Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

18 лютого 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Шаховніної М. О. ,

при секретарі - Гуменюк А. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Київської міської ради про
встановлення факту родинних відносин
та визнання права власності на
нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до Київської міської
ради про встановлення факту родинних
відносин та визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її двоюрідна
сестра ОСОБА_2, після її смерті
відкрилась спадщина, яка складається
із квартири АДРЕСА_1, яка належала
померлій на праві власності. Позивачка
є єдиною спадкоємицею ОСОБА_2

Позивачка вказала, що у визначенні
чинним законодавством строки вона
звернулася до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини, однак їй було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, оскільки, у неї
відсутні правовстановлюючі документи
на вказану квартиру.

Крім того, позивачка зазначає, що
змушена просити суд, встановити факт
родинних стосунків із померлою ОСОБА_2,
оскільки, її мати та батько померлої
були рідними братом та сестрою, проте, у
неї відсутній підтверджуючий документ
про родинні зв'язки із ОСОБА_2, а саме:
свідоцтво про народження батька
померлої.

Посилаючись на те, що у неї виникають
труднощі в належному оформлені
спадкових документів та були порушені
її права на спадкування за законом,
просить встановити факт родинних
відносин, що вона та ОСОБА_2 є
двоюрідними сестрами та визнати за нею
право власності в порядку спадкування
за законом на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1.

У судовому засідання представник
позивачки позов підтримала в повному
обсязі та просила його задовольнити.
Пояснила, що померла ОСОБА_2 була
двоюрідною сестрою позивачки ОСОБА_1,
оскільки її мати ОСОБА_3 і батько
померлої ОСОБА_11 були рідними братом та
сестрою. Їхніми батьками були ОСОБА_12
та ОСОБА_4. Позивачка займалась
похованням ОСОБА_2, так як інших родичів
у померлої ОСОБА_1 немає. Єдиним
спадковим майном померлої є квартира
АДРЕСА_1. Оригінали правовстановлюючих
документів на вказану квартиру
загубились, тому єдиним способом
захисту спадкових прав ОСОБА_1 було
звернення до суду із позовом про
визнання права власності на спірну
квартиру та встановлення факту
родинних відносин.

Представник Київської міської ради в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином.

Заслухавши пояснення представника
позивачки, свідка, вивчивши матеріали
справи, оцінивши докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому їх
дослідженні, прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_2, що підтверджується
Свідоцтвом про смерть, виданим
Міністерством внутрішніх справ
Ізраїлю 01 травня 2013 року, у
відповідності до ст. 30 Закону Ізраїлю
про реєстрацію населення 1965 року,
апостильованим в Консульському бюро
Міністерства закордонних справ 21.05.2013
р. під НОМЕР_1 ( а.с. 12-14).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася
спадщина, до складу якої входить
квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до технічного паспорту
вказана квартира складається із 2-ох
кімнат житловою площею 28,8 кв.м., одна
кімната 17,4 кв.м., друга кімната 11,4, кухня
площею 4,4 кв.м., вбиральні 0,9 кв.м.,
коридору 2,1 кв.м., балконом 3,0 (а.с. 32).

Вказана квартира належала померлій
ОСОБА_2 на праві власності.

Відповідно до довідки форми № 3 від
20.09.2013 року № 1824, виданої Комунальним
підприємством «Центральний»
Подільської районної в м. Києві ради
власником особового рахунку в квартирі
АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, в квартирі
зареєстрованих осіб немає (а.с. 31, 34).

18 вересня 2013 року позивачка, у строки
передбачені ЦК України, звернулася до
Приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6 з
заявою про прийняття спадщини після
померлої ОСОБА_2 (а.с. 50).

Приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
було відкрито спадкову справу після
смерті ОСОБА_2 № 2/2013 року (а.с. 49-79).

11 листопада 2013 року ПНКМНО ОСОБА_6
відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом на
квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку із
відсутністю правовстановлюючих
документів (а.с. 75).

Як пояснила у судовому засіданні
представник позивача та вбачається з
матеріалів справи, після смерті
спадкодавця інших спадкоємців крім
позивачки немає.

Згідно Свідоцтва про народження
померлої ОСОБА_2, її батьками були
ОСОБА_11 та ОСОБА_8. Свідоцтво видане
Подільським РАГСОм 12 березня 1956 р.,
актовий запис № 855 (а.с. 15).

Батьками ОСОБА_1 були ОСОБА_13 та ОСОБА_3,
що підтверджується Свідоцтвом про
народження, виданим відділом РАГСу
виконкому Печерської райради народних
депутатів м. Києва 16 березня 1991 року
(а.с. 21).

27 серпня 1956 року батьки ОСОБА_1
розірвали шлюб, що підтверджується
Свідоцтвом про розірвання шлюбу
НОМЕР_2, виданим Бюро записів актів
цивільного стану Печерського району,
актовий запис № 166, після розірвання
шлюбу її мати залишила своє дівоче
прізвище «ОСОБА_3» (а.с. 16).

10 лютого 1966 року ОСОБА_1 було укладено
шлюб із ОСОБА_9, що підтверджується
Свідоцтвом про одруження, виданим 10
лютого 1966 року Палацом одруження м.
Києва, актовий запис № 1063 (а.с. 23).

29 листопада 1984 року ОСОБА_1 було змінено
ім'я та по-батькові з «ОСОБА_1» на
«ОСОБА_1», що підтверджується
Свідоцтвом про зміну прізвища, імені,
по-батькові, виданим 24 листопада 1984
року Відділом РАГСу Радянського
виконкому м. Києва, актовий запис № 56
(а.с. 22).

Як вбачається із довідки Інституту
мовознавства ім. О.О.Потебні від 21.11.1997
р. за № 131/1542 імена «ОСОБА_11» і
«ОСОБА_11», а також по-батькові, що
утворені від них «ОСОБА_11», «ОСОБА_11»,
«ОСОБА_11», «ОСОБА_11» є ідентичними,
також є ідентичними імена «ОСОБА_11» та
«ОСОБА_11», а також похідні від них
по-батькові «ОСОБА_11», «ОСОБА_11» (а.с. 25).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10
суду пояснила, що вона була особисто
знайома із позивачкою та ОСОБА_2 з 1958
року, їхні сім'ї були дуже дружніми,
вказала, що є близькою подругою
позивачки, вони разом навчались.
Зазначила, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2
двоюрідні сестри. Також свідок
особисто була знайома із батьками
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, вони часто бачились
на сімейних святах. У них була дружня
родина. Потім ОСОБА_1 з сім'єю уїхала до
Америки. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в
Ізраїлі, про її смерть вона дізналась
від позивачки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК Україн
суд розглядає справи про встановлення
факту родинних відносин між фізичними
особами.

Згідно роз'яснення у п. 7 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року р. № 5 «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення» суд
вправі розглядати справи про
встановлення родинних відносин, коли
цей факт безпосередньо породжує
юридичні наслідки, наприклад, якщо
твердження такого факту необхідне
заявникові для одержання в органах, що
вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва
про право на спадщину, для оформлення
права на пенсію у зв'язку із втратою
годувальника.

Суд не може відмовити у розгляді заяви
про встановлення факту родинних
відносин з мотивів, що заявник може
вирішити це питання шляхом
встановлення неправильності запису в
актах громадянського стану.

Як пояснила у судовому засіданні
представник позивача, встановлення
родинних відносин необхідно для
отримання свідоцтва про право на
спадщину.

З огляду на вищезазначене, суд
приходить до висновку, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_11 були рідними братом та сестрою,
а їхнім батьком був ОСОБА_12, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується
Свідоцтвом про смерть виданим
Печерським районним бюро РАГСу м.
Києва, актовий запис № 70, а тому ОСОБА_1
та ОСОБА_2 є двоюрідними сестрами.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі не
охоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за
законом одержує право на спадкування у
разі відсутності спадкоємців
попередньої черги, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у
п'яту чергу право на спадкування за
законом мають інші родичі спадкодавця
до шостого ступеня споріднення
включно, причому родичі ближчого
ступеня споріднення усувають від права
спадкування родичів подальшого
ступеня споріднення. Ступінь
споріднення визначається за числом
народжень, що віддаляють родича від
спадкодавця. Народження самого
спадкодавця не входить до цього числа.

Відповідно до копії спадкової справи
ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із
заявою про прийняття спадщини після
померлої ОСОБА_2

Постановою від 11 листопада 2013 року
приватним нотаріусом було відмовлено
ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на квартиру, яка
належала ОСОБА_2, у зв'язку з
відсутністю оригінала
правовстановлюючого документа на
квартиру.

Згідно роз'яснень у п. 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у
справах про спадкування» у разі
відмови нотаріуса в оформлені права на
спадщину особа може звернутися до суду
за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Враховуючи неможливість видачі
Свідоцтва про право на спадщину на
спірну квартиру, питання про визнання
права власності підлягає вирішенню у
судовому порядку.

Згідно копії технічного паспорту та
листа Київського міського бюро
технічної інвентаризації квартира
АДРЕСА_1 належала ОСОБА_2 (а.с.64-66).

У ч. 1 ст. 1216 ЦК України зазначено, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою
померлої ОСОБА_2, померла не мала інших
спадкоємців, позивачка вчасно
звернулася до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини після
померлої, позивачка в інший спосіб,
крім звернутися з позовом до суду про
визнання права власності в порядку
спадкування, захистити своє порушене
право не може, суд приходить до
висновку про визнання за позивачкою
права власності на квартиру у порядку
спадкування після померлої ОСОБА_2
обґрунтований та підлягає задоволенню.

На основі повно та всебічно з'ясованих
обставин справи, підтверджених
доказами, дослідженими в судовому
засіданні, встановивши правовідносини,
які випливають із встановлених
обставин, та правові норми, які
підлягають застосуванню, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги
позивачки підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 384, 392, 1216, 1218, 1222, 1223, 1261, 1265, 1297 ЦК
України, ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 56, 58, 60, 88, 174,
209, 212-215, 224, 228, 233, 256 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є двоюрідною сестрою
ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування
після померлої ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду м. Києва через Подільський
районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Суддя М. О. Шаховніна