Справа № 285/1924/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

29 вересня 2014 року
м.
Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд
Житомирської області

в складі: головуючого - судді
Мозгового В.Б.,

при секретарі
Ковальчук М.В.,

з участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Новограді-Волинський цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування витрат, що витрачені на
будівництво та стягнення вартості
автомобіля, -

в с т а н о в и в:

В травні 2014 року до суду звернулась
ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4, якій в
подальшому уточнила, та остаточно
просить стягнути на її користь ?
частину вартості будівельних
матеріалів, що були вкладені в
будівельні роботи квартири АДРЕСА_1
вартістю 42 096 грн, а також ? частину, а
саме 20000 грн спільно придбаного
автомобіля.

Позивач посилаючись на те, що оскільки
під час перебування з відповідачем у
шлюбі вони за спільні кошти в будинку,
якій належить відповідачу на підставі
договору дарування, здійснили його
переобладнання (обновлення),
добудували підсобні приміщення, а
також придбали автомобіль НОМЕР_1 2006
року випуску та на те, що відповідач в
добровільному порядку відмовляється
відшкодувати половину вартості
будівельних матеріалів та виплатити їй
компенсацію за частку автомобіля,
просить суд позовні вимоги
задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та просить
його задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов визнав частково, а саме
в розмірі 2 414 грн на відшкодування
половини вартості підсобних приміщень
(ганок, погріб), врешті позовних вимог
просить відмовити.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріал справи, суд
приходить до наступного.

Встановлено, що 20 червня 2008 року шлюб
між сторонами, який було укладено 03
листопада 1990 року, розірвано.

Під час шлюбу у 1997 році відповідач
отримав у дар 65/100 частин житлового
будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 29
травня 2012 року №481/70, яка була проведена
в цивільній справі №2-16/11 та на яку
посилається позивач, в будинку за
період з 1997 року по 2012 рік було
проведено влаштування ганку та
погребу, а також проведено відповідні
зміни в самому будинку, які полягають у
наступному:

у приміщенні житлової кімнати (2-5)
демонтовано грубку, влаштовано
перегородку з двірним прорізом,
внаслідок чого утворилось два нових
приміщення, житлова кімната (2-7) та
коридор (2-1); у приміщенні коридору (2-1)
влаштовано вхідні двері, а також
міжкімнатні двері до приміщення
житлової кімнати (2-3); замуровано
міжкімнатні двері з приміщення
житлової кімнати (2-3) до приміщення
столової (2-2), а міжкімнатні двері з
житлової кімнати (2-3) до житлової
кімнати (2-4) змінено міжкімнатну арку; у
приміщенні житлової кімнати (2-4)
демонтовано грубку; у приміщенні
передпокою (2-1) замуровано вхідні двері;
між приміщеннями передпокою )2-1) та
кухнею (2-6) демонтовано перегородку та
влаштовано нову перегородку з двірним
прорізом, у результаті чого утворилося
два нових приміщення (коридор (2-3) та
санвузол (2-2)); в приміщенні столової (2-2)
міжкімнатні двері було розширено та
замінено на міжкімнатну арку.

Отже, як вбачається з вищевикладеного,
сторонами під час шлюбу було проведено
ряд ремонтних робіт по переобладнанню
будинку.

За змістом статті 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Позивач звертаючись до суду з позовною
вимогою про стягнення на свою користь
вартості будівельних матеріалів, що
були вкладені в будівельні роботи
квартири, повинен був надати суду
докази на підтвердження того, які саме
будівельні матеріали було витрачено на
переобладнання будинку та їх вартість.

Посилання позивача на вищезазначений
висновок експертизи суд приймає до
уваги частково, а саме в частині щодо
влаштування ганку та погребу. В інший
частині висновок експерта суд до уваги
не приймає, оскільки вона не містить
даних про вид, кількість та вартість
будівельних матеріалів використаних
при переобладнанні будинку, а лише
визначає вартість будинку.

Таким чином враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку про
стягнення з відповідача на користь
позивача половини вартості ганку та
погребу, а саме 2 414 грн.

Крім того, суд звертає увагу позивача,
що вона не позбавлена права звернуться
до суду з позовом про відшкодування
своїх затрат на будівництво
(переобладнання) в цілому, а не лише
щодо вартості будівельних матеріалів.

Щодо стягнення компенсації ? вартості
автомобіля то суд приходить до
наступного.

Встановлено, що в 2006 році сторонами
було придбано автомобіль НОМЕР_2 2006
року випуску, кузов НОМЕР_3 право
власності на вказаний автомобіль
зареєстровано за відповідачем, якій
після розірвання шлюбу з позивачкою
зняв його з обліку для реалізації.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Неподільні речі присуджуються
одному з подружжя, якщо інше не
визначено домовленістю між ними.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 (далі
Постанова) вартість майна, що підлягає
поділу, визначається за погодженням
між подружжям, а при недосягненні згоди
виходячи з дійсної його вартості на час
розгляду справи. Згоди щодо вартості
майна між сторонами не досягнуто.

Фактичне місце знаходження автомобіля
відповідачем та його представником не
повідомляється, що позбавляє
можливості провести його оцінку.

Відповідно до довідки №8 від 29 вересня
2014 року середня ринкова вартість
спірного автомобіля складає 43 240 грн.

Частиною 3 ст. 370 та ч. 2 ст. 364 ЦК України
визначено, що співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
компенсації вартості його частки.

Згідно із ст. 70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначене домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Предметом позовних вимог є грошова
компенсація замість частки у належному
сторонам на праві спільної сумісної
власності автомобілю.

Твердження представника відповідача,
що автомобіль був придбаний за
особисті кошти відповідача, свого
підтвердження в судовому засіданні не
знайшло.

Враховуючи неподільність речі, а також,
те що позивачка заявляє вимогу саме про
стягнення грошової компенсації, що
свідчить про наявність її згоди, а
права власника фактично здійснюються
лише відповідачем, суд приходить до
висновку про можливість стягнення з
відповідача на користь позивачки суми
грошової компенсації.

Також з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
підлягає стягненню понесені нею судові
витрати з урахуванням, що позовні
вимоги судом задовольняються частково.

Враховуючи вище викладене, керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 60, 71
СК України, ст.ст.364, 370 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 ?
частину вартості будівельних
матеріалів, що були вкладені в
будівельні роботи квартири АДРЕСА_1 в
сумі 2 414 (дві тисячі чотириста
чотирнадцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
компенсацію вартості ? частини
автомобіля НОМЕР_2 2006 року випуску,
кузов НОМЕР_3 в сумі 20 000 (двадцять тисяч)
грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
понесені нею судові витрати на сплату
судового збору в розмірі 224,14 грн.

Сторони можуть ознайомитись з повним
рішенням суду 2 жовтня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Житомирської
області через Новоград-Волинський
міськрайонний суд протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Головуючий: