У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мазур Л.М.,суддів:
Леванчука А.О.,

Нагорняка В.А., Маляренка А.В.,

Писаної Т.О.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Шевченківського РВ ГУМВС України в
Харківській області, Державної
казначейської служби України про
відшкодування моральної шкоди та
зобов'язання вчинити певні дії, за
касаційною скаргою Шевченківського РВ
ГУМВС України в Харківській області на
рішення апеляційного суду Харківської
області від 03 березня 2014 року та
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Шевченківського районного суду
Харківської області від 31 січня 2014 року
та рішення апеляційного суду
Харківської області від 03 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зазначеним позовом, у якому з
урахуванням уточнення та зміни
позовних вимог просив стягнути з
відповідача моральну шкоду у розмірі 300
000 грн 00 коп. та зобов'язати останнього
вибачитися в найближчому номері газети
"Краєвид". Позовні вимоги обґрунтовував
тим, що 01 лютого 2009 року його було
затримано працівниками
Шевченківського РВ ГУМВС України в
Харківській області та звинувачено у
вчиненні тяжкого злочину. 02 лютого 2009
року дільничним інспектором міліції
(далі ? ДІМ) Шевченківського РВ ГУМВС
України складено протокол про
адміністративне правопорушення та
винесено постанову про застосування
адміністративного стягнення у вигляді
попередження. 10 лютого 2009 року винесено
постанову про відмову в порушенні
кримінальної справи стосовно позивача
за відсутністю в його діях складу
злочину. Позивач зазначає, що такими
діями йому завдано моральної шкоди, яка
полягала в позбавленні
конституційного права на свободу та
особисту недоторканність, що призвело
до позбавлення реалізації своїх звичок
і бажань, погіршення відносин з
оточуючими та інших негативних
наслідків, притягненні до
адміністративної відповідальності.
Звинувачення у вчиненні тяжкого
злочину незаконним збиранням органами
дізнання конфіденційної інформації
стосовно нього. Душевні страждання і
переживання виражалися також у тому, що
йому доводилось звертатися до
прокуратури і суду за захистом своїх
прав, що призводить до додаткових
витрат. Внаслідок неправомірних дій
відповідачів він змушений витрачати
час на збирання доказів, складання
документів, звернення до суд, брати
участь у судових засіданнях, у нього
зірвалися життєві плани та він
змушений нервувати.

Рішенням Шевченківського районного
суду Харківської області від 31 січня 2014
року відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 03 березня 2014
року змінено рішення Шевченківського
районного суду Харківської області від
31 січня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_4
задоволено частково. Стягнуто з
Державної казначейської служби
України за рахунок коштів Державного
бюджету України шляхом списання коштів
з єдиного казначейського рахунка на
користь ОСОБА_4 300 грн 00 коп. у
відшкодування моральної шкоди.

У решті рішення суду першої
інстанції залишено без зміни.

У касаційній скарзі Шевченківське РВ
ГУМВС України в Харківській області
просить суд касаційної інстанції
скасувати оскаржувану ухвалу
апеляційного суду і залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свої доводи порушенням судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
суд касаційної інстанції скасувати
оскаржувані судові рішення та справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції, мотивуючи свої
доводи порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
Шевченківського РВ ГУМВС України в
Харківській області підлягає
задоволенню, а касаційна скарга ОСОБА_4
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову виходив з того, що з
урахуванням ст. ст. 1167, 1176 ЦК України
позивачем не надано належних і
допустимих доказів заподіяння йому
моральної шкоди незаконним діями
працівниками Шевченківського РВ ГУМВС
України в Харківській області.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з
Державної казначейської служби
України на користь ОСОБА_4 300 грн 00 коп. у
відшкодування моральної шкоди, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що ст. 2 Закону України "Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду" передбачено, що
право на відшкодування шкоди виникає у
випадках, зокрема, закриття справи про
адміністративне правопорушення.
Оскільки позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності та
у подальшому провадження у справі
закрито, то з урахуванням принципу
розумності, виваженості та
справедливості позов слід частково
задовольнити.

Проте з такими висновками
апеляційного суду погодитись не можна,
оскільки вони зроблені при неповному
з'ясуванні обставин справи та з
порушенням норм процесуального та
матеріального закону.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Однак висновки апеляційного суду не
відповідають вимогам матеріального та
процесуального закону з наступних
підстав.

Судами встановлено, що 02 лютого 2009
року ДІМ Шевченківського РВ ГУМВС
України в Харківській області Юсіфовим
Л.В. було складено протокол серії ХА №
924489 за ч. 1 ст. 178 КУпАП стосовно ОСОБА_4,
цього ж дня винесено постанову про
накладення адміністративного
стягнення у вигляді попередження. Не
погодившись з вказаними рішеннями,
позивач 11 лютого 2009 року оскаржив їх до
суду. Постановою Шевченківського
районного суду Харківської області від
30 серпня 2012 року в адміністративній
справі № 2037/1478/12 його позов було
задоволено частково, скасовано
постанову про притягнення його до
адміністративної відповідальності, а
справу про адміністративне
правопорушення закрито.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Положенням ст. 1 Закону України "Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду" передбачені
підстави для відшкодування шкоди.

Право на відшкодування шкоди у
розмірах і в порядку, передбачених цим
Законом, виникає зокрема, у випадку
закриття справи про адміністративне
правопорушення (п. 4 ч. 1 ст. 2 цього
Закону).

Однак, як вбачається з постанови суду
від 30 серпня 2012 року, постанова ДІМ
Шевченківського РВ ГУ МВС України в
Харківській області Юсіфова А.В. була
скасована, оскільки не відповідала
процесуальним вимогам шодо її
складання, натомість судом
підтверджено той факт, що з пояснень
громадян вбачається, що ОСОБА_4 01 лютого
2009 року знаходився в громадському
місці у п'яному стані, що ображає
людську гідність і громадську мораль, і
дільничний інспектор мав повне право
як на складання протоколу, так і на
винесення відповідної постанови про
накладення адміністративного
стягнення (а. с. 148?151).

Факт вживання спиртних напоїв та
перебування в громадському місці у
п'яному стані підтверджується
особистими поясненнями позивача, які
містяться в матеріалах про відмову в
порушенні кримінальної справи
Шевченківського РВ (а. с. 163?167).

Крім того, постановою прокуратури
Шевченківського району Харківської
області від 10 лютого 2012 року було
відмовлено в порушенні кримінальної
справи стосовно ДІМ Шевченківського РВ
ГУМВС України в Харківській області
Юсіфова А.Н. у зв'язку з відсутністю в
його діях складів злочинів,
передбачених ст.ст. 364, 365. 366, 367 КК
України, за зверненням ОСОБА_4 Вказана
постанова була оскаржена до суду.
Постановою Чугуївського міського суду
Харківської області від 18 липня 2012 року
його скаргу залишено без задоволення,
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 23 серпня 2012 року постанову
Чугуївського міського суду
Харківської області залишено без змін
(а. с. 152?159).

Відповідно до ст. 4
згаданого Закону відшкодування
моральної шкоди провадиться у разі,
коли незаконні дії органів, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, досудове розслідування,
прокуратури і суду завдали моральної
втрати громадянинові, призвели до
порушення його нормальних життєвих
зв'язків, вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Проте позивачем не надано суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження факту спричинення
моральної шкоди працівниками
Шевченківського РВ ГУМВС України в
Харківській області.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України,
установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Шевченківського РВ
ГУМВС України в Харківській області
задовольнити.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Харківської області від 03 березня 2014
року скасувати та залишити в силі
рішення Шевченківського районного
суду Харківської області від 31 січня 2014
року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.М. Мазур

Судді:

А.В. Маляренко

А.О. Леванчук

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана

5

№ 6-13111св14Головуючий у першій
інстанції: Стеганцова С.М.
Доповідач: Маляренко А.В.