н/п 2/490/2615/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого - судді Чулуп О.С.

при секретарі Гречко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

третя особа - Виконавчий комітет Миколаївської міської ради

про визначення участі у вихованні дітей, зобов?язанні вчинити дій

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визначення своєї участі у вихованні дітей, та про зобов?язання відповідача вчинити дії щодо усунення перешкод в спілкуванні з дітьми та дій щодо інформування позивача щодо місця перебування дітей. Позивач вказує, що перебував з відповідачем у шлюбі та від даного шлюбу у них є діти - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач вказує, що відповідач штучно створює перешкоди для спілкування позивача з дітьми, часто міняє місце проживання, внаслідок чого позивач не знає де та в яких умовах живуть його діти. Позивач вказує, що він має бажання піклуватися про своїх дітей, бажає проводити з дітьми вихідні та канікули, проте не може цього зробити, бо відповідач чинить йому перешкоди. Позивач вказує, що звертався з даним питанням до органу опіки та піклування, проте питання не вирішилося, і тому він вимушений звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав з підстав вказаних в письмовому запереченні на позов. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що після розірвання шлюбу діти залишилися з нею, і вона самостійно займається їх вихованням. Відповідач пояснила, що позивач своїм відношенням до їх шлюбу та до відповідача, через дії якого відповідач опинилася в лікарні, змінив відношення дітей до позивача, та діти не бажають спілкуватися з позивачем. Відповідач пояснила також, що її діти відвідують окрім занять в загальноосвітній школі також і інші заняття, зокрема із англійської мови, та спортивні секції, а тому в них не має так багато час як думає позивач, щоб проводити час із ним. Окрім цього, відповідач вказала, що на її думку спілкування позивача з дітьми не піде їм на користь в плані виховання їх як особистості, оскільки вчинки позивача розходяться із його словами, як в відношенні до сім?ї, так і до дружини. Відповідач також пояснила, що щодо бажання позивача піклуватися про дітей - то це також лише слова, оскільки позивач при розгляді справи щодо аліментів на дітей робив все для того щоб аліменти призначив суд в мінімальному розмірі, в той час як відповідач є підприємцем, має солідні доходи та забезпечений житлом та іншим майном.Відповідач вказала, що все це діти розуміють і не бажають спілкування з позивачем, принаймі в даний час.

Третя особа - Виконавчий комітет Миколаївської міської ради як орган опіки та піклування позовні вимоги підтримав частково. Представник органу опіки та піклування вказав, що дане питання розглядалося та орган опіки та піклування прийшов до висновку про можливість спілкування позивача з дітьми та визначив час такого спілкування. Орган опіки та піклування такий режим спілкування вважає прийнятним для позивача, відповідача та дітей.

Вислухавши сторони, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.1,2,3 ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 15 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено право дитини як на проживання, так і на спілкування з батьками: дитина, яка проживає окремо від батьків або від одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків й прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь в її вихованні й мають право спілкування з дитиною, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджає нормальному вихованню дитини.

Судом встановлено, що сторони мають двох синів: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Судом встановлено, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.10.2013р. шлюб між сторонами розірвано.

Судом досліджено листи служби у справах дітей Адміністрації Центрального району м.Миколаєва за березень та квітень 2014р., Миколаївського міського центру соціальних служб для сім?ї, дітей та молоді Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області згідно яких позивач звертався до міських служб, які опіковуються питаннями дітей та молоді в м.Миколаїв з проханням вирішити питання стосовно усунення перешкод в спілкуванні позивача з його дітьми.

Судом встановлено, що орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Миколаївської міської ради дав висновок щодо можливості спілкування позивача з його дітьми та визначив наступний час для спілкування позивача з дітьми: кожна неділя місяця з 10-00 до 12-00 без присутності матері, з правом зміни порядку спілкування за взаємною згодою батьків.

Опитані в судовому засіданні діти сторін - ОСОБА_5, ОСОБА_2 пояснили, що проживали з обома батьками до недавнього часу, до розлучення батьків, в будинку батька їм жилося добре, у них була своя кімната. Їх сім?я, всі вони разом відпочивали в Криму та на Закарпатті. Старший син - ОСОБА_5 пояснив, що час від часу зустрічається з батьком, оскільки він приїздив до нього в школу, батько привозив подарунки, запрошував в гості. Проте бажання в даний час зустрічатися із батьком в нього не має через відношення позивача до його матері. Молодший син - ОСОБА_2 також пояснив, що зустрічався з батьком після шкільних занять, чи бажає він зустрічатися з батьком хлопець не визначився.

Отже, судом встановлено, що сторони були в шлюбі, від шлюбу мають двох дітей, після розірвання шлюбу діти сторін живуть із відповідачем, позивач вказує, що не в повній мірі може спілкуватися з дітьми через перешкоди, які чиняться відповідачем - матір?ю дітей. Позивач після розірвання шлюбу з відповідачем та переїздом останньої з дітьми в інше житло розшукував їх та намагався з?ясувати як живуть його діти. Позивач є здоровою працездатною особою, є приватним підприємцем, має бажання спілкуватися з дітьми, а тому суд не вбачає підстав чому в цьому позивача слід обмежувати. Окрім цього, діти сторін - чоловічої статі, і їм слід спілкуватися з батьком, оскільки в цьому у дітей є природна потреба.

Суду не надано доказів того, та судом не встановлено того, що позивач веде асоціальний спосіб життя, чи за станом свого здоров?я не зможе піклуватися про своїх дітей під час їх побачень, та судом не встановлено обставин, що таке спілкування перешкоджатиме нормальному вихованню дітей сторін, а тому суд вважає, що вимоги позивача в частині визначення порядку його спілкування з дітьми слід задоволити частково з урахуванням як висновку органу опіки та піклування, так і права відповідача на спілкування з дітьми в ці ж періоди часу, віку дітей, які вже самостійно в деякій мірі можуть дотримуватися режиму харчування, навчання та відпочинку, а також відношення дітей до такого спілкування, які не виявляли бажання до спілкування з позивачем.

Щодо вимоги позивача стосовно зобов?язання відповідача не чинити позивачу перешкоди в спілкуванні з дітьми, та стосовно зобов?язання відповідача надавати позивачу інформацію щодо фактичного місця знаходження(перебування) дітей та не перешкоджати спілкуванню позивача з дітьми засобами телефонного та іншого електронного зв?язку то в цій частині вимог позивача слід відмовити, оскільки суду не надано доказів того, та судом не встановлено того, що відповідач чинить позивачу перешкоди у такому спілкуванні.

На підставі викладеного, керуючись ст.10,60,212,224-226,88 ЦПК України, на підставі ст.150,157 Сімейного кодексу України, ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства", суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 шляхом:

- встановлення періодичних побачень кожної неділі місяця з 09 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. без присутності матері;

- встановлення побачень в святкові дні, визначені ст.73 КЗпП України, з 09 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. без присутності матері;

- проведення спільного відпочинку в літній період протягом часу до двох тижнів щороку з правом виїзду до місця відпочинку на території України за попередньою домовленістю матері та дитини.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Суддя