МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
27.01.2014 року Справа № 370/2385/13-ц
Макарівський районний суд Київської області в складі:
Головуючого судді: В.О.Оберемко,
при секретарі: Гребінській Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Макарів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-
в с т а н о в и в:
Позовні вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 09 квітня 2002 року. За час шлюбу в них народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За час перебування у шлюбі з вини відповідача між подружжям систематично виникали непорозуміння та сварки. Відповідач не виявляв належної уваги до позивача, не цікавився інтересами сім`ї. За таких обставин збереження сім`ї і подальше спільне життя з відповідачем неможливе.
У 2007 році за договором купівлі-продажу сторонами була придбана земельна ділянка розміром 0.1361 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . На цій земельній ділянці сторони збудували будинок за тією ж адресою, загальною площею 190,0 м2. Будинок збудований у 2010 році.
Проте, право власності на земельну ділянку та Право власності на будинок було оформлено на відповідача. Також, у 2007 році, сторонами було придбано автомобіль «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зареєстрований на позивача.
Також за час шлюбного життя відповідач викупив частку у розмірі 100% статутного капіталу, а саме 800000 гривень, Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРХНЄ СВІТЛО - Україна»
Крім того, позивачу стало відомо, що відповідач викупив частку у статутному капіталі ТОВ «Техніка денного світла-Україна» у розмірі 9250 гривень. Зазначала, що передала відповідачу грошову суму у розмірі 200000 грн. позичених нею коштів на вклад у статутні капітали до вищевказаних підприємств. Борг віддає сама, з зароблених нею коштів, грошові кошти на утримання сім`ї та потреби спільної з відповідачем неповнолітньої дитини також задовольняє.
Добровільної згоди щодо поділу майна сторонами не досягнуто.
В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, а тому суд ухвалив заочно розглянути дану справу.
Заслухавши пояснення позивача по справі та його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Сторони уклали шлюб 09 квітня 2002 року (а.с. 10).
Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).
В 2007 році сторонами було придбано автомобіль «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зареєстрований на позивача 26.09.2007 року (а.с. 31).
28.08.2007 року сторони придбали спірну земельну ділянку в с. Лишня Макарівського району Київської області (а.с. 56-58).
В 2010 році сторонами збудовано житловий будинок на спірній земельній ділянці за адресою - АДРЕСА_1 (а.с. 54, 55, 59-63).
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Згідно ст. ст. 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 60 СК України майно, яке подружжя придбало у шлюбі, належить дружині й чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав через поважну причину (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що будь-яка річ, придбана за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Отже, виходячи з того, що в України діє загальний режим спільності майна подружжя, згідно з яким майно, набуте в шлюбі, вважається таким, що належить подружжю, то у зв`язку з цим речі, набуті за час шлюбу, автоматично підпадають під режим спільного майна подружжя.
Відповідно спірна земельна ділянка, будинок та автомобіль «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є спільним сумісним майном подружжя та підлягають поділу виходячи з принципу рівності часток подружжя в цьому майні.
Одночасно клопотань про призначення і проведення судових експертиз, зокрема судової будівельно-технічної експертизи для встановлення варіантів поділу в натурі спірного житлового будинку, позивачем під час судового розгляду не заявлялось.
Згідно п. 22 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Відповідно до Звіту про оцінку майна автотранспортного засобу марки «Toyota Corolla», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який міститься в матеріалах справи (а.с. 74-115), вартість спірного транспортного засобу на момент розгляду справи становить 107830 грн. (а.с. 75).
Згідно п. 25 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч. 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.
Враховуючи, те, що спірну земельну ділянку, автомобіль та будинок є речами неподільними, що ці предмети спору мають різну вартість, що сторони не можуть дійти згоди щодо рівного поділу майна, як того вимагає закон, а тому вони відповідно до ч. 2 ст. 71 СК не можуть бути виділені в натурі будь-якій зі сторін, оскільки жодна з них відповідно до положень ст. 365 ЦК України з вимогою про припинення права одного з подружжя на частку у спільному майні не зверталась, та попередньо не внесла на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми, тому суд приходить до висновку про доцільність визначити ідеальні частки подружжя в цьому майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя без його реального поділу та залишити майно у спільній частковій власності позивача та відповідача.
Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, або законом.
Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). За змістом ч. 3 ст. 57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Статтею 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення.
Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.
Відповідно до вимог ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень.
При цьому позивачем доказів на підтвердження її доводів щодо надання грошових коштів відповідачу на розвиток бізнесу суду не надано, будь-яких клопотань про витребування доказів не заявлено.
Позовних вимог про поділ прибутку підприємства ТОВ «ВЕРХНЄ СВІТЛО - Україна» та ТОВ «Техніка денного світла-Україна» не пред`являлось, при цьому суд не може виходити за межі позовних вимог при розгляді справи.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1720, 50 грн.
Керуючись ст. ст. 11, 365, 368, 372 Цивільного кодексу України, ст. ст. 60, 69-72 Сімейного кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного сумісного майна подружжя», ст. ст. 15, 60, 79, 88, 174, 207, 212-215, 223 ЦПК України, суд
Керуючись ч. 1 ст. 218 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по ? частині за кожним на автомобіль марки Toyota Corolla 1,6, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 107830 (сто сім тисяч вісімсот тридцять) гривень, без його реального поділу та залишити вказаний автомобіль у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Визнати право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по ? частині за кожним на житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 вартістю 710054 (сімсот десять тисяч п`ятдесят чотири) гривні, без його реального поділу та залишити вказаний житловий будинок у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка проживає за адресою АДРЕСА_3 , судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 1720 (одна тисяча сімсот двадцять) гривень 50 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд Київської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання ним копії цього рішення.

С У Д Д Я:

Повний текст рішення суду виготовлено 03.02.2014 року