УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді
Крижанівської Г.В.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.

при секретарі Пацалі
А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства "Альфа Банк",
третя особа: публічне акціонерне
товариство "Дельта Банк", про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
права вимоги за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 31 березня 2014
року, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 р. позивачка звернулася
до суду із позовом до ПАТ "Альфа Банк"
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу права вимоги.

Свої доводи обґрунтувала тим, що 18.03.2008
р. між АКБ «ТАС-Комерцбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 2615/0308/71-016, згідно
умов якого позичальник отримала кошти
в сумі 110 000 доларів США з терміном
повернення до 18.03.2018 р.

З метою забезпечення виконання
боргових зобов'язань за вказаним
договором 18.03.2008 р. між позивачем та
ВАТ «Сведбанк» укладено договір
іпотеки, предметом якого була квартира
АДРЕСА_1.

25.05.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ
"Альфа Банк" укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитними договорами.

15.06.2012 р. між ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ
"Альфа Банк" був укладений договір
купівлі-продажу прав вимоги до ОСОБА_1,
який позивачка просила визнати
недійсним з огляду на те, що зі змісту
виписки з данного договору неможливо
встановити коло осіб, по відношенню до
яких передано право вимоги. Також
вказувала, що витяг з оспорюваного
договору не містить підписів голови
правління ПАТ «Сведбанк» та голови
ради директорів ПАТ «Дельта Банк», а
також не скріплений печаткою. Крім
того, витяг з додатку № 1 зазначеного
договору завірений особою, яка не має
на те повноважень.

26.02.2014 до участі в розгляді справи в
якості третьої особи було залучено ПАТ
"Дельта Банк".

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 31 березня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ "Альфа
Банк", третя особа: ПАТ "Дельта Банк" про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу права вимоги від 15.06.2012
р. відмовлено.

Справа № 761/28762/13-ц № апеляційного
провадження: 22-ц/796/10589/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Мальцев
Д.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Крижанівська Г.В. Не
погоджуючись із вказаним рішенням
суду, ОСОБА_1 звернулася із апеляційною
скаргою, в якій просила рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 31 березня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Свої доводи апелянт обґрунтувала тим,
що судом першої інстанції було
порушено норми процесуального права та
неправильно застосовано норми
матеріального права, не надано
належної оцінки умовам та формі
договору купівлі-продажу, укладеного
між первісним кредитором ПАТ
«Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», який,
на думку ОСОБА_1, слід вважати
неукладеним. А відтак, оспорюваний
договір як такий, що укладений на
підставі зазначеного договору,
необхідно визнати недійсним.

У судовому засіданні представник
позивача доводи апеляційної скарги
підтримала, просила її задовольнити.

Представник третьої особи проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував, просив її відхилити.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явилися, про час і місце
проведення розгляду справи
повідомлялися належним чином.

Колегія суддів, розглянувши
справу в межах доводів апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення в
цій частині, заслухавши пояснення
учасників процесу, дослідивши письмові
докази по справі та доводи апеляційної
скарги, дійшла висновку про
відсутність підстав для її задоволення
з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, 15.06.2012 р. між ПАТ
"Дельта Банк" та ПАТ "Альфа Банк" був
укладений договір купівлі-продажу прав
вимоги (а.с. 50-56).

Як вбачається з витягу з додатку № 1 до
вказаного договору покупцю передано
право вимоги у тому числі за кредитним
договором № 2615/0308/71-016 від 18.03.2008 р.,
позичальником в якому є ОСОБА_1, та
договором іпотеки № 2615/0308/71-016-Z-16 від
18.03.2008 р. (а.с. 57).

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Будь-яких належних доказів щодо
порушення сторонами оспорюваного
договору вимог зазначених норм
позивачем не надано.

Посилання ОСОБА_1 на те, що зі змісту
договору, укладеного 25.05.2012 р. між ПАТ
«Сведбанк» та ПАТ "Альфа Банк"
неможливо встановити коло осіб, по
відношенню до яких передано право
вимоги, спростовується наявними в
матеріалах справи доказами, а саме
витягом з додатку № 1, який є
невід'ємною частиною договору. У
вказаному додатку зазначено кредитний
та іпотечний договір, стосовно яких
передається право вимоги, що є
предметом оспорюваного договору.

Доводи позивача щодо неналежного
оформлення та засвідчення
неповноважною особою витягів з
оспорюваного договору та додатку до
нього не є підставою для визнання
недійсним власне договору в розумінні
положень ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Твердження апелянта про те, що судом
першої інстанції не надано належної
оцінки умовам та формі договору
купівлі-продажу, укладеного між
первісним кредитором ПАТ «Сведбанк» та
ПАТ «Дельта Банк», який, на думку
ОСОБА_1, слід вважати неукладеним, не
приймаються до уваги з огляду на
наступне.

Предметом судового розгляду у даній
справі є правовідносини, які виникли у
зв'язку з укладенням 15.06.2012 р. між ПАТ
"Дельта Банк" та ПАТ "Альфа Банк"
договору купівлі-продажу прав вимоги.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як напідставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

З огляду на те, що позивач не надала
суду доказів тієї обставини, що договір
купівлі-продажу, укладений між
первісним кредитором ПАТ «Сведбанк» та
ПАТ «Дельта Банк», визнано недійсним,
зазначені ОСОБА_1 посилання є
безпідставними та не можуть бути
прийняті судом до уваги.

Враховуючи викладене, при
встановленні обставин справи та
ухваленні рішення судом першої
інстанції не було допущено порушень
норм процесуального права та правильно
застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, не впливають на
правильність прийнятого судом рішення
і, з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України,
не можуть бути підставою для його
скасування, а тому підлягають
відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314,315,
317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 31 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Г.В. Крижанівська

Судді:
Л.Д. Українець

М.І. Оніщук