Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року Справа №607/22093/13-ц
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області

в складі: головуючого судді
Братасюка В.М.

за участю секретаря
Дилієвської І.М.

та представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі справу за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
надання згоди на виїзд за кордон на
постійне місце проживання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулися в суд з позовом до
відповідача ОСОБА_4 про надання згоди
на виїзд за кордон на постійне місце
проживання, посилаючись на те, що вони у
1999році виїхали разом із матір'ю з
України проживати закордон в Іспанію, в
даний час проживають в АДРЕСА_1 та
навчаються в учбовому центрі
Університету Мурсії. Для оформлення
документів для виїзду за кордон на
постійне місце проживання необхідна
нотаріально посвідчена згода батьків,
однак згоди батька ОСОБА_4 вони не
можуть отримати, оскільки їм невідоме
його місце проживання. Тому просять суд
надати дозвіл на виїзд за кордон без
згоди батька.

В судовому засіданні представник
позивачів ОСОБА_1 позов підтримала з
підстав, викладених в позовній заяві та
просить задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, хоча про день та час
розгляду справи був повідомлений
належним чином, заперечень проти
позову та доказів про причини
відсутності суду не подав. Тому суд
вважає за можливе розгляд справи у
відсутності відповідача на підставі
наявних у справі доказів та
постановлення заочного рішення.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд проходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Батьками позивачів ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, є
ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачі на законній підставі
проживають в Іспанії та мають намір
оформити документи для постійного
місця проживання за кордоном, однак їм
було запропоновано додатково надати
засвідчену в установленому порядку
заяву-згоду батька, оскільки надання
вказаних документів передбачено п. 10
Постанови КМ України від 31.03.1995, № 231
"Про затвердження Правил оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення".

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 є повнолітніми
дієздатними фізичними особами та ними
неможливо отримати згоду батька на їх
виїзд за кордон, що суперечить їхнім
інтересам.

Однак, норма частині 2 статті 13
Загальної декларації прав людини,
прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН
від 10.12.1948 року, країни-учасниці,
проголошує, що кожна людина має право
покинути будь-яку країну, включаючи й
свою власну, і повертатися у свою
країну.

Крім того, в силу вимог ст.33 Конституції
України, кожному хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.
Громадянин України не може бути
позбавлений в будь-який час
повернутися в Україну.

Також, згідно ч. 2 ст. 310 Цивільного
кодексу України, фізична особа має
право на вільний вибір місця
проживання та його зміну, крім
випадків, встановлених законом, а ч.3
ст.313 Цивільного кодексу України
передбачено, що фізична особа, яка
досягла 16 років, має право на вільний
самостійний виїзд за межі України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду з
Україну громадян України», вказано, що
громадянин України має право виїхати з
України, крім випадків, передбачених
цим Законом, та в'їхати в Україну, однак
даним законом не передбачено
позбавлення права виїзду за кордон
повнолітньої особи у випадку
відсутності згоди батьків.

Аналізуючи вищенаведені обставини,
приймаючи до уваги необхідність
забезпечення конституційних прав та
інтересів позивачів, суд приходить до
переконання, що позовні вимоги ОСОБА_2,
ОСОБА_3 слід задовольнити, надавши їм
право на виїзд на постійне місце
проживання до Іспанії без згоди батька
ОСОБА_4

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 212, 215, 228-232 ЦПК України, ст.ст.
частині 2 статті 13 Загальної декларації
прав людини, прийнятої Генеральною
Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, ст.33
Конституції України, ст. ст. 310, 313
Цивільного Кодексу України, ст. 7
Сімейного кодексу України, ст. 1 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду з Україну громадян України»,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
надання згоди на виїзд за кордон на
постійне місце проживання -
задовольнити.

Надати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю
м.Тернополя, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженцю м.Тернополя, дозвіл на виїзд
на постійне місце проживання до
Іспанії без згоди батька ОСОБА_4.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк