Справа № 434/8754/13-ц
Провадження № 2/434/821/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

/заочне/

19 лютого 2014 року
Артемівський районний суд міста
Луганська в складі: головуючого -
судді Река А.С., при секретарі - Малько
А.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луганську
цивільну справу за позовом Луганського
міського комунального підприємства
«Теплокомуненерго» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за послуги
теплопостачання та гарячого
водопостачання, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013 року Луганське міське
комунальне підприємство
«Теплокомуненерго», від імені якого
діє представник за довіреністю,
пред'явило дійсний позов. Просило
стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за
послуги з теплопостачання та гарячого
водопостачання, що утворилась за
період з 01.07.1996 року по 01.06.2013 року в сумі
12408,02 гривень основного боргу; 3230,08
гривень - втрати від інфляційних
процесів; 1608,24 гривень - 3% річних, а
всього стягнути - 17246,34 гривень, і судові
витрати мотивуючи тим, що відповідачі
належним чином не виконують
зобов'язання щодо оплати отриманих
послуг.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, подав до суду
заяву в якій просив суд розглядати
справу без участі представника
позивача, проти винесення заочного
рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, про час, дату та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, причини неявки до суду
не повідомив. Заяв та клопотань про
відкладення розгляду справи до суду не
направив.

У відповідності із ч.1 ст.224 ЦПК
України, судом ухвалено розгляд справи
в заочному порядку.

Суд дослідивши матеріали справи,
дійшов до наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
розташована у багатоповерховому
будинку та забезпечується
централізованим опаленням і гарячим
водопостачанням, послуги з якого
надаються ЛМКП «Теплокомуненерго».

З даних довідки за формою № 3, виданої
МКП «Центрожилком» № 367 від 06.06.2013 року
вбачається, що вищезазначена квартира
є приватизованою і за вказаною адресою
зареєстрований: ОСОБА_1

Таким чином, між сторонами виникли
правовідносини в сфері комунальних
послуг, в яких ЛМКП «Теплокомуненерго»
є виробником послуг з централізованого
опалення, що надаються до будинку, де
розташована вищезазначена квартира, а
споживачем - власник або мешканець
квартири. Дійсні правовідносини
регулюються нормами Законів України
«Про житлово-комунальні послуги», «Про
теплопостачання», Правилами надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених Постановою КМУ № 630 від 21
липня 2005 р. N 630, нормами ЦК України.

Згідно ст. 322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Стаття 162 ЖК України регламентує, що
власник квартири зобов'язаний вносити
плату за комунальні послуги згідно
затверджених в установленому порядку
тарифами.

Згідно ст.1 Закону України «Про
теплопостачання» споживачем теплової
енергії є фізична або юридична особа,
яка використовує теплову енергію на
підставі договору.

Поняття «споживач» також надано у ч.1
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених Постановою КМУ № 630 від 21
липня 2005 р. N 630, згідно якої це особа, яка
отримує або має намір отримувати
послуги з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення.

Обов'язковість укладання договору
виробника послуг і споживача
вищезазначеними нормативними актами
не передбачена.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач періодично здійснював
оплату за спожиті послуги
теплопостачання та гарячого
водопостачання, що підтверджується
витягом з особового рахунку НОМЕР_1, та
свідчить про наявність між сторонами
фактичних договірних правовідносин.

Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Відповідачі свої
зобов'язання не виконали, чим порушили
майнові права позивача.

З урахуванням встановлених судом
правовідносин, суд приходить до
висновку, що фактичне прийняття
відповідачем, який є споживачем послуг,
відповідних зобов'язань, і є підставою
для задоволення позовних вимог.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_1
зобов'язань по платі за надані послуги
з теплопостачання та гарячого
водопостачання, перед позивачем
виникла заборгованість за період з
01.07.1996 року по 01.06.2013 року в сумі 12408,02
гривень основного боргу; 3230,08 гривень -
втрати від інфляційних процесів; 1608,24
гривень - 3% річних, а всього стягнути -
17246,34 гривень.

Відповідно до ЦК УРСР (1963 р.) для
звернення до суду з позовом було
встановлено трирічний строк позовної
давності, який повинен був
застосовуватись судом незалежно від
волі і думки сторін. Пропуск строку
позовної давності був підставою для
відмови у позові, за виключенням тих
випадків, коли суд за клопотанням
позивача визнає поважною причину
пропуску строку позовної давності і
знайде причини для його поновлення.

Відповідно до ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки,
але не є беззаперечною підставою для
відмови у позові і застосовується
судом лише у випадках, коли про це
заявила одна із сторін. Такого
клопотання у визначені судом строки і в
порядку, встановленому законом,
учасники процесу не заявили.

Таким чином, позов підлягає частковому
задоволенню в частині стягнення
заборгованості за послуги з
теплопостачання та гарячого
водовідведення за період з 01.01.2004 року
по 01.06.2013 року. Підстав для стягнення
боргу за період до 01.01.2004 року, суд не
вбачає у зв'язку з пропуском позивачем
строку позовної давності і відсутності
підстав для поновлення строку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню за період з 01.01.2004 року по
01.06.2013 року в сумі - 9571,23 гривень
основного боргу, втрат від інфляційних
процесів у розмірі - 2491,69 грн., 3 % річних
у розмірі - 1240,60 грн., а всього стягнути -
13303,52 грн..

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача також підлягають
стягненню на користь позивача судові
витрати.

Керуючись ст.ст. 217, 360, 526 ЦК України, ст.
162 ЖК України, ст.ст. 19, 20, 21 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», п.8 Правил надання послуг з
централізованого опалення, холодному
та гарячому водопостачанню та
водовідведенню, ст.ст.10,11,60, 88, 212-215, 217
ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Луганського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго» задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на користь
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго» (91055,
м. Луганськ, вул. Куракіна, 23А, ЛФ АБ
«Укргазбанк» код 24047779, МФО 320478, р/р
5157) заборгованість по платі за
послуги з теплопостачання та гарячого
водопостачання за період з 01.01.2004 року
по 01.06.2013 року в розмірі - 13303 (тринадцять
тисяч триста три) гривні 52 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на користь
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго» (91055,
м. Луганськ, вул. Куракіна, 23А, ЛФ АБ
«Укргазбанк» код 24047779, МФО 320478, р/р
5157) судові витрати по сплаті
судового збору в розмірі 229 (двісті
двадцять) гривень 40 копійок.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Відповідач має право оскаржити заочне
рішення у десятиденний строк з дня
отримання копії заочного рішення суду,
шляхом подання відповідної письмової
заяви до Артемівського районного суду
м. Луганська.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в апеляційному порядку до
апеляційного суду Луганської області
шляхом подання через Артемівський
районний суду м. Луганська у
десятиденний строк з дня проголошення
заочного рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
на подання апеляційної скарги, якщо
така скарга не була подана.

Повний текст рішення було складено та
підписано 21.02.2014 року.

Суддя
А.С.
Река