Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22ц/781/276/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Кіселик С. А.
УХВАЛА

Іменем України

27.02.2014 Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області в складі :

Головуючого : судді Кіселика С.А.

суддів : Кодрула М.А., Чорнобривець О.С.

за участі секретаря судового засідання
- Задирака Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - орган опіки та
піклування Кіровоградської міської
ради, про виселення відповідачів з
будинку АДРЕСА_1, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Кіровського
районного суду міста Кіровограда від
11 жовтня 2013 року,

В С Т А Н
О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з
вищевказаним позовом, просив виселити
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з
житлового будинку АДРЕСА_1 та стягнути
судові витрати по справі.

В обґрунтування у позові вказано, що на
підставі договору дарування частини
житлового будинку від 07 липня 2004 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрованого в реєстрі за № 3875,
позивач володіє на праві приватної
власності 31/100 частини житлового
будинку з надвірними будівлями, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 11 липня 2008 року по
цивільній справі №2-06-08 позов ОСОБА_2
задоволено та виселено ОСОБА_4,
неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із
житлового будинку АДРЕСА_1.

Постановою державного виконавця
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Кіровоградського
міського управління юстиції від 23.01.2009
року, закінчено виконавче провадження
по виконанню виконавчого листа
Кіровського районного суду м.
Кіровограда про виселення ОСОБА_4,
неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із
житлового будинку у зв'язку з його
виконанням згідно акту державного
виконавця від 23.01.2009 року.

13 грудня 2011 року актом про встановлення
фактичного місця проживання фізичної
особи складеного головою квартального
комітету №20 Кіровського району м.
Кіровограда встановлено, що в будинку
АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Факт проживання відповідачів у будинку
підтверджується і довідкою голови
квартального комітету №20 Кіровського
району м. Кіровограда від 12.12.2011 року
№1189.

Вказано, що відповідачі проживають у
житловому будинку без належних на то
правових, законних підстав та без згоди
власника житлового будинку.
Відсутність законних підстав
проживання у житловому будинку, права
власності чи користування, встановлено
вищевказаним рішенням суду від 11.07.2008
року.

Добровільно відповідачі з будинку не
виселяються.

Проживання відповідачів у житловому
будинку створює перешкоди позивачу у
здійсненні його права власності на
майно в повному обсязі, а саме право
користування та розпорядження
належним йому майном.

Рішенням Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 11 жовтня 2013 року
позов задоволено. Виселено ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з житлового
будинку АДРЕСА_1 та стягнуто з ОСОБА_3
та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 по 47 грн. 05
коп. судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду
ОСОБА_3 просить його скасувати, з тих
підстав, що судом при вирішені спору
не правильно застосовано норми
матеріального та порушено норми
процесуального права і ухвалити нове
рішення яким в позові відмовити.

Зокрема, апелянт зазначив, що суд не
звернув увагу на ту обставину, що
відповідачі в червні 2002 року
вселилися у спірну частину житлового
будинку на законних підставах та з
дозволу власника, оскільки між ними
та власником було укладено
попередній договір купівлі - продажу
зазначеної частини будинку.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи та наведені у скарзі
доводи, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Кіровоградської області дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, із наступних
підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов дійшов висновку, що відповідачі,
проживаючи без будь яких законних
підстав у будинку, який на праві
приватної власності належить ОСОБА_2
та добровільно не звільняючи
зазначене жиле приміщення, порушують
права власника на безперешкодне
володіння, користування та
розпорядження своїм майном, а тому
останній має право на усунення
перешкод у здійснені таких прав.

Суд першої інстанції правильно
визначив правовідносини які виникли
між сторонами та правильно
застосував до цих правовідносин
положення ст.ст.316, 319, 321, 383, 391 ЦК
України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильних висновків
суду.

Рішенням Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 28 листопада 2008
року визнано укладеним попередній
договір купівлі - продажу 31/100 частки
житлового будинку з надвірними
спорудами АДРЕСА_1, що був укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 26.06.2002 року.

Однак, відповідно до рішення
суду, даний договір є лише
попереднім, а отже не породжує
виникнення для ОСОБА_3 права
власності на 31/100 частки житлового
будинку з надвірними спорудами
АДРЕСА_1.

Визнаючи укладений між
сторонами 26.06.2002 року договір завдатку
як попередній договір купівлі
продажу, суд послався на те, що
положення ст. 195 ЦК УРСР, в редакції 1963
року, не суперечить відповідним
положенням ЦК України в редакції 2004
року, тобто ст. 635 цього Кодексу.

Відповідно до цих положень,
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного
строку ( у певний термін) укласти
договір в майбутньому (основний
договір) на умовах, встановлених
попереднім договором.

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України
«Про власність», який був чинним на
час укладання попереднього договору,
громадянин набуває права власності на
доходи від участі в суспільному
виробництві, індивідуальної праці,
підприємницької

діяльності, вкладення коштів у
кредитні установи, акціонерні
товариства, а також на майно, одержане
внаслідок успадкування або укладення
інших угод, не заборонених законом.

Відповідно до положень ст. 227 ЦК
УРСР ( в редакції 1963 року), договір
купівлі - продажу жилого будинку має
бути нотаріально посвідченим якщо
хоча б одна із сторін є громадянином.
Недотримання цієї вимоги тягне
недійсність договору.

Оскільки договір купівлі продажу
між сторонами не укладався, то суд
першої інстанції правильно не взяв
до уваги обставини щодо укладання
між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 26.06.2002 року
договору завдатку, який рішенням
Кіровського районного суду від 28
листопада 2008 року визнано попереднім
договором купівлі - продажу, як такі
що визначають за відповідачем право
власності на спірну частину будинку.

Враховуючи вищенаведене колегія
суддів дійшла висновку, що рішення
суду першої інстанції ухвалено із
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313,314,315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 11 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: