Справа № 559/3878/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

26 лютого 2014 року

Дубенський міськрайонний суд
Рівненської області

в особі: головуючого судді Ралець Р.В.

при секретарі Максимюк
О.В.

розглянувши у судовому засіданні в м.
Дубно цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк"" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ "Дельта Банк" звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
вказуючи, що 15 серпня 2007 року між ПАТ
Дельта Банк" та відповідачем був
укладений кредитний договір №
002-17998-150807 згідно якого відповідачу
надано споживчий кредит в розмірі 3000
гривень у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом на суму залишку
заборгованості з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. В порушення умов договору
відповідач порушує свої зобов'язання,
не сплативши вчасно кошти для
погашення заборгованості за кредитом.
Станом на 20.09.2013 року за відповідачем
утворилась заборгованість в розмірі
4155,29 гривень, яка складається із
заборгованості по простроченому тілу
кредиту. Позивач просить стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитом та понесені судові витрати по
справі, а саме сплачений судовий збір в
розмірі 229,40 гривень.

В судове засідання представник
позивача не з"явився, однак подав до
суду заяву про розгляд справи без
їхньої участі, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, не
заперечує проти заочного розгляду
справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове
засідання не з"явився, хоча був
повідомлений про час та дату розгляду
справи у встановленому законом
порядку.

Суд дослідивши матеріали справи,
прийшов до висновку, що позов не
підлягає до задоволення із слідуючих
підстав.

Судом встановлено, що 15 серпня 2007 року
між ПАТ Дельта Банк" та відповідачем
був укладений кредитний договір №
002-17998-150807 згідно якого відповідачу
надано споживчий кредит в розмірі 3000
гривень у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом на суму залишку
заборгованості з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки ( а.с.5.)

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов"язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі і на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов"язується повернути кредит та
сплатити проценти.

З часу укладення договірного
зобов'язання між сторонами минуло 7
років. Стороною позивача при зверненні
до суду не вносилось клопотання щодо
поновлення строків позовної давності.
З наданого розрахунку позивачем
вбачається, що позичальником після
укладення договору позивачем до суду
проплата згідно кредитного договору
відповідачем була здійснена лише один
раз у 2008 році. Незважаючи на це,
тривалий час кредитна установа за
наявності невиконаного зобов'язання зі
сторони позичальника до суду не
зверталась.

Стороною позивача при зверненні до
суду не вносилось клопотання щодо
поновлення строків позовної давності.
Зважаючи на вищевикладене, суд вважає,
що позивачем пропущено строк звернення
до суду за захистом порушеного права.

Крім цього, у відповідності до пункту 31
постанови №5 Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають з кредитних
правовідносин" від 30.03.2012 р., враховуючи
положення пункту 7 частини 13 ст. 11
Закону України "Про захист прав
споживачів", суди мають виходити з того,
що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини 13 ст.11 Закону
України "Про захист прав споживачів"
застосовуються й до додаткових вимог
банку чи іншої фінансової установи.

Відповідно до ст.60 ЦІК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 213
ЦПК України, - обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні та не подав
доказів щодо спростування чи
підтвердження вимог позивача .

За таких обставин, суд вважає, що
позовні вимоги позивача заявлені із
пропуском строку позовної давності не
є обґрунтованими та не підлягають до
задоволення.

Керуючись ст.ст.3, 6, 57, 60,61, 212-215, 218, 224,
256-258 ЦПК України, ст.ст.2,15,60,526,611,612,1054 ЦК
України, суд,-

Р І Ш И В:

В позові публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовити за пропуском
строку позовної давності звернення до
суду.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, яка
подається протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі неподання заяви про перегляд
в десятиденний строк, заочне рішення
набирає чинності після закінчення
цього строку.

Суддя: