Справа № 452/3542/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"05" грудня 2014 р.
м.Самбір

Самбірський
міськрайонний суд Львівської області

у складі:
головуючого судді Казана І.С.

при
секретарі Кафтан О.Ю.,

із участю:
позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті Самборі
Львівської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну
розміру аліментів,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним
позовом. У підтвердження своїх вимог
позивач покликається на те, що згідно
рішення Самбірського міськрайонного
суду від 22.07.2013 року присуджено
стягувати з нього щомісячні кошти в
розмірі 1400грн. на утримання двох
неповнолітніх дітей в користь
відповідача ОСОБА_2. У зв'язку з
працевлаштуванням та отриманням
заробітної плати в значно меншому
розмірі, ніж присуджений розмір
аліментних зобов'язань, позивач
просить змінити за судовим рішенням
присуджені кошти та визначити у частці
від доходу в розмірі 1/3, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав вимоги позову та посилався
на обставини, викладені у позовній
заяві; пояснив, що із часу
постановлення рішення про стягнення
аліментів стан здоров'я у нього
погіршився, що на тимчасові роботи у
Росію вже не їздить та отримав за
жовтень місяць заробітну плату всього
1200грн., що на даний час ремонтується
автомашина, на якій він їздить, а
ситуація із заробітною платою
зміниться коли буде відремонтована та
буде задіяна у рейсах.

Відповідач ОСОБА_2 позову не визнала і
звернулася до суду із заявою про
розгляд справи за її відсутності.

З'ясувавши обставини справи,
заслухавши пояснення позивача, суд
вважає, що в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зміну розміру аліментів слід відмовити
за недоведеністю виходячи з
наступного:

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Главою 5 Цивільного-процесуального
Закону регламентовано поняття доказів,
їх належність та допустимість;
обов'язок доказування і подання
доказів.

Судом із позиції позивача не з'ясовано,
які реально його права порушені
відповідачем і яким чином може бути
звільненим від взятого на себе
обов'язку сплачувати аліменти в
установленому за судовим рішенням
розмірі.

Згідно ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

За рішенням суду від 22.07.2013 року було
визначено розмір аліментів у твердій
грошовій сумі відповідно до ст. 184 СК
України; ОСОБА_1 у судовому засіданні
позов визнав та погодився сплачувати
аліментні зобов'язання по 700грн. на
кожну дитину до досягнення повноліття;
судом не вставлено підстав для відмови
у прийнятті визнання позову тоді
відповідачем. У відповідності до цієї
норми Закону якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Згідно ст. 183 СК України може бути
визначений розмір аліментів у частці
від заробітку (доходу) матері, батька
дитини; частка заробітку (доходу)
матері, батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.
Працевлаштування ОСОБА_1 на три місяці
не може бути підставою для зменшення
аліментів у відповідності до цієї
статті; усі питання аліментних
зобов'язань є урегульованими у
Сімейному кодексі України та в
дотичному законодавстві щодо розміру,
заборгованості та іншого.

Із позовної вимоги позивача
убачається, що він просить зменшити
розмір присуджених аліментів, однак,
суду не ствердив про вид діяльності,
котрою займається протягом цих трьох
місяців; не пояснив яким чином надалі
планує бути працевлаштованим, а лише
зазначив, що після ремонту якоїсь
автомашини ситуація буде іншою.

Оскільки позивач не спростував зміни
розміру аліментів шляхом зменшення із
присуджених коштів за судовим рішенням
у твердій грошовій сумі на частку від
доходу, не навів суду аргументів про
зміну матеріального або сімейного
стану, погіршення його здоров'я, не
довів про це жодними письмовими
доказами ані в своїх поясненнях під час
судового розгляду; не обґрунтував
зазначене з посиланням на норми закону
на підставі чого може бути зменшений
присуджений розмір аліментів;
ураховуючи наведене приводить суд до
висновку про необхідність відмови у
позові за недоведеністю.

Разом з тим, зважаючи на позицію
позивача у судовому засіданні як
боржника за аліментними
зобов'язаннями, суд звертає увагу на
наступне:

Відповідно ст. 12 Закону України «Про
охорону дитинства» на батьків
покладається відповідальність за
виховання, навчання і розвиток дитини.
Батьки зобов'язані виховувати дітей,
піклуватися про їх здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку їх природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. ст. 3, 6 Конвенції про
права дитини в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини;
держави-учасниці забезпечують у
максимально можливій мірі виживання і
здоровий розвиток дитини.

Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу
України дитина має бути забезпечена
можливістю здійснення її прав, які
встановлені Конституцією України та
Конвенцією про права дитини, а
батьківські права не можуть
здійснюватись всупереч інтересам
дитини.

У Декларації прав дитини, прийнятій
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 р. принцип 6, проголошено, що дитина
для повного і гармонійного розвитку її
особистості потребує любові,
розуміння. Вона має, коли це можливо,
рости під опікою і відповідальністю
своїх батьків і в усякому випадку в
атмосфері любові і моральної та
матеріальної забезпеченості.

Ураховуючи вище наведені норми законів
у сукупності з поясненнями позивача
ОСОБА_1, суд прийшов до переконання, що
існують всі законні підстави для
відмови у задоволенні позову про зміну
розміру аліментів на підставі ст. 192 СК
України, а в зв'язку із таким вирішенням
спору згідно ст. 88 ЦПК України із
позивача необхідно стягнути в дохід
держави судовий збір у сумі 243,6грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 - 215, 218 ЦПК
України, ст. 192 СК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 про
зміну розміру аліментів, - за
недоведеністю.

Стягнути із ОСОБА_1 у дохід держави
243,6грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене
позивачем в апеляційному порядку до
апеляційного суду Львівської області
через суд першої інстанції протягом
десяти днів із дня його проголошення;
відповідачем - протягом цього ж строку
із дня отримання копії рішення.

Суддя
підпис І.С.
Казан

Згідно з оригіналом

Суддя Самбірського

міськрайонного суду
І.С. Казан