Справа №591/9685/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Шершак М. І.Номер
провадження 22-ц/788/228/14 Суддя-доповідач -
Сибільова Л. О. Категорія - 34
УХВАЛА

23 січня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В., Маслова В. О.,

за участю секретаря - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3, поданою його
представником ОСОБА_4,

на ухвалу Зарічного районного суду м.
Суми від 20 грудня 2013 року про відмову у
забезпеченні позову

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5
про відшкодування шкоди, завданої
внаслідок залиття квартири,

в с т а н
о в и л а:

У листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду з позовом про стягнення з
ОСОБА_5 на його користь 20217,20 грн., а
саме: 18806 грн. на відшкодування
майнової шкоди і 1411,20 грн. витрат на
оплату послуг з надання висновку
експертного будівельно-технічного
дослідження.

Вимоги мотивував тим, що йому на праві
приватної власності належить квартира
НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1.

25 серпня 2013 року його квартиру було
залито гарячою водою з квартири НОМЕР_2,
що належить на праві власності ОСОБА_5
та розташована поверхом вище його
квартири, в результаті чого йому
завдано матеріальної шкоди.

У грудні 2013 року представник позивача
ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою про
вжиття заходів забезпечення позову,
мотивуючи її тим, що в добровільному
порядку відшкодувати завдані позивачу
збитки відповідач відмовилась, в
належній їй квартирі не зареєстрована,
має похилий вік - 85 років, після
затоплення квартири позивача змінила
своє фактичне місце проживання та
виїхала зі своєї квартири. Сума
завданої шкоди є значною, відомостей
про інше належне їй майно він не має.

Просив забезпечити позов шляхом
накладення арешту на квартиру
відповідача до розгляду справи по
суті.

Ухвалою Зарічного районного суду м.
Суми від 20 грудня 2013 року в задоволенні
заяви представника позивача про
вжиття заходів забезпечення позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_4, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права, просить ухвалу скасувати та
постановити нову ухвалу про вжиття
заходів забезпечення позову та
накладення арешту на квартиру
відповідача в межах суми позовних
вимог до вирішення справи по суті.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача, який
підтримав скаргу з мотивів, в ній
викладених, дослідивши матеріали
справи та перевіривши законність та
обгрунтованість ухвали суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
забезпечення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що розмір
заявлених позивачем вимог про
відшкодування матеріальних збитків -
20217,20 грн. є неспіврозмірним з ринковою
вартістю квартири, яка належить на
праві власності відповідачу.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна, оскільки він не
узгоджується з матеріалами справи та
не відповідає вимогам процесуального
права.

Відповідно до ст. ст. 151, 152 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити передбачені цим
Кодексом заходи забезпечення позову;
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Позов
забезпечується, зокрема, накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб; шляхом заборони
вчиняти певні дії.

Колегія суддів вважає висновок суду
про відсутність підстав забезпечувати
позов будь-яким чином таким, що
суперечить вимогам закону, оскільки
суд при постановленні оскаржуваної
ухвали врахував інтереси лише однієї
сторони та не врахував того, що розмір
майнової шкоди, заподіяної позивачеві,
є значним, відповідач має похилий вік, в
справі відсутні докази наявності у неї
іншого майна, вона не отримує судові
повістки та повідомлення, фактично в
належній їй квартирі не проживає.

Такі доводи позивача щодо
необхідності забезпечення позову
узгоджуються з положеннями ст. 16 ЦК
України щодо способів захисту
цивільних прав і інтересів та ст. ст. 151,
152 ЦПК України щодо підстав для
забезпечення позову.

Суд не врахував роз'яснення, які
містяться в постанові Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня
2006 року № 9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», з яких
вбачається, що забезпечення позову - це
сукупність процесуальних дій, які
гарантують виконання рішення суду в
разі задоволення позовних вимог, а в п. 4
роз'яснено, що розглядаючи заяву про
забезпечення позову суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитись, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

З врахуванням характеру та розміру
вимог позивача, обставин, якими вони
обгрунтовуються, є підстави
передбачити можливість утруднення
виконання рішення суду по даній справі
або його невиконання, зокрема, і в
зв'язку з тим, що за відсутності доказів
наявності у відповідача іншого майна
можуть бути порушені права позивача
на можливе задоволення вимог за
рахунок наявного майна боржника.

Отже, обставини, на які посилається
позивач, дають підстави для
задоволення заяви про забезпечення
позову.

В той же час колегія суддів вважає
достатнім в даному випадку такий
захід забезпечення позову як заборона
відчуження квартири відповідачем,
оскільки при такому забезпеченні
позову не будуть порушуватись
інтереси обох сторін.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд змінює або скасовує
ухвалу суду першої інстанції і
постановляє ухвалу з цього питання,
якщо воно було вирішено судом першої
інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 -315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану його
представником ОСОБА_4, задовольнити
частково.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми
від 20 грудня 2013 року про відмову у
забезпеченні позову в даній справі
скасувати.

Заяву ОСОБА_3, подану його
представником ОСОБА_6, про забезпечення
позову, задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_5 відчужувати
квартиру НОМЕР_2 по АДРЕСА_1

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і не може бути
оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий -

Судді -