Справа № 265/4025/14-ц
Провадження № 6/265/305/14
У Х В А Л А

23 червня 2014 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т.С.,

при секретарі Хайтуловій Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області подання Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Донецькій області (далі по тексту Орджонікідзевського ВДВС) про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Орджонікідзевський ВДВС в особі старшого державного виконавця Старовойт Р.Є. звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зазначеним поданням, в якому просить суд встановити ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань за зазначеним виконавчим провадженням.

У судове засідання представник Орджонікідзевського ВДВС не зявився за невідомих суду причин, про слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Відповідно до ч.2 ст.377-1 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України) суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. З урахуванням наведеного, суд вважає за можливим розглянути подання у судовому засіданні на підставі доказів, які маються в матеріалах справи, без участі представника державної виконавчої служби.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЗУ «Про виконавче провадження») у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням державний виконавець має право у процесі здійснення виконавчого провадження звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені нормами Закону України «Про виконавче провадження», з ч.5 якого вбачається, що державний виконавець зобовязаний вжити заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Матеріалами справи встановлено, що на виконанні в Орджонікідзевському ВДВС перебуває на наказ № 905/1101/13г від 29.03.2013 року, виданий Господарським судом Донецької області, про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь виконавчого комітету Маріупольської міської ради заборгованість з внесення плати за тимчасове користування місяцями розміщення спеціальної рекламної конструкції зовнішньої реклами, що перебуває у комунальній власності, яка виникла на підставі договору від 19.12.2007р. № 364/2 у розмірі 21262.50 грн.

20.11.2013 року державним виконавцем на підставі ст.ст. 17. 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено сторонам до виконання та до відома. Згідно повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення НГІО «Укрпошта» поштове відправлення (постанова про відкриття виконавчого провадження № 40787564 від 20.11.2013 року) повернуто за закінченням терміну зберігання. Згідно відміток на конверті повідомлення залишались 26.11.2013 року та 29.11.2013 року.

Згідно відповідей Державної податкової служби України від 16.12.2013 року, 17.02.2014 року інформація про місце отримання доходів боржника - відсутня. Згідно відповідей Пенсійного фонду України від 18.04.2014 року боржник пенсію не отримує, інформація про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами відносно боржника - відсутня. Згідно відповіді центру №1 надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м.Маріуполь та Новоазовського р-ну при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області за боржником ОСОБА_2 транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно відповіді адресного-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Донецькій області за відомостями про місце проживання, боржник мешкає за адресою : провулок Ніженський 9/74, м.Маріуполь. Відповідно до «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» (затвердженого наказом МВС України 22.11.2012 року) реєстрація місця проживання - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Заяви (повідомлення) про зміну боржником ОСОБА_1 місця проживання (перебування) безпосередньо від боржника або суду, який видав виконавчий документ до відділу не надходило. На адресу боржника було направлено виклик державного виконавця із вимогою з'явитись боржнику до державного виконавця. Вищезазначений виклик (лист) був отриманий боржником 04.02.2014 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення НІ 10 «Укрпошта». Боржник ОСОБА_1 до відділу не з'являлася. Будь яких пояснень та повідомлень не надавала. Вимоги виконавчого документа боржником не виконано. Жодних заходів, направлених на виконання рішення суду боржником не здійснено

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЗУ «Про виконавче провадження») у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням державний виконавець має право у процесі здійснення виконавчого провадження звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Згідно ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ (зі змінами та доповненнями) громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у разі, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання ним зобовязань.

Крім того, право на свободу пересування та право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, визначається Протоколом №4 до Конвенції про захист прав та основних свобод людини від 04 листопада 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року), який гарантує деякі права і свободи, що не включені до Конвенції та першого Протоколу до неї (відкритий для підписання 16 вересня 1963 року). Зокрема, стаття 33 Конституції України від 28 червня 1996 року №254к/96-ВР (зі змінами та доповненнями) без суттєвих змін відтворює це конвенційне положення.

Свобода пересування не є абсолютним правом. Вона може бути правомірно обмежена державою, але лише за певних умов: такі обмеження мають бути передбачені національним законом, відповідати критерію «необхідності у демократичному суспільстві» та слугувати правомірній меті (інтереси національної або громадської безпеки, забезпечення громадського порядку, запобігання злочинам, охорона здоровя або моралі, захист прав і свобод інших осіб). Крім того, п.4 ст.2 Протоколу №4 встановлює, що право на свободу пересування можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдовуються суспільними інтересами.

Таким чином, аналізуючи наведені норми закону, під ухиленням від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням суду, слід розуміти, як пряму відмову від виконання судового рішення, так і інші винні дії, які свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобовязань.

За таких підстав, суд вважає, що подання Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань є не обґрунтованим та в його задоволенні слід відмовити, оскільки свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, гарантується Конституцією України. Крім, того у справі не надано відомостей щодо здійснення державним виконавцем виходу за вказаним місцем проживання боржника з метою перевірки майнового стану, відсутні будь-які докази про наявність або відсутність у ОСОБА_1 паспорта - громадянки України. Не надано доказів щодо наявності у боржника закордонного паспорту, або наявності у компетентних органів заяви боржника про отримання такого, не надано доказів, які б давали підстави вважати, що боржник має намір виїхати за кордон тимчасово або на постійне місце проживання, а також те, що не застосування таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких підстав, суд вважає, що подання Орджонікідзевського ВДВС про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань є не обґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга, що подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя________________ ОСОБА_3