Справа №1317/1879/2012
Провадження № 2/451/6/14
УХВАЛА

судового засідання

04 березня 2014 року
м.Радехів

Радехівський районний суд Львівської
області

в складі: головуючого-судді Мулявка О.В.

при секретарі судового
засідання Лозова Х.І.

за участі: представника позивача
Боровця М.С.

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні залу суду м.Радехів справу за
позовом Приватного підприємства
«Західний Буг» до ОСОБА_3, Львівського
міського управління ГУМВС України у
Львівській області та ГУ МВСУ у
Львівській області про визнання права
власності на майно та зняття майна з
під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем у справі - ОСОБА_3 заявлено
клопотання, відповідно до вимог якого,
останній просить закрити провадження у
справі в частині зняття майна з-під
арешту та передати таку за підсудністю
до Франківського районного суду
м.Львова, тобто за місцем його
проживання (т.2 а.с.5-6).

В обґрунтування клопотання
посилається на норми КПК України (в
редакції 1960 року) та норми чинного КПК
України, вважаючи, що питання зняття
майна з-під арешту повинно
розглядатися в порядку кримінального
судочинства.

Окрім цього, відповідачем подано
клопотання, з якого вбачається, що
ОСОБА_3 просить зупинити провадження у
справі до вирішення кримінального
провадження №0000019 та набрання
законної сили судовим рішенням у ньому
(т.2 а.с.17-18).

Вислухавши обґрунтування представника
відповідача та позицію ОСОБА_3 щодо
підставності поданих клопотань, а
також заперечення з цього приводу
представника позивача, суд вважає, що у
задоволенні клопотань слід відмовити,
виходячи з наступних міркувань.

Так, не можна не погодитися із позицією
ОСОБА_3, що у відповідності до п.9
розділу 11 Перехідних положень КПК
України запобіжні заходи, арешт майна,
відсторонення від посади, застосовані
під час дізнання та досудового
слідства до набрання чинності цим
Кодексом, продовжують діяти до моменту
їх зміни, скасування чи припинення в
порядку, що діяв до набрання чинності
цим Кодексом.

Поряд з цим, слід зауважити, що
відповідно до позовних вимог (т.1 а.с.5),
на вирішення суду ставиться питання
про зняття арешту з майна, а не зміни,
скасування чи припинення такого.

З цього приводу Судовою палатою у
цивільних справах Верховного Суду
України 15.05.2013р. у справі №6-26цс13 (т.2
а.с.240-243) сформовано правову позицію,
відповідно до якої вимоги особи, що
ґрунтуються на її праві власності на
арештоване в процесі кримінального
провадження майно, розглядаються за
правилами, установленими для розгляду
позовів про звільнення майна з-під
арешту. В порядку, передбаченому
кримінальним процесуальним
законодавством, розглядаються заяви
боржників на правильність арешту
майна.

Також і у п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про виключення
майна з опису» №6 від 27.08.1976р. (із
подальшими змінами та доповненнями)
зазначено, що за правилами,
встановленими для розгляду позовів про
виключення майна з опису,
розглядаються вимоги громадян і
організацій, що ґрунтуються на праві
власності на описане майно або на праві
володіння ним.

Тобто, суд приходить до переконання, що
відповідачем не наведено належно
обґрунтованих підстав для закриття
провадження у справі в частині зняття
майна з-під арешту.

Відповідно до наведеного, із
врахуванням вимог ч.2 ст.114 ЦПК України,
згідно яких позови про зняття арешту з
майна пред'являються за
місцезнаходженням цього майна або
основної його частини та наявних в
справі даних про місце знаходження
спірного майна (т.1 а.с.55-58), суд вважає,
що правила підсудності не порушені, а
від так розгляд справи слід
продовжувати у Радехівському
районному суді Львівської області.

Що стосується клопотання про зупинення
провадження у справі до вирішення
кримінального провадження №0000019
та набрання законної сили судовим
рішенням у ньому, зазначається
наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України
суд зобов'язаний зупинити провадження
у справі у разі, зокрема неможливості
розгляду цієї справи до вирішення
іншої справи, що розглядається в
порядку конституційного, цивільного,
господарського, кримінального чи
адміністративного судочинства.

Із пояснень та заперечень сторін,
стосовно зупинення провадження у
справі, а також із наявних у справі
доказів, беззаперечно вбачається, що
кримінальне провадження №0000019, у
якому накладено арешт на спірне майно,
знаходиться на стадії досудового
розслідування, жодній з осіб не
повідомлено про підозру та матеріали
провадження не передані до суду.

Від так, узагальнюючи наведене та на
підставі ст.157 ЦПК України, суд
приходить до переконання, що підстав
для зупинення провадження у справі на
даній стадії не має.

Окрім цього, необхідно зауважити, що
так, дійсно у червні 2013 року мало місце
зупинення провадження у справі (т.1
а.с.197) за наслідками розгляду
відповідного клопотання ОСОБА_3 (т.1
а.с.154).

Поряд з цим, обґрунтовуючи клопотання
про зупинення провадження у справі,
ОСОБА_3 увів суд в оману не уточнивши, що
кримінальне провадження, як підстава
для зупинення провадження, знаходиться
на стадії досудового розслідування.

У свою чергу, представник позивача, під
час розгляду зазначеного вище питання,
також не надав суду відповідних
заперечень та доказів щодо стадії
кримінального провадження, від так
наведене слугувало підставою для
постановлення ухвали на ґрунті хибних
даних.

У подальшому ж, усунувши неточності та
відповідно до заяви представника
позивача (т.1 а.с.202), було винесено
ухвалу про відновлення провадження у
справі (т.1 а.с.207).

Керуючись ст.ст.201,205,208-210 ЦПК України,
суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотань ОСОБА_3 про
закриття провадження у справі,
передачі справи за підсудністю та
зупинення провадження у справі,
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМулявка О. В.