інстанції Мельник О.О.Провадження №
22-ц/780/1178/14 Доповідач у 2
інстанції ІвановаКатегорія 4
УХВАЛА

Іменем України

26 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Сліпченка О.І.

при секретарі - Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 10 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року позивачка ОСОБА_2
звернулась до суду з даним позовом до
ОСОБА_3 посилаючись на те, що під час
перебування з відповідачем в
зареєстрованому шлюбі ними було набуте
майно, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, а саме: автомобіль
«Dacia Logan» д/н НОМЕР_1, 2006р. випуску,
житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна
ділянка, площею 0,064 га, призначена для
обслуговування даного житлового
будинку. Згоди щодо добровільного
поділу зазначеного спільного майна
вони не дійшли, тому просила визнати за
кожним з них, право власності на 1/2
частину вказаних житлового будинку,
земельної ділянки та автомобіля.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 10 грудня 2013 року позов частково
задоволений.

Суд визнав за ОСОБА_2 право власності на
1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та
на 1/2 частину автомобіля «Дача Логан»,
державний номер НОМЕР_1.

Крім того, суд стягнув з відповідача
ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 3441
грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач
посилаючись на порушенням судом норм
матеріального і процесуального права
просить рішення скасувати та ухвалити
нове, яким у задоволенні позову
відмовити.

В обґрунтування скарги послався
на те, що суд не звернув увагу на те, що
позивачка неправильно визначила ціну
позову, оскільки не довела що вартість
цього майна складає саме таку суму, не
залучив до участі у справі Банк за
наявності у справі кредитного та
іпотечного договорів щодо спірного
будинку і земельної ділянки, отже не
вирішував питання про те, що сторони
залишаються співіпотекодавцями.

Крім того, апелянт зазначив, що
спірний автомобіль 26 липня 2011 року був
проданий, про що позивачці було відомо
і остання не заперечувала його продаж,
тому і цій частині вважав рішення суду
незаконним.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
пояснення учасників, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Частково задовольняючи позов суд
першої інстанції виходив з того, що
майно, яке є предметом поділу, набуте
подружжям за час шлюбу, а отже належить
дружині та чоловіку на праві спільної
сумісної власності в рівних частках,
підстав для відступу від рівності
часток судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він є законним та
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Статтею 60 СК України передбачено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 68 СК України,
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу.

Згідно із ст. 69 СК України, дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України закріплено,
що у разі поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором.

У відповідності до вимог ст. 71 СК
України майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі. Неподільні
речі присуджуються одному з подружжя,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними. Присудження одному з подружжя
грошової компенсації замість його
частки у праві спільної сумісної
власності на майно, допускається лише
за його згодою.

Відповідно до абз. 1 п. 23 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 11
від 21.12.2007 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя", вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі з 13.11.2004 року.

Рішенням Бориспільського районного
суду м. Києва від 07.11.2012 шлюб між
сторонами розірвано.

Від цього шлюбу мають сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час перебування у шлюбі сторонами
було спільно набуто наступне майно:

житловий будинок АДРЕСА_1, вартістю 59 261
грн. та земельна ділянка, площею 0,064 га,
розташована по АДРЕСА_1, вартістю 55000
грн., призначена для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
автомобіль марки «Dacia Logan» державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 51
545 грн.

Домовленості між сторонами щодо поділу
спільного сумісного майна не
встановлено, проте наявність такого
майна сторонами не заперечується,
окрім автомобілю та вартості майна з
якою не погоджується відповідач.

Встановивши вищевказані фактичні
обставини справи, оцінивши наявні у
справі докази в їх сукупності та
проаналізувавши відповідні норми
права, які регулюють спірні
правовідносини, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції дійшов цілком
законного та обґрунтованого висновку
про виділ сторонам ідеальних часток у
спільному майні з урахуванням принципу
рівності часток і визнав за позивачкою
право власності на 1/2 частину цього
майна.

Вищезазначене спростовує доводи
апелянта про порушення судом норм
матеріально і процесуального права при
вирішенні питання про поділ майна
подружжя.

Стосовно посилання відповідача в
апеляційній скарзі на не врахування
судом наявності кредитного та
іпотечного договорів щодо цього майна
то суд першої інстанції, з яким
погоджується й колегія суддів
апеляційної інстанції, обґрунтовано
відхилив дані твердження відповідача,
оскільки останнім не було заявлено
відповідних позовних вимог, що
відповідає принципу диспозитивності
цивільного судочинства.

Доводи апелянта про те, що автомобіль 26
липня 2011 року був проданий іншій особі,
не підтверджується належними доказами,
оскільки довіреність та розписка про
отримання коштів не є підставою для
переходу права власності на зазначений
автомобіль, а відтак його не можливо
виключити зі складу майна, яке підлягає
поділу, враховуючи також те, відповідно
облікових даних автомобіль станом на
15.02.2013 року зареєстрований у
Вишгородськомукому РЕВ за
відповідачем (а.с.48).

Інші доводи апеляційної скарги також
не спростовують висновки суду першої
інстанції.

Таким чином, при апеляційному розгляді
справи порушень норм матеріального і
процесуального права, які є підставою
для скасування рішення в справі не
встановлено, відтак апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.308,314,315 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 10 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :