Провадження № 2/127/609/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21.02.2014 року Вінницький
міський суд Вінницької області

в складі:
головуючого - судді Сичук М. М.,

при
секретарі Гороховій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
дитину, -

Встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом
про стягнення з відповідача аліментів
на утримання неповнолітньої дитини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
сторони розірвали шлюб 20.02.2009 року, але
від сумісного життя сторони мають
неповнолітню доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач не надає матеріальної
допомоги на утримання дитини, хоча має
таку можливість, тому позивач змушена
була звернутися до суду з даним
позовом. В ході судового розгляду
справи уточнила позовні вимоги та
просила суд стягнути з відповідача
аліменти в твердій сумі в розмірі 1000
гривень щомісячно, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму встановленого
на дитину відповідного віку, починаючи
з 01.12.2014 року.

Позивач до судового засідання не
з"явилась, до суду надійшла її заява про
уточнення позовних вимог, просила суд
розглядати справу у її відсутність та
задовольнити уточнені позовні вимоги в
повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав частково, пояснив, що він не
ухиляється від своїх батьківських
обов"язків, навпаки підтримує
матеріально всі потреби своєї дитини,
про що надав суду письмові заперечення.
Але не заперечив проти встановлення та
стягнення з нього аліментів в розмірі
1000 гривень щомісячно, на яких наполягає
позивач.

Суд, вислухавши пояснення відповідача,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
даний позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони
розірвали шлюб 20 лютого 2009 року,
відповідно до свідоцтва про розірвання
шлюбу Серії НОМЕР_1. Від сумісного
життя сторони мають неповнолітню
доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно
до свідоцтва про народження Серії
НОМЕР_2.

Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу
України визначено, що мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини.

Згідно статті 180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

В частині 3 статті 181 Сімейного кодексу
України зазначено, що за рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
батька, матері або у твердій грошовій
сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 цього
Кодексу, мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30 % прожиткового мінімуму
встановленого для дитини відповідного
віку. У відповідності до положень
частини статті 184 Сімейного кодексу
України, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
одержувача, може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно статті 1 Закону України "Про
прожитковий мінімум" прожитковий
мінімум це вартісна величина для
забезпечення нормального
функціонування організму людини,
збереження його здоров'я, набору
продуктів харчування, а також
мінімального набору непродовольчих та
мінімального набору послуг, необхідних
для задоволення основних соціальних і
культурних потреб особистості.

Судом береться до уваги той факт, що
відповідачем надано суду докази його
участі в утриманні дитини,
забезпеченні її фізичного та духовного
розвитку.

Зокрема, як вбачається з довідки № 16
від 28.01.2014 року Дошкільного навчального
закладу №1 "Слов"яночка" з 2008 року по 2013
рік оплату за харчування доньки ОСОБА_3,
здійснював ОСОБА_2, що також
підтверджується квитанцією № 101093.156.1
від 06.07.2011 року та квитанцією № ПН1443 від
28.11.2011 року.

Окрім того, як вбачається з
оборотно-сальдової відомості по
рахунку 361 станом на 1 квартал 2014 року
ДНЗ №1 "Слов"яночка", відповідач,
починаючи з 03.12.2008 року по 28.02.2013 року
оплачував вартість перебування доньки
ОСОБА_3 в ДНЗ №1 "Слов"яночка".

Як вбачається із Договору на
туристичне обслуговування від 02.07.2013
року та додатку № 2 до нього, відповідач
з 09.07.2013 року по 18.07.2013 року оздоровлював
доньку ОСОБА_3 на узбережжі Чорного
моря в Туреччині, що підтверджується
авіаквитками від 08.07.2013 року, страховим
свідоцтвом № 1479437-412 та проїзним
документом дитини з відмітками про
перетин державного кордону.

Крім того, відповідачем 20.12.2013 року на
потреби класу, в якому навчається
дитина ОСОБА_3, сплочено 550 грн., що
підтверджується розпискою члена
батьківського комітету ОСОБА_4

З вищевикладеного вбачається, що
відповідач не ухиляється від виконання
своїх батьківських обов"язків по
відношенню до своєї неповнолітньої
доньки Софійки. Крім того, судом
береться до уваги, що на утриманні у
відповідача перебуває його друга
неповнолітня донька ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та дружина ОСОБА_6, яка на
даний час знаходиться у відпустці по
догляду за дитиною до трьох років.

Згідно ст. 10 ЦПК України сторони та
інші особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Позивачем в ході судового розгляду
справи не доведено, що відповідач
ухиляється від сплати аліментів. Проте
у зв"язку із тим, що відповідач не
заперечив щодо стягнення аліментів за
рішенням суду в твердій грошовій сумі,
суд прийшов до висновку про можливість
їх призначення.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Позивач просила суд, згідно
уточнених позовних вимог, стягувати
аліменти в розмірі 1000 гривень
щомісячно, але не меньше 30 %
прожиткового мінімуму встановленого
на дитину відповідного віку, починаючи
з 01.12.2013 року. Відповідно до вимог
Закону аліменти стягуються з моменту
звернення до суду. Позивач із
зазначеним позовом звернулась до суду
згідно поштового відправлення 20.12.2013
року, а тому суд приходить до висновку
про часткове задоволення позову.

Суд вважає, що з відповідача також слід
стягнути судовий збір в сумі 243 гривень
60 копійок на користь держави, згідно ст.
88 ЦПК України.

Виниклі правовідносини врегульовані
ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного Кодексу
України.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 6, 8, 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 367
ЦПК України та ст. ст. 180, 181, 182, 184
Сімейного Кодексу України, суд -

Вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
українця, громадянина України,
працюючого фізичною
особою-підприємцем, який проживає та
зареєстрований за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій
грошовій сумі, яка складає 1000 (одну
тисячу) гривень 00 копійок, щомісячно,
починаючи з 20.12.2013 року і до досягнення
дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 243 (двісті чорок
три) гривні 60 копійок.

Рішення в частині стягнення
аліментів допустити до негайного
виконання. Рішення суду може
бути оскаржене до Апеляційного суду
Вінницької області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя: