Справа № 216/8966/13-ц
Номер провадження 2/216/540/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19.03.2014 Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Філатова К.Б.
при секретарі Малиця С.О.,
розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання майна особистою приватною власністю, -
Позивач ОСОБА_1 (змінила прізвище з «Самойлюк» на «Авксентьєва», у звязку із укладенням шлюбу від 07.09.2007р.) звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що 08 листопада 2003 року, вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2. Даний шлюб було розірвано за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21.07.2006р., що підтверджується відповідною копією рішення суду та свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Центрально-Міським відділом РАЦС КМУЮ Дніпропетровської області від 03.07.2007р.
Зазначає, що за текстом наведеного вище рішення суду про розірвання шлюбу, від 21.07.2006р., шлюбні стосунки між сторонами припинені ще напочатку 2005 року, оскільки з того часу стосунки сторін почали значно погіршуватися, відповідач не бажав працювати, зловживав спиртними напоями та влаштовуав сварки, й в сімї відбувалися постійні конфлікти. Отже, фактично з січня 2005 року вона припинила віднгосини із ОСОБА_2 як повноцінне подружжя й з того часу спільного господарства сторони не вели.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надавши суду письмову заяву відповідного змісту та просив розглядати справу у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач, будучи на підставі ч. 9ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, в тому числі у засобах масової інформації, до залу суду не зявився, заперечень проти позову не надав, а тому суд вирішив розглянути справу заочно, на підстав наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позовну заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 08 листопада 2003 року, ОСОБА_1, зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2. Даний шлюб було розірвано за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21.07.2006р. що підтверджується відповідною копією рішення суду та свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Центрально-Міським відділом РАЦС КМУЮ Дніпропетровської області від 03.07.2007р.(а.с.5,6). Згідно тексту наведеного рішення суду, винесеного 21.07.2006р., шлюбні стосунки сторони припинили дослівно «півтора роки тому», тобто ще напочатку 2005 року, оскільки з того часу стосунки між ними почали значно погіршуватися, відповідач не бажав працювати, зловживав спиртними напоями та влаштовуав сварки, й в сімї відбувалися постійні конфлікти. Отже, фактично з січня 2005 року сторони припинили стосунки як повноцінне подружжя й спільного господарства з того часу не вели, про що свідчить рішення суду про розіврання шлюбу.
При вирішенні даного спору суд керується наступним.
Згідно із ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Отже, наявність судового рішення, в якому визначений час припинення подружніх відносин між сторонами по даній справі, є підставою для звільнення від доказування такої обставини, оскільки цей факт встановлений судовим рішенням, що має преюдиціальне значення.
Звжаючи на положення ч. 4 ст. 344 ЦК України, суд дійшов до висновку, що право власності ОСОБА_1 на вказане вище домоволодіння, виникло з моменту проведення його державної реєстрації, тобто 12.01.2007р., тобто задовго після припинення шлюбних відносин із відповідачем, яке відбулося ще в січні 2005 року, а тому відповідач не може вважатися співвласником даного нерухомого майна.
Більше того, суд погоджується із твердженнями позивача стосовно того, що таке нерухоме майно житлового призначення є виключно особистою приватною власністю ОСОБА_1
Так, у судовому засіданні не спростовано того факту, що тільки позивач придбала будинок, сплативши за нього свої особисті кошти, а її колишній чоловік ОСОБА_2 не приймав участі у купівлі вказаного майна, ані грошовими внесками, ані будь-яким іншим способом.
Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особисто приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Згідно ч. 6 ст. 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин.
У відповідності до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це його право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Суд дійшов до висновку що позивачем особисто, у період окремого проживання з гр. ОСОБА_2, у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин, за власні кошти було придбане спірне домоволодіння, а отже, згідно приписів діючого сімейного законодавства, вказанe нерухомість за рішенням суду слід визнати її особистою приватною власністю.
На підставі вищезазначеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 328, 392 ЦК України, ст. 57 Кодексу про шлюб та сімю України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 63, 208,209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання майна особистою приватною власністю задовольнити повністю.
Дане заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, шляхом подання відповідної заяви про перегляд заочного рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії такого рішення.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: К.Б. Філатов