Справа № 219/2331/2014-ц
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

26 травня 2014 року.

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Шевченко Л.В., розглянувши матеріали заяви Комунального підприємства «Бахмут-Вода» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою до ОСОБА_1 про видачу судового наказу, в якій відповідно до ст.ст. 526,530,610 ЦК України, ст.ст. 95,96,99 ЦПК України, просить видати судовий наказ про стягнення з боржника на свою користь заборгованості за водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2012 року по 01.03.2014 року у розмірі 3 101,51 грн. та судові витрати.

Згідно довідки ГУ ДМС України в Донецькій області від 12.05.2014 року, яка надійшла 21.05.2014 року на запит суду в порядку ст.100 ЦПК України, боржник ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, з 16.07.1999 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та доказів про те, що остання є власником житла за адресою зазначеною заявником в заяві не надано.

Крім того, заявник додає до судового наказу зобов??язання № 1057 від 19.06.2013 за підписом ОСОБА_1, але номер та серія паспорта боржника вказані в ньому не відповідають, тій, що вбачається з довідки ГУ ДМС України в Донецькій області від 12.05.2014 року (арк.с. 2).

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму ВССУ № 14 від 23.12.2011року, ЦПК України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки, він видається лише за умови безспірності вимог.

Таким чином, враховуючи неможливість часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, вимога щодо стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2012 року по 01.03.2014 року у розмірі 3 101,51 грн. не може бути визнана судом безспірною та як наслідок цього, не підлягає розгляду у порядку наказаного провадження, у зв?язку із наявністю спору про право.

Приймаючи рішення про неможливість часткового задоволення вимог, зазначених у заяві про видачу судового наказу, суд не знаходить підстав для застосування норм ч.5 ст.100 ЦПК України щодо можливості постановлення ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу лише в частині вимог, які не підлягають розгляду у порядку наказного провадження, оскільки норми даної статті не можуть бути застосовані при наявності спору про право.

Дані обставини позбавляють суд можливості зробити однозначний та безспірний висновок щодо виникнення у заявника права вимоги за судовим наказом та відсутності спору про право.

Відповідно до вимог п. 2 ч.3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

За таких обставин, суддя вважає за необхідне відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу, та роз'яснити заявникові, що відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч.3 ст. 100 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви Комунального підприємства «Бахмут-Вода» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу.

Роз'яснити заявнику право на звернення до суду у позовному порядку.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом п?яти днів після отримання копії ухвали.

Суддя Л.В.Шевченко