АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22ц - 791/445/2014
Головуючий в І інстанції: Мусулевский
Доповідач: Бугрик В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця « 24» дня
колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Бугрика В.В.,

Суддів: Лісової Г.Є., Семиженка Г.В.

при секретарі: Мироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Херсоні апеляційну
скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на
рішення Комсомольського районного
суду міста Херсона від 17 грудня 2013
року за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Володимирський» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення кредитної
заборгованості, та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Володимирський» та ОСОБА_2 про
визнання договору припиненим, -

ВСТАНОВИЛА:

31 жовтня 2012 року ПАТ КБ
«Володимирський» звернувся до суду з
вказаним позовом, вказуючи що ПАТ КБ
«Володимирський» є правонаступником
усіх прав та обов'язків АКБ
«Європейський». 27.11.2007 року
відповідно до кредитного договору за №
К/047/2101 ОСОБА_2 було надано кредит в
сумі 15000,00 доларів США, строком до 24.11.2017
року зі сплатою відсотків за
користування кредитними коштами із
розрахунку 13,9 % річних. Засобом
забезпечення виконання зобов'язань за
зазначеним кредитним договором є
іпотека нерухомого майна належного
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві власності, а
саме трикімнатна квартира, загальною
площею 55,7 кв. м., що розташована за
адресою: АДРЕСА_1. 27.11.2007 року між банком
та ОСОБА_3 на забезпечення виконання
ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним
договором було укладено договір
поруки.

Відповідно до п. 3.3.6, 3.3.7. кредитного
договору відповідач повинен був
щомісячно вносити черговий платіж.
Але відповідачем не виконуються умови
договору та станом на 25.10.2012 року
виникла заборгованість в сумі 21848, 04
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
складає 174631, 38 грн., яка складається
із заборгованості за кредитом в сумі
13125, 00 доларів США, що за офіційним
курсом НБУ складає 104908,12 грн.;
заборгованість по процентам 6 808, 87
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
складає 54423, 30 грн.; пені 1586,86 доларів
США, що за офіційним курсом НБУ складає
12683,77 грн., три проценти річних від
простроченої суми 327,31 доларів США, що
за курсом НБУ складає 2616, 19 грн. Позивач
просив суд стягнути зазначену
заборгованість, та судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_3 надав
до суду зустрічну позовну заяву в якій
вказав, що ПАТ «КБ «Володимирський» не
надав суду доказів укладення між ним,
як новим кредитором, та АКБ
«Європейський», як первісним
кредитором, договору про відступлення
прав вимог за укладеним між ОСОБА_3, як
поручителем та АКБ «Європейський» як
кредитором, договору поруки. Крім того
АКБ «Європейський» як юридичну особу
ліквідовано. На підставі чого просив
суд задовольнити зустрічну позовну
заяву та зобов'язання, за укладеним
27.11.2007 року договором поруки між банком
АКБ «Європейський» та ОСОБА_3, як
поручителем, визнати припиненим з
моменту ліквідації АКБ «Європейський».

Рішенням суду первісний позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Володимирський»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 174631, 38 грн. і судовий збір в сумі
1746,32 грн.

Зустрічний позов залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_2 просить рішення в
частині задоволення первісного позову
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким у задоволені
вказаного позову відмовити повністю,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
зазначає, що суд першої інстанції
необґрунтовано і незаконно не
застосував наведені норми статей 57 і 179
ЦПК України, оскільки не задовольнив
клопотання до заявлених позовних вимог
норм статей 256-258 і 267 ЦК України.

Заслухавши доповідача, пояснення
відповідачки, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що скарга не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що ПАТ КБ
«Володимирський» є правонаступником
усіх прав та обов'язків АКБ
«Європейський» відповідно до договору
про відступлення прав вимог (купівлі
продажу боргових зобов'язань) за
кредитним договором від 25.03.2009 року.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про банки та
банківську діяльність» визначено, що
банки в Україні створюються у формі
публічного акціонерного товариства
або кооперативного банку, на підставі
чого прийнято рішення про заміну назви
з Відкритого акціонерного товариства
КБ «Володимирський» на Публічне
акціонерне товариство КБ
«Володимирський».

Так 27.11.2007 року між банком та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір,
відповідно до якого відповідач отримав
кредит у розмірі 15 000,00 доларів США, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 13,9 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 24.11.2017
року .

Засобом забезпечення виконання
зобов'язань за зазначеним кредитним
договором є іпотека нерухомого майна
належного ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві
власності, а саме: трикімнатна
квартира, загальною площею, 55,7 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, в забезпечення належного
виконання ОСОБА_2 умов кредитного
договору був укладений договір поруки
від 27.11.2007 року, згідно якого гр. ОСОБА_3
виступив поручителем ОСОБА_5 і взяв на
себе зобов'язання перед АКБ
«Європейський» відповідати по
зобов'язанням ОСОБА_2, що виникають з
умов кредитного договору, в повному
обсязі цих зобов'язань.

Суд дійшов вірного висновку, що
відповідно ч. 1 ст. 554 ЦК України ст. 526, 625,
ч. 1 ст. 1054 ЦК України заборгованість по
кредитному договору підлягає
стягненню відповідно до умов
кредитного договору.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги, що висновок суду
не ґрунтується на матеріалах справи та
порушує норми матеріального та
процесуального права.

Виходячи з принципу процесуальної
рівності сторін і враховуючи обов'язок
кожної сторони довести ті обставини, на
які вона посилається, необхідно в
судовому засіданні дослідити кожний
доказ, наданий сторонами на
підтвердження своїх вимог або
заперечень, який відповідає вимогам
належності та допустимості доказів (п.
27 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 12 червня 2009 року № 2 «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції»).

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції в повному обсязі з'ясував
обставини, на які посилались сторони як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, оцінив їх
належність, допустимість,
достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у їх сукупності та дав належну
оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК
України, а в рішенні навів переконливі
доводи на обґрунтування своїх
висновків.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і не
дають підстав вважати, що судом
допущено порушення норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення спору.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
ухвалено з дотриманням вимог закону і
нема підстав для його скасування, тому
апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 17 грудня 2013 року по
даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього ж часу може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді