Справа № 403/4206/14-ц
Провадження № 2/200/1892/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 15.06.2007 року між АКІБ "УКРСИББАНК", який в подальшому змінив назву на ПАТ "УКРСИББАНК", та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 у розмірі 247 500,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 14.06.2028 року та з оплатою 12,50% річних за користування кредитом. За умовами кредитного договору позичальник зобов"язувався своєчасно сплачувати на користь банку проценти за користування кредитом за весь строк фактичного користування кредитом, здійснювати погашення заборгованості за кредитом згідно графіку погашення заборгованості шляхом внесення коштів щомісяця на рахунок, вказаний у договорі, сплачувати щомісяця проценти за користування кредитом на рахунок нарахованих відсотків. Однак, позичальник умови договору не виконав, суму заборгованості та проценти за користування кредитом на користь банку не повернув.

В забезпечення всіх грошових зобов"язань за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 15.06.2007 року між АКІБ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 15.06.2007 року було укладено Договір іпотеки № 0/0/3, предметом якого є квартира за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 106,5 кв.м., житловою площею 73,6 кв.м., що належить заставодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 Сторони за умовами договору іпотеки дійшли згоди, що вартість предмета іпотеки становить 1666500,00 грн.

Позивач посилається на те, що в наслідок порушення виконання зобов"язань станом на 01.08.2013 року у боржника створилась заборгованість у загальному розмірі 318861,78 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 2548662,21 грн., з яких: 217339,09 доларів США, що за курсом НБУ складає 1737191,34 грн., - заборгованість за кредитом; 101522,69 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 811470,86 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом. В наслідок порушення позичальником умов договору у кредитора виникло право вимагати повернення всієї суми заборгованості. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ "УКСИББАНК" змінило назву на Публічне акціонерне товариство "УКРСИББАНК", 08.12.2011 року між ПАТ "УКРСИББАНК" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. На підставі вказаного Договору до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Таким чином, у ПАТ "Дельта Банк" існують всі підстави для стягнення заборгованості.

Посилаючись на зазначене, позивач просить в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 15.06.2007 року в розмірі 318861,78 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 2548662,21 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_1, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представники заперечували проти позовних вимог позивача та просили відмовити у їх задоволенні, просили застосувати до вимог позивача строки позовної давності.

Вислухавши осіб, які з"явилися, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов»язків підставами виникнення цивільних прав та обов»язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способи захисту цивільних прав та інтересі передбачені ч.2 ст. 16 ЦК України.

Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суду позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати про центів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Згідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов»язків, встановленим іпотечним договором, іпотекодержатель має право дострокового виконання основного зобов»язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

У відповідності до ст.33 цього Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

Відповідно до ст. 572 ЦК України кредитор (іпотекодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов»язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

У відповідності до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов»язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв»язку із пред»явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно до ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов»язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов»язань вимога про виконання порушеного зобов»язання у не менш, ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього закону.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, 15.06.2007 року між АКІБ "УКРСИББАНК", який в подальшому змінив назву на ПАТ "УКРСИББАНК", та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 у розмірі 247 500,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 14.06.2028 року та з оплатою 12,50% річних за користування кредитом.

За умовами кредитного договору позичальник зобов"язувався своєчасно сплачувати на користь банку проценти за користування кредитом за весь строк фактичного користування кредитом, здійснювати погашення заборгованості за кредитом згідно графіку погашення заборгованості шляхом внесення коштів щомісяця на рахунок, вказаний у договорі, сплачувати щомісяця проценти за користування кредитом на рахунок нарахованих відсотків.

31.01.2009 року між АКІБ "УКРСИББАНК", який в подальшому змінив назву на ПАТ "УКРСИББАНК", та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №2 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 15.06.2007 року, відповідно до п.1.1. якої сторони домовились про перенесення строків виконання зобов"язань позичальника зі сплати процентів за Договором: сплата процентів, нарахованих згідно умов Договору за використання кредитних коштів у доларах США в період з 01.12.2008 по 31.12.2008, здійснюється позичальником в період з 01.01.2014 по 25.01.2014 згідно умов договору. Крім того, п.1.3. додаткової угоди внесені зміни щодо зміни розміру ануїтетного платежу за договором.

13.03.2009 року між АКІБ "УКРСИББАНК", який в подальшому змінив назву на ПАТ "УКРСИББАНК", та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №3 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 15.06.2007 року, відповідно до п.1.1. якої сторони домовились про перенесення строків виконання зобов"язань позичальника зі сплати процентів за Договором: сплата процентів, нарахованих згідно умов Договору за використання кредитних коштів у доларах США в період з 01.01.2009 по 31.01.2009, здійснюється позичальником в період з 01.02.2014 по 25.02.2014 згідно умов договору.

В забезпечення всіх грошових зобов"язань за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 15.06.2007 року між АКІБ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 15.06.2007 року було укладено Договір іпотеки № 0/0/3, предметом якого є квартира за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 106,5 кв.м., житловою площею 73,6 кв.м., що належить заставодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 Сторони за умовами договору іпотеки дійшли згоди, що вартість предмета іпотеки становить 1666500,00 грн.

05.02.2009 року між ОСОБА_3" та ОСОБА_1 був укладений Договір про внесення змін до Договору іпотеки № 0/0/3 від 15.06.2007 року.

Відповідно до п.2.1.1. договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов"язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до п.2.1.2. договору іпотеки у разі порушення іпотекодавцем обов"язків, встановлени х цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов"язань за кредитним договором, а у разі невиконання іпотекодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.4.1. договору іпотеки звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у: випадках, зазначених в п.п.2.1.1.-2.1.2. цього договору іпотеки; у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом; у разі прийняття рішення про ліквідацію юридичної особи; у разі порушення іпотекодавцем будь-кого зобов"язання за цим договором або будь-якого зобов"язання, що забезпечено іпотекою за цим договором.

Відповідно до п.4.2. договору іпотеки звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, застереження про задоволення вимог іптекодержателя.

Відповідно до п.4.3. договору іпотеки у випадках, зазначених в п.п.2.1.1-2.1.2. цього договору іпотеки іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю повідомлення, оформлене згідно до ст. 35 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до п.4.4. договору іпотеки у разі невиконання іпотекодавцем вимог, зазначених в повідомленні, про яке йдеться в п.4.3., іпотекодержатель здійснює звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.4.5. договору іпотеки звернення стягнення за рішенням суду та виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до законодавства України.

В наслідок порушення позичальником виконання зобов"язань станом на 01.08.2013 року створилась заборгованість у загальному розмірі 318861,78 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 2548662,21 грн., з яких: 217339,09 доларів США, що за курсом НБУ складає 1737191,34 грн., - заборгованість за кредитом; 101522,69 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 811470,86 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом.

На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ "УКСИББАНК" змінило назву на Публічне акціонерне товариство "УКРСИББАНК".

08.12.2011 року між ПАТ "УКРСИББАНК" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. На підставі вказаного Договору до позивача перейшло право вимоги, яке виникло із вищевказаних кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Таким чином, ПАТ "Дельта Банк" набуло право для стягнення заборгованості з боржника.

В судовому засіданні представники відповідача просили застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки № 0/00/З від 15.06.2007 року в зв"язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. Суд вважає, що позивач пропустив передбачені законом строки для звернення до суду із даним позовом, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.5 цієї статті - за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до ч.1 ст. 263 ЦПК України перебіг позовної давності зупиняється: 1) якщо пред'явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила); 2) у разі відстрочення виконання зобов'язання (мораторій) на підставах, встановлених законом; 3) у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини; 4) якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.5, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до п.п.6.1.2 п.6.1. Договору про надання споживчого кредиту №0 - сторони, керуючись чинним законодавством України, погодили, що Банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з п.1.2.2 кредитного договору та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит (сплати процентів за користування кредитом), змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення. Крім того, пунктами 6.1. та 6.2. кредитного договору передбачено повідомлення позичальника про наявність заборгованості та вимогу про сплату всієї заборгованості у встановлений кредитором строк. При цьому позичальник зобов"язується після отримання вказаної вимоги повернути всю суму заборгованості з урахуванням основної суми боргу та процентів за користування кредитом, в тому числі сплаті підлягатимуть і штрафні нарахування з боку кредитора.

Встановлено, що 03.02.2010 року первісним кредитором на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу №1, в якій він підтвердив, що станом на 02.02.2010 року у відповідача за кредитним договором обліковується прострочена заборгованість, яка складала на той час 233 418,78 доларів США, у тому числі: 216756,81 доларів США основного боргу, 16457,97 доларів США простроченої заборгованості за процентами, що нараховані в період з 28.06.2009 року по 27.01.2010 року, та вимагалося негайного погашення вказаної заборгованості у строк, що не перевищує 30 днів, з моменту направлення відповідачу вказаної вимоги. Зважаючи на те, що вказану вимогу банком було направлено 03.02.2010 року, встановлений первісним кредитором 30денний строк для погашення заборгованості сплив 05.03.2010 року, при цьому вимога виконана відповідачем не була.

Таким чином, первісний кредитор внаслідок порушення відповідачем зобов"язань за кредитним договором скористався правом, передбаченим умовами кредитного договору та нормами чинного законодавства, встановивши остаточний строк для виконання зобов"язання щодо повернення заборгованості по наданому кредиту, який припав на 05.03.2010 року. Тому саме після дати 05.03.2010 року почався перебіг строку позовної давності, у межах якого первісний кредитор або новий кредитор мали право на захист свого порушеного права у передбачений законом спосіб.

Також, судом встановлено, що первісний кредитор ПАТ "УКРСИББАНК" 27.05.2011 року звертався до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 15.06.2007 року та просив суд стягнути солідарно з відповідача та поручителя заборгованість за кредитним договором. Ухвалою суді від 29.07.2011 року у справі № 2-5322/11 за вказаним позовом було відкрито провадження та призначено її до розгляду.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.05.2012 року позовну заяву ПАТ "УКРСИББАНК" було залишено без розгляду в зв"язку з неодноразовими неявками відповідача в судове засідання.

Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

З огляду на зазначене, з урахуванням того, що строк повного виконання зобов"язання за кредитним договором № 0 від 15.06.2007 року для відповідача настав 05.03.2010 року, то на теперішній час позивач пропустив передбачений законом трирічний строк позовної давності для звернення до суду з позовом для захисту своїх прав, зокрема, шляхом стягнення заборгованості або звернення стягнення на іпотечне майно, який сплив 05.03.2013 року, оскільки із даним позовом звернувся до суду 19.03.2014 року.

Зважаючи на зазначене, позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 0/0/З від 15.06.2007 року задоволенню не підлягають в зв"язку зі спливом позовної давності.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати по справі належить віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Т.О. Кудрявцева