АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/832/14
Справа № 2012/9260/2012
Категорія : про поділ майна подружжя
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Даниленка В.М.,
Малінської С.М.

при секретарі - Андрійко О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 05 грудня 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа публічне
акціонерне товариство «Всеукраїнський
Акціонерний Банк» про поділ спільного
майна подружжя та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася до суду з
вказаним позовом, в обґрунтування
якого посилалася на те, що з 20 квітня 2002
року вона перебувала у зареєстрованому
шлюбі з відповідачем ОСОБА_3

Рішенням Жовтневого районного
суду від 01 червня 2012 року шлюб між ними
було розірвано.

Позивачка зазначила, що під час
шлюбу нею з відповідачем було придбано
наступне майно:

- житловий будинок з надвірними
будівлями вартістю 19 350 грн., загальною
площею 43,60 кв.м., що розташований за
адресою, АДРЕСА_4 та належить позивачу
та відповідачу на підставі договору
купівлі-продажу від 14.07.2007р.,

- нежитлову будівлю літ. 3-1 вартістю
6000 грн., загальною площею 132,8 кв.м., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, і
належить позивачу та відповідачу на
підставі договору купівлі- продажу від
13.02.2004р;

- трикімнатну квартиру вартістю 252
500 грн., загальною площею 83,9 кв.м., що
розташована за адресою: АДРЕСА_3 і
належить позивачу та відповідачу на
підставі договору купівлі-продажу
квартири від 14.03.2007р.;

- чотирикімнатну квартиру
вартістю 320 675 грн.., загальною площею 111,2
кв.м., що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 і належить позивачу та
відповідачу на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 14.03.2007р.,

- трикімнатну квартиру вартістю 108
000 грн., загальною площею 70,2 кв.м., що
розташована за адресою: АДРЕСА_2 і
належить позивачу та відповідачу на
підставі договору купівлі продажу від
08.10.2004р.;

- автомобіль ГАЗ 3302, реєстраційний
номер НОМЕР_1, рік випуску 2005, вартістю 80
000 грн., -

- автомобіль марки та моделі PEUGEUT PARTNER,
рік випуску 2002 року, реєстраційний
номер НОМЕР_2, зареєстрований в РЕВ MB №1
ДАІ ГУМВС в Харківській області 21.11.2006
року на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу,
вартістю з урахуванням ринкової ціни
амортизації 40 000 грн.;

- гараж АДРЕСА_6, вартістю 42 000 грн.
Частина зазначеного майна придбана за
кредитні кошти та знаходиться під
іпотечним обтяженням, а саме:
трикімнатна квартира, що розташована
за адресою: АДРЕСА_3, чотирикімнатна
квартира, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Разом з цим, ОСОБА_2 зазначила на
тому, що нежитлова будівля літ. 3-1, яка
знаходиться за адресою : АДРЕСА_5 літ 3-1,
та належить Позивачу та Відповідачу на
підставі договору купівлі-продажу від
13.02.2004 року по ? частині, було придбано
саме нею за власні кошти, які вона
отримала від продажу двох двокімнатних
квартир, які було придбано нею за
власні кошти до укладання шлюбу з
Відповідачем та які належали їй на
праві приватної власності.

Протягом розгляду справи ОСОБА_2
неодноразово уточнювала свої позовні
вимоги та в остаточній редакції
просила суд розділити майно та
виділити їй: нежитлову будівлю літ. 3-1
вартістю 6000 грн., загальною площею 132,8
кв.м., яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_5, та належить позивачу та
відповідачу на підставі договору
купівлі- продажу від 13.02.2004р., яку
придбано за її власні кошти;
трикімнатну квартиру що розташована за
адресою: АДРЕСА_3, за яку їй необхідно
сплачувати кредит до 14 березня 2027 року;
чотирикімнатну квартиру що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, за яку
їй також необхідно сплачувати кредит
до 14 березня 2027 року; трикімнатну
квартиру вартістю 108 000 грн., загальною
площею 70,2 кв.м., що розташована за
адресою: АДРЕСА_2 і належить позивачу та
відповідачу на підставі договору
купівлі продажу від 08.10.2004 року та
автомобіль марки та моделі PEUGEUT PARTNER,
рік випуску 2002 року, реєстраційний
номер НОМЕР_2.

Відповідачу виділити таке майно:
житловий будинок з надвірними
будівлями вартістю 19 350 грн., загальною
площею 43,60 кв.м., що розташований за
адресою, АДРЕСА_4, автомобіль ГАЗ 3302,
реєстраційний номер НОМЕР_1, рік
випуску 2005; гараж АДРЕСА_6, вартістю 42 000
грн.

Відповідач - ОСОБА_3 не погодився з
заявленими ОСОБА_2 позовними вимогами
та звернувся до суду з зустрічною
позовною заявою, в якій зазначив, що
майже все майно придбане за спільні
кошти подружжя. При цьому, квартира
АДРЕСА_2 придбана частково за кошти
його матері, у зазначеній квартирі вони
зареєстровані і проживають. Що ж
стосується нежитлової будівлі по
АДРЕСА_5, то вона також була придбана на
спільні кошти, а він власноруч робив
там переобладнання та реконструкцію
приміщення. Позивач за зустрічним
позовом вважав, що гараж взагалі не
може бути об'єктом розподілу, оскільки
на нього відсутні правовстановлюючі
документи, а земельна ділянка не
відведена.

Враховуючи викладене ОСОБА_3 просив
суд провести інший порядок розподілу
спільного майна подружжя, а саме
виділити йому: житловий будинок з
надвірними будівлями, що розташований
за адресою, АДРЕСА_4; автомобіль ГАЗ 3302,
реєстраційний номер НОМЕР_1, рік
випуску 2005; трикімнатну квартиру, за
адресою: АДРЕСА_2

ОСОБА_2 виділити: трикімнатну
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_3; чотирикімнатну квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1;
автомобіль марки та моделі PEUGEUT PARTNER,
рік випуску 2002 року, реєстраційний
номер НОМЕР_2.

Та обом їм по 1/2 частині нежитлової
будівлі літ. 3-1 загальною площею 132,8
кв.м., яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_5.

Рішенням Жовтневого районного суду
м. Харкова від 05 грудня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк»
про поділ спільного майна подружжя
задоволено частково. Проведено
розподіл спільного майна подружжя,
відповідно до якого: визнано за ОСОБА_2
право власності на автомобіль марки
PEUGEOT PARTNER, реєстраційний номер НОМЕР_2,
2002 року випуску, вартістю 42 000 грн.

У задоволенні позовних вимог у
іншій частині відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя задоволено частково.
Проведено розподіл спільного майна
подружжя, відповідно до якого:
виділено ОСОБА_3 автомобіль ГАЗ 3302,
реєстраційний номер НОМЕР_1, рік
випуску 2005, вартістю 36 800 грн.

У задоволенні позовних вимог у
іншій частині відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням,
ОСОБА_2 звернулася на нього з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
апелянтка просить скасувати рішення
та постановити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги у
повному обсязі.

При цьому, ОСОБА_2 зазначила, що
судом першої інстанції не було взято до
уваги та не наданої належної правової
оцінки її доводам стосовно того, що
нежитлова будівля літ. 3-1, яка
знаходиться за адресою : АДРЕСА_5 літ 3-1,
належить Позивачу та Відповідачу на
підставі договору купівлі-продажу від
13.02.2004 року по ? частині, була придбана
саме нею за власні кошти, які вона
отримала від продажу двох двокімнатних
квартир, які було придбано нею за
власні кошти до укладання шлюбу з
Відповідачем та належали їй на праві
приватної власності, а кошти які
залишилися після продажу та купівлі
вищезазначеного майна були спрямовані
на поліпшення та ремонт зазначеної
нежитлової будівлі, також не було
враховано інтереси неповнолітньої
дитини.

Рішення суду в частині поділу
рухомого майна - автомобілів сторонами
не оскаржувало ся і в цій частині не
переглядалося.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи, заслухавши доповідь
судді апеляційного суду, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення районного
суду у відповідності до ст. 303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, знаходить апеляційна скарга
не підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів
виходить з наступного.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_2 та зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив з того, що лише рухоме майно у
вигляді двох автомобілів є спільною
сумісною власністю подружжя, яке
підлягає поділу відповідно до вимог
законодавства.

Такі висновки суду першої
інстанції колегія суддів вважає
правильними.

Відповідно до ст. 60,61 СК України,
майно набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.
Об»єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Судом встановлено та
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що з 20 квітня 2002 року
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі. Рішенням Жовтневого районного
суду від 01 червня 2012 року шлюб між ними
було розірвано.

Під час перебування сторін у
шлюбі, були придбані два автомобілі,
які є спільною сумісною власністю
подружжя, а саме автомобіль марки PEUGEOT
PARTNER, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2002
року випуску, вартістю 42 000 грн. та
автомобіль ГАЗ 3302, реєстраційний номер
НОМЕР_1, рік випуску 2005, вартістю 36 800
грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України
дружина та чоловік мають право на поділ
майна подружжя, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007
року « Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» Спільною
сумісною власністю подружжя, що
підлягає поділу ( ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК)
відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть
бути будь-які види майна, за винятком
тих, які згідно із законом не можуть їм
належати ( виключені з цивільного
обороту), не залежно від того, на ім»я
кого з подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

Згідно з ч.1 ст. 71 СК України майно,
що є об»єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо чоловік та дружина не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом.

Стосовно вимог ОСОБА_2 щодо поділу
та визнання за нею права власності на
нежитлову будівлю літ. 3-1 вартістю 6000
грн., загальною площею 132,8 кв.м., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_5,;
трикімнатну квартиру що розташована за
адресою: АДРЕСА_3; чотирикімнатну
квартиру що розташована за адресою:
АДРЕСА_1; трикімнатну квартиру вартістю
108 000 грн., загальною площею 70,2 кв.м., що
розташована за адресою: АДРЕСА_2 то
судова колегія також погоджується з
висновком районного суду щодо відмови
в задоволенні позовних вимог в цій
частині, оскільки в судовому засіданні
достеменно було встановлено, що спірне
нерухоме майно було придбано сторонами
по справі на підставі договорів
купівлі-продажу на оформлено по 12
частині за кожним, тобто вказане майно
належить сторонами не на праві
спільної сумісної власності подружжя,
а на праві спільної часткової
власності і в рамках позову про поділ
спільного майна подружжя, суд
позбавлений можливості провести поділ
на підставі вимог Цивільного кодексу.

Суд першої інстанції повно і
всебічно з'ясував обставини по справі,
на які посилалися сторони як на
підставу своїх вимог і заперечень,
оцінив докази, які були досліджені в
судовому засіданні і дійшов
правильного висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Підставами для захисту цивільного
права є його порушення, невизнання або
оспорювання.

Порушення цивільного права є
результатом протиправних дій
порушника, внаслідок чого воно зазнало
зменшення або ліквідації, що позбавляє
його носія можливості здійснити,
реалізувати це право повністю або
частково.

При цьому, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін (ч.1 ст. 10 ЦПК України). Даний
принцип полягає у прояві в змагальній
формі ініціативи та активності осіб,
які беруть участь у справі. Принцип
змагальності забезпечує повноту
дослідження обставин даної справи.

Сторони зобов'язані визначити коло
фактів, на які вони можуть посилатися
як на підставу своїх вимог і
заперечень, і довести обставини, якими
вони обгрунтовують ці вимоги й
заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема, звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

За таких обставин, доводи
апеляційної скарги не є суттєвими, і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи. ОСОБА_2 будь яких
доказів, які б спростовували висновки
суду - не надала.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, п.1 ч.1
ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Харкова від 05 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів із дня її
проголошення.

Головуючий:

Судді: