АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/104/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси клопотання представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 при розгляді її апеляційної скарги на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третя особа : Друга черкаська державна нотаріальна контора про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності на ? частину квартири, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа : Друга черкаська державна нотаріальна контора про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності на ? частину квартири.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В порядку забезпечення доказів, апелянт просить апеляційний суд призначити повторну амбулаторну посмертну судово-психіатричну експертизу для вирішення питання чи усвідомлював ОСОБА_8 у період складання договору дарування квартири значення своїх дій та чи міг керувати ними; чи була наявна або відсутня абсолютна неспроможність ОСОБА_8 в момент укладання ним договору дарування розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Заслухавши учасників апеляційного розгляду з даного приводу, експерта ОСОБА_9, який підтвердив висновок проведеної у справі амбулаторної посмертної психіатричної експертизи № 346 від 27 серпня 2013 року та пояснив, що висновок зазначеної експертизи є категоричним про те, що ОСОБА_8 6 березня 2007 року у звязку із наявним у нього психічним розладом під час складання договору дарування не міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 145 ЦПК України призначення експертизи є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров'я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необгрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду першої інстанції за клопотанням адвоката ОСОБА_10 призначалась амбулаторна посмертна судово-психіатрична експертиза. За наслідками виконання вказаної ухвали експертами КП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» складено акт № 346 від 27.08.2013 року, який був предметом дослідження в ході судового розгляду та йому дана відповідна правова оцінка при ухваленні рішення суду.

Крім того, представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_7 заявляла клопотання про призначення повторної амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2013 року в задоволенні вказаного клопотання відмовлено, враховуючи, те, що висновок експерта не суперечить іншим обставинам справи, сумнівів в його правильності у суду не виникає.

Вказана ухвала відповідачем в апеляційному порядку не оскаржувалася (а.с.158).

Відповідно до ч.2 ст.303 ЦПК. України апеляційний суд досліджує докази, які були судом першої інстанції досліджені з порушенням встановленого порядку або в досліджені яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином заявником повторно у суді апеляційної інстанції заявлено таке ж клопотання, яке по суті розглядалося в установленому законом порядку судом першої інстанції.

Доказів в апеляційний суд, які були б підставою для призначення повторної амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи не надано.

За вказаних обставин відсутні підстави для задоволення клопотання про призначення у даній справі повторної амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи при її розгляді в апеляційному суді з підстав, зазначених у клопотанні апелянта.

Керуючись ст. ст. 135,143, 150, 209, 210, 293 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_7 про призначення повторної амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи у даній справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :