АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа 416/6582/12
Провадження №22-ц/774/164/к/14
суддя Попов В.В.
Суддя-доповідач -
УХВАЛА

Іменем України

22 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Остапенко В.О

суддів - Митрофанової
Л.В., Савіної Г.О.

при секретарі - Абрамян Н.Л.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 на рішення Інгулецького
районного суду м. Кривого Рогу від 21
жовтня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного
сумісного майна подружжя за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ
спільної сумісної власності подружжя.

Особи, які беруть участь у
розгляді справи:

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3

Позивач - ОСОБА_4 та її представник
ОСОБА_5.

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначив, що з
27.11.1993 року вони з відповідачем ОСОБА_2
перебували у шлюбі, сімейні стосунки з
відповідачем було припинено у травні
2012 року, а рішенням Інгулецького
районного суду м. Кривого Рогу від 11
січня 2013 року їх шлюб було розірвано.
Від шлюбу мають двох дітей доньку -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є неповнолітньою,
зараз проживає з нею та знаходиться на
її утриманні.. За період шлюбу ними
спільно придбано квартиру АДРЕСА_1,
право власності на яку зареєстроване
за відповідачем.

Оскільки квартиру придбано в період
шлюбу вона являється спільною
частковою власністю.

В зв'язку з цим, після уточнення
позовних вимог, просила поділити
спільне майно та визначити, що кожному
з них, на праві приватної спільної
часткової власності належить по 1/2
частки двокімнатної квартири АДРЕСА_2
та стягнути з відповідача на її користь
судові витрати у справі в сумі 300
гривень 20 копійок - вартість судового
збору.

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з зустрічною позовною заявою про
поділ спільної власності подружжя.

В обґрунтування зустрічного
позову ОСОБА_2 зазначив, що до поділу
спільного сумісного майна подружжя
позивачем включено не все майно, яке
нажите подружжям за час шлюбу.

В зв'язку з цим просив визнати1/2
квартири АДРЕСА_3 площею 63.3 м2 спільною
сумісною власністю подружжя та
розподілити її між ОСОБА_2 та ОСОБА_4,
визнавши за ОСОБА_2 право власності на
1/4 частку двокімнатної квартири
АДРЕСА_4, розділити між ОСОБА_2 та ОСОБА_4
рухоме майно та визнати за ОСОБА_2 право
власності на 1/2 частку у вигляді:

- холодильника - 2500 грн.;

-телевізора - 500 грн.;

- дивана -2000 грн.;

- стінки в кімнаті - 4500 грн.;

- фотоапарата Саnоn - 2500 грн.;

- відеокамери Саnоn - 2000 грн.;

- відеоплеєра - 600 грн.;

- шафи-купе - 2500 грн., на
загальну суму 17 100 грн.;

у власність ОСОБА_4 виділити:

- мебель кухонну - 6000 грн.;

-варочна плиту - 1500 гри.;

- електродуховку - 2000 грн.;

крісло-кровать - 1500 грн.;

- кондиціонер - 2000 грн.;

- телевізор SAMSUNG - 2000 грн.;

- швейна машинкУ - 1500 грн.;

- електроводонагрівач - 1600
грн., на загальну суму 18 100 грн.;

стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Інгулецького районного
суду м. Кривого Рогу від 26 лютого 2013
рорку позови об`єднано в одне
провадження.

Рішенням Інгулецького районного суду
м. Кривого Рогу від 21 жовтня 2013 року
позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано ідеальні частки ОСОБА_4
та ОСОБА_2 в спільному майні -
двокімнатної квартирі АДРЕСА_5, а саме
те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2, кожному, на
праві приватної спільної часткової
власності належить по ? частки
двокімнатної квартири АДРЕСА_5.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
судовий збір в розмірі 760 грн. 74 коп. та
витрат на судову будівельну-технічну
експертизу в розмірі 950 грн.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільної
сумісної власності подружжя
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 та задоволенні зустрічних
позовних вимог, оскільки судом не
з'ясовано обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства, та час
його придбання.

Крім того, судом першої інстанції
не взято до уваги, що квартира АДРЕСА_6
була придбана під час шлюбу, а тому
являється спільною сумісною власністю
у розумінні ст.. 60 СК України.

В наданих запереченнях на
апеляційну скаргу позивач просить
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 27 листопада 1993
року по 11.01.2013 року сторони перебували
в зареєстрованому шлюбі, шлюб
розірвано за рішенням Інгулецького
районного суду м. Кривого Рогу від
11.01.2013 року ( а.с.29).

В період шлюбу сторонами відповідно
до договору купівлі-продажу від 20
жовтня 1997 року посвідченого державним
нотаріусом Першої криворізької
державної нотаріальної контори
Шабліян Е.М. було придбано двокімнатну
квартиру АДРЕСА_7. Правовстановлюючі
документи на квартиру були оформлені
на відповідача (а.с. 8-10, 112).

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з
того, що спірна квартира придбана в
період шлюбу, а тому зазначене майно є
спільною сумісною власністю сторін, а
тому підлягає поділу.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції
посилався на відсутність доказів того,
що квартири АДРЕСА_6 являється
спільною сумісною власністю подружжя.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, дав їм належну
правову оцінку та дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та
відмови в задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2, виходячи з
наступного.

За змістом ч. 1 ст. 22 КЗпШС (який дія
на час придбання спірного майна) майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є
його спільною сумісною власністю.
Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і
розпорядження цим майном.

Відповідно до положень ч.1 ст. 29
КпШС (який діяв на час придбання
срібного майна) якщо між подружжям не
досягнуто згоди про спосіб поділу
спільного майна, то за позовом
подружжя або одного з них суд може
постановити рішення: про поділ майна в
натурі, якщо це можливо без шкоди для
його господарського призначення; про
розподіл речей між подружжям з
урахуванням їх вартості та частки
кожного з подружжя в спільному майні;
про присудження майна в натурі одному з
подружжя, з покладенням на нього
обов'язку компенсувати другому з
подружжя його частку грішми. При цьому
суд також бере до уваги інтереси
неповнолітніх дітей або інтереси
одного з подружжя, що заслуговують на
увагу.

Пунктом 23 Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» передбачено,
що вирішуючи спори між подружжям про
майно необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, З`ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(статті 60,69 Сімейного Кодексу України,
ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до
частини 2,3 ст.325 ЦК України можуть бути
будь-які види майна, за винятком тих,
які згідно із законом не можуть їм
належати (виключені з цивільного
обороту), незалежно від того, на ім`я
кого з подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

Таким чином, враховуючи те, що
спірне майно а саме: квартира АДРЕСА_7,
придбана сторонами у період шлюбу, суд
першої інстанції обгрунтовано прийшов
до висновку про його розподіл між
позивачем та відповідачем, та визнав за
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ідеальні частки по ?
частині двокімнатної квартири АДРЕСА_8
партз`їзду у м. Кривому Розі .

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
відмови ОСОБА_2 в задоволенні позовних
вимог виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідно до договору міни укладеного
28.03.2011 року ОСОБА_4 та неповнолітня
ОСОБА_8 з однієї сторони та ВАТ
«Інгулецький гірничо-збагачувальний
комбінат» з другої сторони обміняли
квартиру АДРЕСА_9, яка належала їм на
праві приватної спільної сумісної
власності на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 17.01.1995
року, виданого Інгулецьким державним
гірничо - збагачувальним комбінатом»,
згідно розпорядження №2999 від 15.03.1993
року, на квартиру АДРЕСА_4.

Відповідно до п. 6 договору міни в
результаті цього договору у власність
гр.. ОСОБА_4, ОСОБА_8 переходить в рівних
частках квартира АДРЕСА_4 в м. Кривому
Розі (а.с. 14).

Згідно п. 10 договору міни укладення
та підписання цього договору
проводиться згідно рішення
Інгулецької районної в місті ради №75
від 16.03.2011 року та за згодою чоловіка -
ОСОБА_2, про, що є відповідна заява,
справжність підпису на якій засвідчено
нотаріально 28.03.2011 року приватним
нотаріусом Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_9 реєстр №
1163.

З вищевикладеного вбачається, що
ОСОБА_2 своєю згодою не заперечував
факт права власності ОСОБА_4 на
квартиру АДРЕСА_4.

Стаття 10 ЦПК України передбачає
обов'язок кожної сторони довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, установлених ст.. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60
ЦПК, суд розглядає справу в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Особа, яка бере
участь у справі, зобов'язана надати усі
наявні у неї докази та довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу. Доказуванню підлягають
обставини, що мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
виник спір.

При цьому обставини, викладені
ОСОБА_2 у своєму зустрічному позові що
спірна квартира АДРЕСА_4 подружжям за
спільні кошти та являється спільною
сумісною власністю подружжя, не
підтверджуються належними та
допустимими доказами у розумінні
ст..ст. 57-60 ЦПК України, що спростовує
доводи апеляційної скарги в цій
частині..

Також, викладаючи обставини у
зустрічному позові щодо нерухомого
спірного майна ОСОБА_2 та його
представник ні в суді першої ні
апеляційної інстанції не надали
доказів походження чи знаходження у
сторін цього майна. Той факт, що
перелічене рухоме майно знаходиться
саме у ОСОБА_4 в користуванні або було
придбано подружжям під час їх шлюбу
також не доведено ОСОБА_2

З вищевикладеного вбачається, що
висновки суду обґрунтовані і
підтверджуються письмовими
матеріалами справи, суд перевірив
доводи і дав їм належну правову оцінку,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону; рішення суду
постановлено з дотриманням норм
матеріального і процесуального
законодавства, у зв'язку із чим
апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду м.
Кривого Рогу від 21 жовтня 2013року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді:/підписи/