У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого: Макарчука М.А.,

Суддів: Леванчука А.О.,
Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А., Юровської
Г.В.,розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного
акціонерного товариства «Київстар» в
особі Кримської філії ПрАТ «Київстар»
про захист прав споживача та
відшкодування моральної шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Центрального районного суду м.
Сімферополя від 01 липня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 08 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому просить визнати
протиправними дії телекомунікаційного
оператора Приватного акціонерного
товариства «Київстар» (далі ПАТ
«Київстар») щодо припинення надання
послуг мобільного зв'язку йому та
членам його сім'ї в період з 02 по 15 січня
2013 року, визнати безпідставною,
наклепницькою, такою що принижує честь
і гідність як його, так і членів його
сім'ї інформацію, направлено до
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері зв'язку та
інформатизації та до Генеральної
прокуратури України, про те, що
телефонні номери + НОМЕР_1, +НОМЕР_2,
+НОМЕР_3, +НОМЕР_4 були задіяні в схемах, з
акумулюванням бонусних коштів,
передбачених для оплати послуг
мобільного зв'язку, які з застосуванням
протиправних дій були перенесені з
особових рахунків абонентів оператора,
що отримують послугу фінансового
зв'язку з доступу до мережі Інтернет,
зобов'язати ПАТ «Київстар» принести
вибачення позивачу та членам його
сім'ї.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань просить
відшкодувати йому та членам його сім'ї
моральну шкоду в розмірі

11 470 гривень, яку вони зазнали, будучи
позбавленим звичайного укладу життя, а
саме можливості вільно спілкуватися з
сім'єю, що також негативно
відобразилося на здоров'ї позивача.

Рішенням Центрального районного суду
м. Сімферополя від 01 липня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 08 жовтня 2013 року, в
задоволенні позову ОСОБА_4
до ПАТ «Київстар» в особі Кримської
філії ПрАТ «Київстар» про захист прав
споживача та відшкодування моральної
шкоди відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення Центрального районного суду м.
Сімферополя від 01 липня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 08 жовтня 2013 року
скасувати, й ухвалити нове рішення,
яким позовні ОСОБА_4, задовольнити,
посилаючись на порушення цими судами
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, місцевий
суд вважав, а апеляційний суд погодився
з таким висновком, що позивач не
доказав письмовим договором придбання
у відповідача послуг мобільного
зв'язку, а спосіб захисту гідності,
честі та ділової репутації,
запропонований позивачем не
відповідає вимогам закону.

Проте повністю
погодися з таким висновком не можна.

Згідно зі ст. 633
Цивільного кодексу України публічним є
договір, в якому одна сторона -
підприємець взяла на себе обов'язок
здійснювати продаж товарів, виконання
робіт або надання послуг кожному, хто
до неї звернеться (роздрібна торгівля,
перевезення транспортом загального
користування, послуги зв'язку, медичне,
готельне, банківське обслуговування
тощо).

Умови публічного договору
встановлюються однаковими для всіх
споживачів, крім тих, кому за законом
надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати
переваги одному споживачеві перед
іншим щодо укладення публічного
договору, якщо інше не встановлено
законом.

Підприємець не має права відмовитися
від укладення публічного договору за
наявності у нього можливостей надання
споживачеві відповідних товарів
(робіт, послуг).

У разі необгрунтованої відмови
підприємця від укладення публічного
договору він має відшкодувати збитки,
завдані споживачеві такою відмовою.

Актами цивільного законодавства
можуть бути встановлені правила,
обов'язкові для сторін при укладенні і
виконанні публічного договору.

Умови публічного договору, які
суперечать частині другій цієї статті
та правилам, обов'язковим для сторін
при укладенні і виконанні публічного
договору, є нікчемними.

Відповідно до пункту 3 Правил надання
та отримання телекомунікаційних
послуг, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України 11 квітня 2012
р. № 295, договір про надання послуг (далі
- договір) - правочин, укладений між
споживачем і оператором, провайдером,
за яким оператор, провайдер
зобов'язується на замовлення споживача
надавати послуги, а споживач - їх
оплачувати (якщо інше не передбачено
договором).

Послуги рухомого (мобільного) зв'язку -
послуги, які надаються оператором
рухомого (мобільного) зв'язку і під час
отримання яких кінцеве обладнання
абонента може вільно переміщатися в
межах телекомунікаційної мережі
такого оператора або його
роумінг-партнера із збереженням
абонентського номера або мережевого
ідентифікатора споживача;

Згідно пункту 5, 14 цих же Правил
оператори, провайдери надають
споживачам послуги відповідно до
Законів України «Про телекомунікації»,
«Про захист прав споживачів», цих
Правил, інших нормативно-правових
актів та нормативних документів у
сфері телекомунікацій.

Надання послуг здійснюється у разі:

1) укладення договору відповідно до
основних вимог, встановлених НКРЗІ;

2) їх оплати споживачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України
«Про телекомунікації» абонент, який
отримує телекомунікаційні послуги
без укладення договору в письмовій
формі, може зареєструватися в
оператора, надавши йому персональні
дані відповідно до закону в порядку,
встановленому національною комісією,
що здійснює державне регулювання у
сфері зв'язку та інформатизації.

Відповідно до пунктів
27-30 Правил надання та отримання
телекомунікаційних послуг, договір
укладається відповідно до основних
вимог, встановлених НКРЗІ. У договорі
щодо надання послуг з доступу до
Інтернету зазначається значення
показників якості таких послуг. У разі
затвердження форми договору про
надання певних видів послуг оператор,
провайдер повинен оприлюднити її на
своєму веб-сайті і в місцях продажу
послуг. У разі визначення умов
публічного договору оператор,
провайдер повинен оприлюднити їх на
своєму веб-сайті і в місцях продажу
послуг. Абонент, який отримує послуги
без укладення договору в письмовій
формі, може зареєструватися в
оператора, провайдера, надавши йому
персональні дані згідно із законом у
порядку, встановленому НКРЗІ.

Таким чином
користування телекомунікаційними
послугами може мати місце як на
підставі укладання письмово договору,
так і на підставі придбання в оператора
таких послуг абонентського номеру чи
іншого мережевого ідентифікатора в
інший спосіб і зокрема шляхом
придбання стартового пакету з
SIM-карткою з телефонним номером.

Згідно позовної заяви
позивач та члени його родини
користуються послугами ПАТ «Київстар»
шляхом користуванням мобільним (чи
стільниковим?) зв'язком за номерами +
НОМЕР_1, +НОМЕР_2, +НОМЕР_3, +НОМЕР_4 без їх
реєстрації в оператора, тобто без
укладання письмового договору.

З огляду на це
предметом доказування у цій справі є
обставини про наявність у позивача SIM-
карток з телефонними номерами + НОМЕР_1,
+НОМЕР_2, +НОМЕР_3, +НОМЕР_4.

Із змісту ухвалених
рішень вбачається, що суди попередніх
інстанцій не врахували особливості
публічного договору надання
відповідачем послуг мобільного зв'язку
шляхом продажу стартових пакетів з
SIM-картками з телефонними номерами і
прийшли до неправильного висновку про
те, що наявність цих правовідносин між
сторонами може доказуватися лише
письмовим договором.

Оскільки судами не
перевірені доводи позивача про
користування послугами мобільного
зв'язку за телефонними номерами +
НОМЕР_1, +НОМЕР_2, +НОМЕР_3, +НОМЕР_4 шляхом
придбання стартових пакетів з
SIM-картками з телефонними номерами, то
висновки судів про недоказаність
заявлених вимог є передчасними.

Крім того, суди
допустили і суперечності у своїх
висновках. Так відмовивши у вимогах про
захист прав позивача, як користувача
мобільного зв'язку з підстав
недоказаності укладання такого
правочину, суди в частині захисту
гідності, честі та ділової репутації у
зв'язку із направленням інформації про
залучення телефонних номерів + НОМЕР_1,
+НОМЕР_2, +НОМЕР_3, +НОМЕР_4 у схемах з
акумулюванням бонусних коштів,
передбачених для оплати послуг
мобільного зв'язку, які з застосуванням
протиправних дій були перенесені з
особових рахунків абонентів оператора,
що отримують послугу фінансового
зв'язку з доступу до мережі Інтернет,
відмовили не з підстав недоказаності
правочину, а з тих підстав, що
запропонований позивачем спосіб
захисту не відповідає вимогам закону,
що є самостійною підставою для
скасування ухвалених рішень.

Оскільки судами неповністю з'ясовані
всі обставини, що мають значення для
розгляду справи і зроблені
взаємовиключні висновки щодо предмету
судового спору, то ухвалені судові
рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Центрального районного суду м.
Сімферополя від 01 липня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 08 жовтня
2013 року скасувати, а справу направити
на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Макарчук М.А.

Судді:
Леванчук А.О.

Мазур Л.М.

Нагорняк В.А.

Юровська Г.В.