлено.

Із заяви про стягнення витрат на правовому допомогу, наданих документів та матеріалів справи вбачається, що у 2013 році відповідачу було надано правову допомогу у виді: складання заперечень на позов та пояснень до заперечення, запиту до департаменту архітектури та містобудування ЗМР (4 документа), на що витрачено 6 годин, загальна вартість цих робіт визначена у сумі 3000,00 грн.; ознайомлення з матеріалами справи протягом 1 години, вартість роботи 500,00 грн.; представництво інтересів ОСОБА_2 в Ленінському районному суді м. Запоріжжя по даній цивільній справі - 9 годин по 650,00 грн., загальна вартість 5850,00 грн.

За змістом ч. 1 ст. 56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Вона допускається до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі, а належить до інших учасників цивільного процесу, тому вона не може замінювати в процесі особу, якій надає правову допомогу та бути її представником і в ході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в ч. 2 ст. 56 ЦПК України ( п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 особисто не приймала участь у справі, Миколаєнко О.В. була допущена до участі в розгляді справи в якості представника відповідача, а не як особа, яка надає правову допомогу. Крім того, зміст п. 1.2 договору про надання правової допомоги, укладеного між відповідачем ОСОБА_2 і адвокатом Миколаєнко О.В. 04.06.2013р., вбачається, що ОСОБА_2 надала повноваження Миколаєнко О.В. представляти її інтереси в якості представника (а.с.71).

Із заяви про ознайомлення з матеріалами справи від 22.08.2013р. вбачається, що Миколаєнко О.В. зверталася з такою заявою та знайомилася з матеріалами справи як представник ОСОБА_2 (а.с.70).

Таким чином, вимоги про стягнення судових витрат за представництво інтересів ОСОБА_2 в суді по даній цивільній справі у сумі 5850,00 грн., з розрахунку 650,00 грн. за годину, та 500,00 грн. за ознайомлення з матеріалами справи є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Направлення адвокатом Миколаєнко О.В. запитів до департаменту архітектури та містобудування ЗМР по даній справі документально не підтверджено, тому вимога про стягнення судових витрат за надання вказаної правової допомоги є необґрунтованою.

Матеріали справи містять письмові заперечення ОСОБА_2 від 22.08.2013р. на позовну заяву (а.с.47-50), а також пояснення до заперечення на позовну заяву від 18.02.2014р. (а.с. 139-140), про складання який зазначено у акті прийому-передачі виконаних робіт.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу на складання заперечень на позовну заяву суд вважає ці вимоги обґрунтованими, оскільки ці дії не пов'язані із здійсненням представництва інтересів позивача у суді.

Враховуючи, що в акті прийому-передачі зазначено загальну кількість часу (6 годин), витраченого на складання чотирьох документів, в тому числі заперечень на позовну заяву, приймаючи до уваги, що мінімальна заробітна плата на 2013 рік за Законом України «Про державний бюджет на 2013 рік» була встановлена у сумі 1147,00 грн. і на момент складання заперечень граничний розмір компенсації становив 458,80 грн. за годину роботи, суд дійшов висновку, що витрати відповідача на правову допомогу по складанню заперечень на позовну заяву мають бути присуджені з позивача у сумі 688,20 грн. (1,5 години роботи при граничному розмірі компенсації 458,80 грн. за годину).

Оскільки ЦПК України не передбачено такої процесуальної дії як надання пояснень до заперечень на позовну заяву, вимоги заяви представника відповідача в цій частині є необґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 88, 220 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Ухвалити додаткове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 229,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за надання правової допомоги у сумі 688,20 грн.

На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Запорізької області області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: Турбіна Т. Ф.