АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 22-ц/774/1084/14
Головуючий у 1-ій інстанції
категорія №24
суддя Бойко О.М.
Доповідач суддя Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Максюти
Ж.І., Повєткіна В.В.

при секретарі: Кравець
Є.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 28 листопада 2013 року за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Дніпрогаз» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

В с т а н о в и л а :

У травні 2013 року Публічне
акціонерне товариство «Дніпрогаз»
звернулось з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості(а.с.2-3).

Позивач зазначав, що підприємство
надає відповідачу послуги з
газопостачання за адресою: АДРЕСА_1.
Правовідносини між ПАТ «Дніпрогаз» та
відповідачем оформлені шляхом
укладення договору про надання
населенню послуг з газопостачання від
09.09.2003 року та відкриттям на його ім'я
особового рахунку НОМЕР_1.

Зобов'язання за договором відповідач
належним чином не виконує, у зв'язку з
чим станом на 15.05.2013 року склалась
заборгованість у розмірі 1170,04 грн.

22.05.2012 року підприємство звернулось
до суду з заявою про видачу судового
наказу про стягнення з відповідача
суми заборгованості.

22 червня 2012 року Дніпропетровським
районним судом було видано судовий
наказ №410/2422/2012, який за заявою
відповідача скасовано ухвалою суду
№2с-175/2258/13 від 17 травня 2013 року.

Посилаючись на викладені обставини,
позивач просив стягнути з відповідача
заборгованість за надані послуги з
газопостачання у розмірі 1170,04 грн.

В ході розгляду справи ПАТ
«Дніпрогаз» у вересні 2013 року та у
жовтні 2013 уточнювало позов(а.с.21,27).

В позовній заяві в редакції 11.10.2013
року ПАТ «Дніпрогаз» зазначило про
зміну суми боргу за надані послуги з
газопостачання та просило стягнути
заборгованість за спожитий природний
газ у сумі 262,71 грн., яка склалась станом
на 30.09.2013 року, та витрати по сплаті
судового збору у розмірі 229,40 грн.(а.с.27).

Рішенням Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 28 листопада 2013 року позов
задоволено(а.с.64-66).

Стягнуто на користь ПАТ «Дніпрогаз»
заборгованість за надані послуги з
газопостачання в розмірі 262,71 грн.,
судовий збір у розмірі 229,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати, посилаючись на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права(а.с.71-78).

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,11 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

За положеннями ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За змістом ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Задовольняючи позов ПАТ «Дніпрогаз»,
суд виходив з того, що станом на 30.09.2013
року ОСОБА_1 має заборгованість по
оплаті послуг газопостачання у розмірі
262,71 грн.

Такі висновки суду не можна визнати
обгрунтованими з огляду на наступне.

По справі встановлено, що ПАТ
«Дніпрогаз» надає споживачу ОСОБА_1
житлово-комунальні послуги, що
полягають у постачанні природного газу
за місцем його проживання: АДРЕСА_1.

Правовідносини між ПАТ «Дніпрогаз»
та відповідачем оформлені шляхом
укладення договору про надання
населенню послуг з газопостачання від
09.09.2003 року та відкриттям на ім'я
останнього особового рахунку за
НОМЕР_1, кількість спожитого газу
обліковується лічильником(а.с.9).

Як видно із справи, в позовній заяві в
редакції від 22 травня 2013 року позивач
зазначив, що ОСОБА_1 має заборгованість
по оплаті отриманих послуг станом на
15.05.2013 року у розмірі 1170,04 грн.(а.с.2-3), в
уточненій позовній заяві
заборгованість визначена станом на
06.09.2013 року у розмірі 198,15 грн.(а.с.21), в
уточненій позовній заяві в редакції
від 11.10.2013 року заборгованість
визначена станом на 30.09.2013 року у
розмірі 262,71 грн.(а.с.27).

В підтвердження обгрунтування
розміру заборгованості позивач додав
до позовної заяви станом на час
ухвалення рішення відповідні
розрахунки, з зазначенням вказаних сум
заборгованості на відповідний
період(а.с.5-6,22,28,29).

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1
надав складений ним розрахунок щодо
сплати послуг газопостачання
відповідно до показників лічильника та
відповідні квитанції про оплату
зазначених послуг(а.с.40-55). При цьому,
ОСОБА_1 зазначив, що сума 270,58 грн., що
сплачена по квитанції від 02.07.2012 року за
послуги газопостачання як
заборгованість за 2009-2010 роки, позивачем
не зарахована.

Із розрахунків ПАТ «Дніпрогаз», що
наявні у справі(а.с.5-6,22,28,29) вбачається,
що останні містять дані про несплату
відповідачем послуг за газопостачання
за 2009 рік - 42,19 грн., за 2010 рік - 228,39 грн.,
однак даних про зарахування суми 270,58
грн.( 42,19 грн. + 228,39 грн.), що сплачена по
квитанції від 02.07.2012 року(а.с.135),
оригінал якої оглянуто в судовому
засіданні апеляційної інстанції,
зазначені розрахунки станом на час
ухвалення рішення не містять.

Отже, наведені обставини свідчать,
про недоведеність позову ПАТ
«Дніпрогаз» про неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за договором
про надання послуг газопостачання та
про наявність у останнього
заборгованості за надані послуги
газопостачання станом на 30.09.2013 року у
розмірі 262,71 грн.

При таких обставинах колегія суддів
вважає, що рішення суд першої інстанції
на підставі п.2 ст.309 ЦПК України
підлягає скасуванню, з ухваленням
нового рішення про відмову ПАТ
«Дніпрогаз» в задоволенні позову до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 28 листопада 2013 року
скасувати.

Публічному акціонерному
товариству «Дніпрогаз» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-

Судді-