АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/67/2014
Головуючий у І інстанції - Кирилюк І.В.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого судді
Рубан С.М.

суддів
Кабанченко О.А., Іванченко М.М.

при секретарі
Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 21 листопада
2013 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до
Держави України в особі Державної
казначейської служби України про
відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконним рішенням
Апеляційного суду Донецької області
при виконанні своїх повноважень та про
відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконною бездіяльністю
Генеральної прокуратури України,
Прокуратури Донецької області,
Прокуратури м. Донецька та Прокуратури
Київського району м. Донецька, при
виконання своїх повноважень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Печерського районного суду
м. Києва від 21 листопада 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави
України в особі Державної
казначейської служби України про
відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконним рішенням
Апеляційного суду Донецької області
при виконанні своїх повноважень та про
відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконною бездіяльністю
Генеральної прокуратури України,
Прокуратури Донецької області,
Прокуратури м. Донецька та Прокуратури
Київського району м. Донецька, при
виконання своїх повноважень -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В судове засідання сторони не
з'явились, про час і місце розгляду
справи повідомлені належно, тому в
порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка
не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду та
матеріали справи в межах апеляційного
оскарження, дійшла наступного
висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і це
було встановлено судом, рішенням
Апеляційного суду Донецької області
від 19.01.2010 року за наслідками розгляду
апеляційної скарги в позові ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Комунального підприємства
«Міжнародний аеропорт Донецьк» про
зобов'язання ліквідувати каналізацію,
споруджену всупереч санітарних норм та
стягнення моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою Куйбишевського районного суду
м. Донецька від 25.03.2011 року провадження
у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, Комунального підприємства
«Міжнародний аеропорт Донецьк» про
спростування недостовірної
інформації, визнання права на
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої розповсюдженням
недостовірної інформації, закрито.

ОСОБА_1, вважаючи, що у вказаному
судовому рішенні Апеляційного суду
Донецької області від 19.01.2010 року
міститься недостовірна інформація
звернулась до Генеральної прокуратури
України із заявою про порушення
кримінальної справи та до Прокуратури
Донецької області із заявою про
вчинення кримінальних правопорушень,
яка була направлена до Прокуратури м.
Донецька, а останньою в подальшому
скерована до Прокуратури Київського
району м. Донецька.

При цьому, позивач вважає, що
незаконним рішенням Апеляційного суду
Донецької області при виконанні своїх
повноважень та незаконною
бездіяльністю Генеральної прокуратури
України, Прокуратури Донецької
області, Прокуратури м. Донецька та
Прокуратури Київського району м.
Донецька при виконанні своїх
повноважень їй завдано моральну шкоду.

Стаття 56 Конституції України
проголошує право кожного на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті. Моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала: якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній
особі внаслідок її незаконного
засудження, незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування запобіжного
заходу, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту або виправних робіт; в інших
випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що обов'язковими підставами
відшкодування моральної шкоди є
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. А у
випадку відшкодування моральної шкоди
на підставі ст. 1173 ЦК України,
незаконність рішення, дії чи
бездіяльності завдавача шкоди повинна
бути доведена.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції вірно виходив з того,
що ОСОБА_1 не надала доказів відповідно
до приписів статтей 58, 59 ЦПК України
на підтвердження того, що рішення
Апеляційного суду Донецької області
від 19.01.2010 року є незаконним, не
зазначила в чому полягає моральна
шкода та не довела наявність такої
шкоди, наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вину останнього в її
заподіянні та позивачем не доведено
належними доказами, що бездіяльністю
органів прокуратури їй завдано
моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги були
предметом розгляду суду першої
інстанції, висновків суду не
спростовують і не впливають на
правильність ухваленого у справі
рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 21листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: