Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "АСКА" до ОСОБА_1, третя особа Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "АСКА", звертаючись з позовом до суду просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь сплачене страхове відшкодування у розмірі 4027,27 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., що є предметом позову.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 10 грудня 2014 року залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог Національну акціонерну страхову компанію "Оранта".

Представник позивача Лапай О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, пояснила, що 07 липня 2010 року між Закритим акціонерним товариством "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" (правонаступником прав та обов'язків якого є Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "АСКА") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пегас Туристик" було укладено Договір страхування транспортного засобу № 7390639, об'єктом страхування є майнові інтереси страхувальника з володіння, користування, розпорядження транспортним засобом Doblo, державний номерний знак НОМЕР_1. 28 вересня 2010 року в місті Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу Doblo, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить страхувальнику ТОВ "Пегас Туристик", ця подія визнана позивачем страховим випадком. На виконання умов договору добровільного страхування, Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "АСКА" виплатило страхувальнику ТОВ "Пегас Туристик" страхове відшкодування в розмірі 13548,00 грн., про що складено Страховий акт №4556 від 21 жовтня 2010 року. Особою винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача ОСОБА_1, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 08 листопада 2010 року. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у ВАТ "НАСК "Оранта", згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВЕ/1494022. На підставі рішення Господарського суду міста Києва від 10 січня 2013 року, присуджено до стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" страхове відшкодування в розмірі 9520грн.73 коп. та витрати оплаті судового збору в розмірі 1131 грн.06 коп., зважаючи на те, що страхова компанія відповідача відшкодувала витрати з уражанням зносу у розмірі 9520,73 грн., у позивача виникло право вимагати з відповідача, як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 4027,27 грн., що складає різницю між сумою виплаченого страхувальнику страхового відшкодування в розмірі 13548,00 грн. (вартість відновлювального ремонту ТЗ) та 9520,73 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин), що є предметом позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити з підстав, викладених у запереченнях на позов, які приєднано до матеріалів справи, пояснив, що дійсно 28 вересня 2010 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "ВАЗ-2101", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням відповідача, яка була визнана винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 08 листопада 2010 року, ці обставини не заперечуються відповідачем. Однак, враховуючи, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди у відповідача був чинний Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, який укладено з Національною акціонерною страховою компанією "Оранта", тому позивач мав право вимагати відшкодування фактично понесених витрат на виплату страхового відшкодування від страхової компанії відповідача в межах обов'язкового ліміту відповідальності страховика, тому у позивача відсутні підстави для звернення з цим позовом до відповідача. Також, представник відповідача просив застосувати строки позовної давності, мотивуючи тим, що дорожньо-транспортна пригода, яка визнана позивачем як страховий випадок, мала місце 28 вересня 2010 року, тому виходячи із загальних строків позовної давності строк звернення до суду у позивача сплинув 9 вересня 2013 року, а позов подано до суду 15 жовтня 2014 року, що є підставою для відмови в позові.

Представник третьої особи - Національної акціонерної страхової компанії "Оранта", в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористалась.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Судом встановлено, що 07 липня 2010 року між Закритим акціонерним товариством "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пегас Туристик" було укладено Договір страхування транспортного засобу № 7390639, об'єктом страхування є майнові інтереси страхувальника з володіння, користування, розпорядження транспортним засобом Doblo, державний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно ч.1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 08 листопада 2010 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. на користь держави. (а.с.3)

Як встановлено судом в мотивувальній частині постанови суду: " ОСОБА_1 28.09.2010 року приблизно о 22 годині 00 хвилин на перехресті вулиць Чорновіла-Рибалко в м.Києві, керуючи автомобілем "ВАЗ-2101", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, не дотрималась безпечної дистанції до автомобіля "Фіат", державний номер НОМЕР_3, внаслідок чого відбулось зіткнення, що призвело до пошкодження транспортного засобу, чим порушила п.13.1 ПДР України, за передбачено відповідальність згідно з ст.124 КУпАП України".

Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно до ст.25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

05 жовтня 2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Пегас Туристик" звернулось до Закритого акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" з заявою про страховий випадок, який мав місце 28 вересня 2010 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля Doblo, державний номерний знак НОМЕР_1, керування яким здійснював водій ОСОБА_4, що підтверджується подорожнім листом службового автомобіля. (а.с.18, 19, 20)

Згідно Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ № 06С/10 від 08.10.2010 р., який складено СПД ОСОБА_5, вартість відновлювального ремонту складає 13954,97 грн., матеріальний збиток з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу запчастин заподіяний власнику автомобіля Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_1, становить 9 520,73 грн. (а.с.11-12)

Відповідно до ст.8 Закону України "Про страхування" страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

21 жовтня 2010 року Закритим акціонерним товариством "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" складено Страховий акт №4556, на підставі якого пошкодження транспортного засобу Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок ДТП, яка сталася 28.09.2010 р., визнано страховиком страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 13 548 грн. (а.с.10)

27 жовтня 2010 р. Закритим акціонерним товариством "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" перераховано на рахунок СПД ОСОБА_6 страхове відшкодування в розмірі 3548,00 грн., що підтверджується платіжним доручення №4248 від 27 жовтня 2010 року. (а.с.17)

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у ВАТ "НАСК "Оранта", згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВЕ/1494022.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

На підставі рішення Господарського суду міста Києва від 10 січня 2013 року задоволено частково позов Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" до Відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення 13 548 грн. Судом присуджено стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (01032, м. Київ, вул. Жилянська, 75, код 0034186) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення, на користь Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА"(83052, м. Донецьк, пр. Ілліча, 100, код 13490997) страхове відшкодування в розмірі 9 520 грн. 73 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 131 грн. 06 коп. , в інший частині позову відмовлено.

Як зазначено у мотивувальній частині рішення господарського суду: " Згідно зі звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику КТЗ, № 06С/10 від 08.10.2010 р. вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_1, становить 9 520,73 грн. та вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 13 954,97 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, при розрахунку страхового відшкодування позивачем враховувалась вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу, що підтверджується розрахунком страхового відшкодування.

Як раніше було зазначено, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, що передбачено ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Таким чином, підстави для стягнення відшкодування шкоди в сумі 4 027,27 грн. (різниці між ціною позову та вартістю відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу) відсутні".

Виходячи з предмету позову, Приватним акціонерне товариство "Українська страхова компанія "АСКА" пред'явлено вимоги до ОСОБА_1, як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, про стягнення виплаченого страхового відшкодування у розмірі 4027,27 грн., що складає різницю між сумою виплаченого страхувальнику страхового відшкодування в розмірі 13548,00 грн. (вартість відновлювального ремонту ТЗ) та 9520,73 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин), обґрунтовуючи правові підстави звернення з цим позовом до суду позивач посилається на положення ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Порядок визначення розміру матеріальних збитків, завданих пошкодженням колісного транспортного засобу, врегульовано Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року .

Згідно з п. 1.6 Методики відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу відповідно до п. 2.3 Методики - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісних транспортних засобів.

Розмір матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Згідно п. 3.9 Наказу Міністерства юстиції України №142/5/2092 від 24.11.2003року "Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів", фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ внаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос враховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв'язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників. Фізичний знос може також визначатись шляхом врахування погіршення технічного стану КТЗ внаслідок отриманих і усунених пошкоджень залежно від вартості їх усунення.

Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Дані норми законів встановлюють перехід права вимоги від страхувальника до страховика, що називається суброгацією. При суброгації нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається зміна кредитора: потерпілий (тобто страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. У результаті страховик виступає замість потерпілого.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що в даному конкретному випадку відповідач ОСОБА_1, як особа винна у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, повинна відшкодувати страховій компанії шкоду в розмірі, яка дорівнює різниці суми страхового відшкодування сплаченої позивачем потерпілій особі та сумі отриманої ним від страхової компанії, де була застрахована цивільна відповідальність відповідача, якщо остання виникла у зв'язку з не покриттям страховим полісом потерпілої особи розміру реальної шкоди, або наявності фізичного зносу транспортного засобу, яка покривається винною особою.

Заявляючи позовні вимоги в порядку регресу, позивач керувався загальними нормами цивільного права. При регресі одне зобов'язання замінює собою інше, але не відбувається переходу прав від одного кредитора до іншого. Оскільки право вибору способу відшкодування шкоди - за рахунок безпосереднього заподіювача шкоди, або за рахунок страховика шляхом отримання страхового відшкодування, належить саме потерпілому, а він в даному випадку скористався останнім способом (за рахунок страховика). Таким чином, скориставшись правом на отримання страхової виплати від Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "АСКА" потерпілий передав своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди страховику, тобто де-факто виникли відносини щодо відшкодування збитків у порядку суброгації, саме таке правове обґрунтування заявлених позовних вимог викладено у позовній заяві де позивач посилається на положення ст. 27 Закону України „Про страхування" та на ст. 993 Цивільного кодексу України, які регулюють виключно відносини щодо суброгації.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки.

За загальним правилом (ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України) перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, під час розгляду даної судової справи, представник відповідача ОСОБА_3 подав заяву про застосування строків позовної давності в межах даного спору, мотивуючи тим, що позивачем пред'явлено до відповідача позов про відшкодування шкоди в порядку регресу поза межами трирічного строку позовної давності, визначеної цивільним законодавством.

Вирішуючи питання про застосування строків позовної давності, суд враховує, що при суброгації перебіг строку позовної давності починається з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі строк позовної давності починає свій відлік з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування, тобто зазнав збитків.

З огляду на викладене, суд вважає підставним застосування в межах даного спору строку позовної давності, оскільки дорожньо-транспортна пригода мала місце 28 вересня 2010 року (момент спричинення шкоди), саме ця подія визнана страховиком, яким виступає Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "АСКА", страховим випадком, що не заперечується представником позивача та підтверджується наявними у справі доказами про виплату страхового відшкодування, в той же час, з позовом до відповідача про виплату страхового відшкодування позивач звернувся лише 17 жовтня 2014 року, що підтверджується відбитком потового штемпеля на конверті про направлення позову до суду, тобто з порушенням загального строку позовної давності для звернення з такою категорією позовів до суду, заяву про поновлення строків звернення до суду позивач не подавав, що є підставою для відмови в позові.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "АСКА" до ОСОБА_1, третя особа Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування є необґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.3, 11, 979, 988, 993, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 8 , 25 Закону України "Про страхування", ст.ст.1, 4, 10, 11, 58, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "АСКА" до ОСОБА_1, третя особа Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я