Номер провадження № 22-ц/785/2888/14
Головуючий у першій інстанції Бабаков
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Кравця Ю.І., Оверіної О.В.,

за участю секретаря - Счастлівцевої
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа без
самостійних вимог щодо предмету спору
Суворовський РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області про визнання таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 на заочне рішення Суворовського
районного суду м.Одеси від 22 серпня 2012
року,

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
Суворовського районного суду м.Одеси з
позовною заявою до ОСОБА_4, третя особа
без самостійних вимог щодо предмету
спору Суворовський РВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області, про
визнання таким, що втратив право
користування жилим приміщенням.

Позивачка посилалася на те, що їй на
підставі договору купівлі-продажу від
12 грудня 2003 року належить квартира
АДРЕСА_1. Відповідач прописаний у
вказаній квартирі, але не проживає за
спірною адресою без поважних причин з
2000 року.

Позивачка, посилаючись на ст. 391 та ч. 2
ст. 405 ЦК України, просила суд визнати
ОСОБА_4 таким, що втратив право
користування її квартирою.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з»явився.

Заочним рішенням Суворовського
районного суду м.Одеси від 22 серпня 2012
року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа без самостійних вимог щодо
предмету спору Суворовський РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області, про
визнання таким, що втратив право
користування жилим приміщенням
задоволено.

Визнано ОСОБА_4, таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
заочне рішення суду скасувати, тому що
воно ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити ОСОБА_3 в задоволені позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечення на неї,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість заочного
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених вимог
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог та на підставі наданих
сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об"єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_3
являється власником квартири АДРЕСА_1
на підставі договору купівлі-продажу
від 12 грудня 2003 року нотаріально
посвідченого та зареєстрованого в
органах БТІ / а.с. 5/. Сім»я позивачки
проживала в цій квартирі до укладення
договору купівлі-продажу.

В даній квартирі крім ОСОБА_3
зареєстрований її син, відповідач по
справі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка посилається на те, що її син у
2000 році залишив квартиру, забрав свої
речі, в квартирі не проживає, створив
свою сім»ю, зареєстрував шлюб у 2003 році,
має двох малолітніх дітей. Перешкод
вона не чинила в проживанні сина в
квартирі, однак він добровільно
залишив житлову площу, з нею не
спілкується.

Посилаючись на ч. 2 ст. 405 ЦК України, як
власник квартири, просила задовольнити
її позов.

У разі виникнення спору між власником
та членами його сім»ї суд повинен
врахувати, що право члена сім»ї
власника на користування житлом є
сервітутним правом, у зв»язку з чим
припинення цього права повинно
відбуватися відповідно до вимог ст.ст.
405, 406 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК
України, на яку посилається позивачка
як на підставу свого позову, член сім»ї
власника житла втрачає право
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім»ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Встановлено, що відповідач без
поважних причин не проживає у спірному
житловому приміщенні понад рік, а саме
з 2000 року, власником якого є позивачка.

Непроживання відповідача в квартирі
АДРЕСА_1 з 2000 року без поважних причин
підтвердили також сусіди позивачки
свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, допитані
в судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції.

Посилання апеляційної скарги на те, що
позивачка чинила перешкоди в
проживанні відповідача в спірній
квартирі, є безпідставними та не
підтвердженими. Представник
відповідача в судовому засіданні
підтвердив відсутність доказів таких
перешкод. Відповідач не звертався до
правоохоронних органів з приводу
перешкоджання в проживанні його на
спірній житловій площі та не звертався
до суду з позовом про вселення в
квартиру матері.

Справа розглянута судом відповідно до
вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах
заявлених вимог та на підставі
наданих сторонами доказів, які
знаходяться в матеріалах справи,
належність та допустимість яких
перевірена судом та їм надана оцінка в
рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 22 серпня 2012
року залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
К.П.
Мартинова

Судді
Ю.І.
Кравець

О.В.
Оверіна