Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року Справа №607/18776/13-ц
Тернопільський міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Дзюбича В.Л.

з участю секретаря судового засідання Франчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Мар»янівни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони люди різних характерів і поглядів на життя, через що між ними виникають сварки та непорозуміння, протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить її інтересам, вона категорично заперечує з приводу надання терміну на примирення з відповідачем, їх шлюб носить формальний характер і збереження сімї є неможливим.

У судове засідання позивач не з»явилася, проте подала заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з»явився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

14.11.2002 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ИД №076290 виданим 14.11.2002 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №1722.

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №131178 виданим 16.05.2003 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №787.

В судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, категорично заперечуючи щодо примирення із відповідачем, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 4, 10, 60, 212, 217, 223 Цивільного процесуального кодексу, ст.112, 114 Сімейного Кодексу України суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 Мар»янівною та ОСОБА_2 зареєстрований 14 листопада 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №1722.

Копію рішення надіслати сторонам по справі.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Дзюбич В.Л.