Справа № 459/4842/13
Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/845/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі
секретаря: Проворної Н.І.,

та участю
Кошевого А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області на рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 18 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області, Державного
підприємства «Львіввугілля» про
стягнення моральної шкоди завданої
професійним захворюванням,-

встановила:

Оскаржуваним рішенням
позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області в користь ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ПІН:НОМЕР_1, проживає:
АДРЕСА_1 - 10000 (десять тисяч) грн.
відшкодування моральної шкоди
спричиненої внаслідок професійного
захворювання.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішення суду оскаржено відповідачем -
Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що на момент
звернення з позовом до суду Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» не
передбачено, що Фонд здійснює
відшкодування моральної шкоди.
Позивачем не було долучено жодного
медичного висновку про наявність факту
спричинення йому моральної шкоди у
зв'язку з професійним захворюванням.
Також не надано медичного висновку та
доказу про те, що саме від професійного
захворювання він терпить моральні та
фізичні страждання, а не від загальних
захворювань.

Просить оскаржуване рішення скасувати
та ухвалити нове, яким у задоволені
позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта Кошевого А.Л. на
підтримання апеляційної скарги,
перевіривши в межах доводів
апеляційних скарг та пред'явлених
позовних вимог законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, що ОСОБА_3 подав позов до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області, Державного
підприємства «Львіввугілля» про
стягнення моральної шкоди завданої
професійним захворюванням.

Судом встановлено, згідно довідки
обласної МСЕК №3 серії ЛВА-2 №008028 від
16.07.2003р. позивачу вперше встановлено III
групу інвалідності та 30% втрати
працездатності. Встановлена потреба в
санаторно-курортному лікуванні,
медикаментозне лікування.

Наступним переоглядом міжрайонною
спеціалізованою профпаталогічною МСЕК
ЛВА-2 №002282 від 02.09.2004 року, позивачу
безтерміново встановлено ІІІ групу
інвалідності та 50% втрати професійної
працездатності: з них 20% хр. бронхіт, 30%
хр. радикулопатія - вперше та
встановлена потреба в
санітарно-курортному лікуванні,
протипоказана робота в умовах дії пилу,
подразнюючих речовин, важка фізична
праця.

Встановлено, що ушкодження здоров'я,
заподіяні потерпілому під час
виконання трудових обов'язків,
незалежно від ступеня втрати
професійної працездатності,
спричиняють йому моральні та фізичні
страждання.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.153 КЗпП України
на всіх підприємствах, в установах,
організаціях створюються безпечні і
нешкідливі умови праці. Забезпечення
безпечних і нешкідливих умов праці
покладається на власника або
уповноважений ним орган.

Згідно із ст.173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України визначено, що
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливостей їх реалізації, ступеня
вини особи, яка завдала моральної
шкоди, якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_3 суд першої
інстанції прийшов до обгрунтованого
висновку, що сума компенсації
спричиненої позивачеві моральної
шкоди, що підлягає стягненню з Фонду,
складає 10000грн., а щодо вимоги про
стягнення 30000 грн. суд вважав такими, що
належним чином немотивовані, є
завищені і не відповідають тяжкості та
характеру завданої позивачеві шкоди.

Колегія суддів вважає, що районний
суд прийшов до вірного висновку про
те, що шкоду здоров'ю позивача було
завдано в результаті його роботи в
шкідливих умовах праці він втратив 50%
професійної працездатності, є
інвалідом третьої групи, що призвело до
втрати ним нормальних життєвих
зв'язків та вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, чим йому заподіяно
моральну шкоду.

Отже при таких обставинах суд частково
задовольнив позов.

Посилання апелянта на те, що
позивачем не було долучено жодного
медичного висновку про наявність факту
спричинення йому моральної шкоди у
зв'язку з професійним захворюванням та,
що не надано медичного висновку та
доказу про те, що саме від професійного
захворювання він терпить моральні та
фізичні страждання, а не від загальних
захворювань, судова колегія не приймає
до уваги з таких підстав.

Постановою Пленуму Верховного суду
України від 31.03.1995 року №4 "Про судову
практику по справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди"
роз'яснено, що розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних, тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення,
тощо) та з урахуванням інших обставин.

Рішенням Конституційного Суду
України від 27 січня 2004 року
регламентовано, що громадяни, яким
встановлена стійка втрата професійної
працездатності, мають право на
стягнення на їх користь моральної
шкоди. Відповідно до п.4.1 цього ж
рішення ушкодження здоров'я, заподіяне
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності,
заподіюють йому моральні та фізичні
страждання. У випадку каліцтва
потерпілий втрачає працездатність і
переносить значно більшу моральну
шкоду, чим працівник, що не втрачає
професійної працездатності.

Виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, а також
з врахуванням конституційної
значимості здоров'я, як
невідчужуваного і нерушимого блага, що
належить людині від її народження й
охороняється державою, положень ст. 23
ЦК України, роз'яснень Постанови
Пленуму Верховного суду України від
31.03.1995 року №4 (з наступними змінами)
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" висновки суду щодо розміру
відшкодування моральної шкоди в повній
мірі відповідають обставинам справи, є
обґрунтованими, а тому, на думку
судової колегії, є правильними.

Апеляційним судом також
враховується той факт, що апелянт -
відповідач у справі не заявляв
клопотання про призначення по справі
відповідної експертизи на предмет
визначення підстав та/або розміру
заподіяної позивачу моральної шкоди.
Відсутність у матеріалах справи
висновку МСЕК з цього питання не
спростовує правильних висновків суду.

Таким чином з врахуванням
поданих доказів, суд прийшов до вірного
висновку, що знайшли підтвердження
обставини заподіяння позивачеві
моральної шкоди, яка обумовлена
моральним та фізичним стражданням з
приводу ушкодження здоров'я,
погіршення життєвих умов, так що
ступінь втрати професійної
працездатності позивача становить 50%,
яка встановлено йому безтерміново,
він не має можливості повноцінно
працювати та для організації свого
життя йому доводиться докладати
додаткові зусилля.

Інші доводи апеляційної скарги
його висновків суду не спростовують, а
тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені
фактичні обставини справи, вірно
застосовано матеріальний закон та
дотримана процедура розгляду,
передбачена ЦПК України, а тому колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

ухвалила :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області - відхилити.

Рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від 18
жовтня 2013 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.