У х в а л а

25 вересня 2014 року Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Могачевська В.Й., розглянувши питання про самовідвід судді від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Підволочиської комунальної центральної районної лікарні про визнання недійсним акту лікарської комісії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Підволочиської комунальної центральної районної лікарні про визнання недійсним акту комісійно - лікарської комісії, складеного об 11 год. 30 хв. 06 квітня 2010 року комісією в складі: головного лікаря Підволочиської КЦРЛ ОСОБА_2, в.о. заступника головного лікаря ОСОБА_3, в.о. завідувача поліклініки ОСОБА_4 щодо перебування її на роботі в нетверезому стані.

Ухвалою суду від 17 вересня 2014 року №2/604/254/14 задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Кузьменко І.О. і згідно автоматизованої системи розподілу справ для розгляду цієї справи визначено суддю Могачевську В. Й.

До вирішення питання про прийняття до провадження справи за позовом ОСОБА_1 до Підволочиської комунальної центральної районної лікарні про визнання недійсним акту лікарської комісії суддею Могачевською В.Й. заявлений самовідвід, оскільки нею здійснювався розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Підволочиської комунальної центральної районної лікарні про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушено прогулу.

Рішенням суду від 06 жовтня 2010 року під головуванням судді Могачевської В.Й. було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову про поновлення її на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

При постановленні цього рішення судом було досліджено та дано оцінку акту, складеному 06 квітня 2010 року об 11 год. 30 хв. комісійно лікарської комісії щодо перебування ОСОБА_1 на робочому місці в нетверезому стані, який позивачка просить визнати недійсним.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу ( самовідводу) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді .

Враховуючи, вище зазначене, з метою запобігання необ'єктивності та упередженості головуючого, яка висловила свою думку при постановленні судом рішення 06 жовтня 2010 року, а також звинувачень у заінтересованості у результаті розгляду справи, суд дійшов висновку за необхідне заявити самовідвід.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, що й суддею зроблено.

У відповідності до інформаційного листа № 10-72/0/4-13 від 16.01.2013 року, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обов'язок судді заявити вмотивований самовідвід визначено частиною першою статті 23 ЦПК.

На відміну від вирішення заяви про відвід (стаття 24 ЦПК) у ЦПК не визначено процедури подання та вирішення заяви про самовідвід у разі подання такої заяви суддею - доповідачем до початку розгляду справи.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що з метою уникнення сумніву в об'єктивності та неупередженості судді питання про його самовідвід може бути вирішено до відкриття провадження у справі, якщо із матеріалів справи, що передана судді-доповідачу, убачається наявність підстав для самовідводу, передбачених статтями 20, 21 ЦПК.

Отже, з урахуванням принципу цивільного процесуального права - процесуальної економії (звільнення від невиправданих формальностей і процедур) - питання про самовідвід судді може бути вирішено до відкриття провадження у справі як шляхом постановлення ухвали про самовідвід судді, якому розподілено справу для розгляду, так і шляхом подання відповідної заяви. Після цього справа підлягає повторному автоматичному розподілу без участі цього судді (стаття 25 ЦПК).

Тобто з врахуванням, даного листа-роз'яснення вбачається обов'язок судді заявити самовідвід та з метою економії терміну розгляду справи, питання про самовідвід може бути вирішено до відкриття провадження та призначення справи до розгляду.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини у відповідній частині передбачає: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру…».

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і ОСОБА_3 проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з'ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

На підставі вищевказаного, з метою запобігання необ'єктивності та упередженості головуючого, а також звинувачень у заінтересованості у результаті розгляду справи, заявлений самовідвід судді підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 20, 23, 25, 210, 223, 293-294 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву про самовідвід судді Могачевської В.Й. - задовольнити.

Передати справу за позовом ОСОБА_1 до Підволочиської комунальної центральної районної лікарні про визнання недійсним акту лікарської комісії для повторного розподілу між суддями Підволочиського районного суду Тернопільської області в порядку передбаченому ст. 11-1 ЦПК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя :