АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/158/2014
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді
Оніщука М.І.,

суддів
Українець Л.Д., Крижанівської Г.В.,

при секретарі
Кучер Є.М.,

за участю:

представника відповідача

за зустрічним позовом

ПАТ «Промінвестбанк» Яцука
С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційні скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-будівельної компанії
«Легіон» та представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 22 квітня 2013
року по цивільній справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія з
управління активами «Ізі Лайф» до
ОСОБА_3, третя особа: Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-будівельна компанія
«Легіон» про звернення стягнення на
заставлене майно та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства
«Промінвестбанк», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
з управління активами «Ізі Лайф»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-будівельна компанія
«Легіон» про визнання договорів
недійсними,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2011 року ТОВ «Компанія з
управління активами «Ізі Лайф»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3,
третя особа: ТОВ «ВБК «Легіон», в якому
просило в рахунок погашення
заборгованості ТОВ «ВБК «Легіон» перед
ТОВ «Компанія з управління активами
«Ізі Лайф» за кредитним договором №
15-93/17-4668/07 від 24.10.2007 в розмірі 75 879 253 грн.
01 коп., звернути стягнення на нежилі
приміщення з НОМЕР_2 по НОМЕР_3 (групи
приміщень НОМЕР_4) - офіс, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 212, 90 квадратних
метрів, що є предметом іпотеки
відповідно до Іпотечного договору №
15-94/17-2989/08 від 22.05.2008 укладеного між ПАТ
«Промінвестбанк» та ОСОБА_3, а також
звернути стягнення на автомобіль Subaru
Forester, 2005 р.в., реєстраційний номер
НОМЕР_1, шасі (кузов, рама, коляска) №
НОМЕР_5, тип: легковий, що є предметом
застави відповідно до договору застави
майна № 15-94/17-4891/08 від 04.09.2008, укладеного
між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_3

В обґрунтування заявлених вимог
вказувало, що 24.10.2007 між ТОВ «ВБК
«Легіон», що є правонаступником ТОВ
«ВБК «Максімус» (надалі - Позичальник)
та Акціонерним комерційним
промислово-інвестиційним банком
(закрите акціонерне товариство),
правонаступником якого є ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» (ПАТ
«Промінвестбанк»), укладено кредитний
договір про відкриття кредитної лінії
№ 15-93/17-4668/07, з наступними змінами
згідно договорів про внесення змін від
25.10.2007, від 25.12.2007, від 12.03.2008, від 01.08.2008,
від 01.09.2008, від 04.09.2008, від 27.11.2008, від
30.12.2008, від 27.08.2009, від 17.09.2009, від 02.12.2009
(надалі - Кредитний договір), згідно
умов якого Кредитор надав Позичальнику
фінансовий кредит шляхом відкриття
відновлювальної кредитної лінії в
сумі, яка не може перевищувати 70 000 000
грн. зі строком повернення кредиту - не
пізніше 30.09.2010, а Позичальник
зобов'язався сплачувати відсотки за
користування ним в розмірі 16 % річних.

Зобов'язання Банку щодо надання
Позичальнику кредиту відповідно до
умов Кредитного договору виконані
належним чином та в повному обсязі.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за Кредитним договором,
22.05.2008 між ОСОБА_3 та ПАТ
«Промінвестбанк» укладено іпотечний
договір № 15-94/17-2989/08. Предметом іпотеки
є нежилі приміщення з НОМЕР_2 по НОМЕР_3
(групи приміщень НОМЕР_4) - офіс, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 212,90 кв.м. Предмет
іпотеки оцінено сторонами в 4 300 580 грн. 00
коп.

Також, в якості забезпечення виконання
зобов'язань за Кредитним договором
04.09.2008 між ОСОБА_3 та ПАТ
«Промінвестбанк» укладено договір
застави майна № 15-94/17-4891/08 з урахуванням
договорів про внесення змін від 27.09.2008
та від 27.08.2009. Предметом застави є
автомобіль Subaru Forester, 2005 р.в.,
реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі
(кузов, рама, коляска) № НОМЕР_5, тип:
легковий. Сторони оцінили предмет
застави на суму 89 000 грн.

30.03.2010 між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ
«Компанія з управління активами «Ізі
Лайф» укладено договір відступлення
права вимоги № 20-0530/2-1, згідно якого ПАТ
«Промінвестбанк» відступив ТОВ
«Компанія з управління активами «Ізі
Лайф» право вимоги за Кредитним
договором про відкриття кредитної
лінії № 15-93/17-4668/07 від 24.10.2007.

Позичальником з 05.01.2009 порушено строки
сплати відсотків за користування
кредитом, а з 27.04.2009 - комісійної
винагороди за користування кредитною
лінією. За умовами кредитного договору
банк має право вимагати дострокового
погашення кредиту у разі порушення
позичальником строку сплати кредиту та
відсотків. Станом на 13.10.2011
позичальником кредит не повернуто у
зв'язку з чим виникла заборгованість в
сумі 75 879 253 грн.01 коп.

З огляду на викладене, у позивача
виникло право на звернення стягнення
заставлене майно належне ОСОБА_3

Під час розгляду справи ОСОБА_3
звернувся до суду з зустрічним позовом
до ПАТ «Промінвестбанк», ТОВ «Компанія
з управління активами «Ізі Лайф», ТОВ
«Виробничо-будівельна компанія
«Легіон», в якому просив визнати
недійсними:

- кредитний договір про відкриття
кредитної лінії від 24.10.2007 № 15-93/17-4668/07,
укладений між ПАТ «Промінвест банк» та
ТОВ «ВБК «Максимус», правонаступником
якого є ТОВ «ВБК «Легіон»;

- договір застави майна № 15-94/17-4891/08 від
04.09.2008, укладений між ним та банком;

- іпотечний договір № 15-94/17-2989/08 від
22.05.2008, укладений між ним та банком;

- договір відступлення права вимоги №
20-0530/2-1 від 30.03.2010, укладений між ПАТ
«Промінвестбанк» та ТОВ «Компанія з
управління активами «Ізі Лайф»;

- договір відступлення права вимоги №
20-0537/3-1 від 30.03.2010, укладений між ПАТ
«Промінвестбанк» та ТОВ «Компанія з
управління активами «Ізі Лайф»;

- договір відступлення права вимоги №
20-0536/3-1 від 30.03.2010, укладений між ПАТ
«Промінвестбанк» та ТОВ «Компанія з
управління активами «Ізі Лайф».

В обґрунтування зустрічних вимог
зазначав, що вказані договори не
відповідають вимогам закону, а отже є
недійсними.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 22.04.2013 позов ТОВ «Компанія з
управління активами «Ізі Лайф»
задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ТОВ
«Виробничо-будівельна компанія
«Легіон» перед ТОВ «Компанія з
управління активами «Ізі ЛАЙФ», що діє
від свого імені та за рахунок активів
пайового венчурного інвестиційного
фонду «Гамма» недиверсифікованого
виду закритого типу, за кредитним
договором № 15-93/17-4668/07 від 24.10.2007 в
розмірі 75879253 грн. 01 коп. в тому числі
заборгованість за кредитом - 61919592 грн. 42
коп., за відсотками - 13953660 грн. 59 коп., за
комісійною винагородою - 6000 грн.:

- звернуто стягнення на нежилі
приміщення з НОМЕР_2 по НОМЕР_3 (групи
приміщень НОМЕР_4) - офіс, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 212,90 кв.м., що є
предметом іпотеки відповідно до
Іпотечного договору № 15-94/17-2989/08 від
22.05.2008 укладеного між ПАТ
«Промінвестбанк» та ОСОБА_3 шляхом
продажу на прилюдних торгах у межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченої Законом України «Про
виконавче провадження»;

- встановлено початкову ціну продажу
нерухомого майна, що є предметом
іпотеки відповідно до Іпотечного
договору № 15-94/17-2989/08 від 22.05.2008 в
розмірі 2 057 000 (два мільйони п'ятдесят
сім тисяч) грн., визначеному згідно з
експертним висновком суб'єкта
оціночної діяльності фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5;

- звернуто стягнення на автомобіль Subaru
Forester, 2005 р.в., реєстраційний номер
НОМЕР_1, шасі (кузов, рама, коляска) №
НОМЕР_5, тип: легковий, що є предметом
застави відповідно до договору застави
майна № 15-94/17-4891/08 від 04.09.2008, укладеного
між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_3
шляхом продажу на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України «Про виконавче провадження»;

- встановлено початкову ціну продажу
рухомого майна, що є предметом застави
відповідно до договору застави майна №
15-94/17-4891/08 від 04.09.2008 в розмірі 89 000 грн.;

- стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ
«Компанія з управління активами «Ізі
Лайф», судові витрати, що складаються з
судового збору у розмірі 1 700,00 грн. та
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі
120,00 грн.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ПАТ «Промінвестбанк», ТОВ
«Компанія з управління активами «Ізі
Лайф», ТОВ «Виробничо-будівельна
компанія «Легіон» про визнання
договорів недійсними - відмовлено.

В апеляційній скарзі третя особа ТОВ
«ВБК «Легіон», посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позову ТОВ «Компанія з
управління активами «Ізі Лайф»
відмовити. Вважає, що суд дійшов
необґрунтованого висновку про
наявність підстав для задоволення
позову, не надавши при цьому належну
оцінку наявним у справі доказам, які в
сукупності не дають підстав для
звернення стягнення на майно.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, також посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позову ТОВ «Компанія з
управління активами «Ізі Лайф»
відмовити, а заявлені зустрічні вимоги
задовольнити в повному обсязі. Вказує,
що рішення суду ухвалене на підставі
недійсних договорів, яким не була
надана судом належна оцінка, відтак
рішення суду не можна вважати законним
та обґрунтованим.

Представник ПАТ «Промінвестбанк» в
судовому засіданні проти задоволення
апеляційних скарг заперечував за їх
безпідставністю і необґрунтованістю
та просив рішення суду залишити без
змін оскільки воно ухвалене у повній
відповідності з вимогами закону.

Інші особи, які беруть участь у справі
повторно не з'явились в судове
засідання, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, а
відтак їх неявка не перешкоджає
розгляду справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Задовольняючи первісний позов і
відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову суд першої інстанції виходив з
наявності правових підстав для
звернення стягнення на майно, яке є
предметом договорів іпотеки та
застави, і відсутності законних
підстав для визнання їх недійсними.

Вказані висновки суду є законним і
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що 24.10.2007 між ТОВ «ВБК
«Легіон», що є правонаступником ТОВ
«ВБК «Максімус» та Акціонерним
комерційним промислово-інвестиційним
банком (закрите акціонерне товариство),
правонаступником якого є ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» (ПАТ
«Промінвестбанк»), укладено кредитний
договір про відкриття кредитної лінії
№ 15-93/17-4668/07, з наступними змінами
згідно договорів про внесення змін від
25.10.2007, від 25.12.2007, від 12.03.2008, від 01.08.2008,
від 01.09.2008, від 04.09.2008, від 27.11.2008, від
30.12.2008, від 27.08.2009, від 17.09.2009, від 02.12.2009
(надалі - Кредитний договір), згідно
умов якого Кредитор надав Позичальнику
фінансовий кредит шляхом відкриття
відновлювальної кредитної лінії в
сумі, яка не може перевищувати 70000000 грн.
зі строком повернення кредиту - не
пізніше 30.09.2010, а Позичальник
зобов'язався сплачувати відсотки за
користування ним в розмірі 16 % річних.

22.05.2008 між ОСОБА_3 та ПАТ
«Промінвестбанк» укладено іпотечний
договір № 15-94/17-2989/08. Предметом іпотеки
є нежилі приміщення з НОМЕР_2 по НОМЕР_3
(групи приміщень НОМЕР_4) - офіс, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 212,90 кв.м. Предмет
іпотеки оцінено сторонами в 4 300 580 грн. 00
коп.

04.09.2008 між ОСОБА_3 та ПАТ
«Промінвестбанк» укладено договір
застави майна № 15-94/17-4891/08 з урахуванням
договорів про внесення змін від 27.09.2008
та від 27.08.2009. Предметом застави є
автомобіль Subaru Forester, 2005 р.в.,
реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі
(кузов, рама, коляска) №НОМЕР_5, тип:
легковий. Сторони оцінили предмет
застави на суму 89 000 грн.

30.03.2010 між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ
«Компанія з управління активами «Ізі
Лайф» укладено договір відступлення
права вимоги № 20-0530/2-1, згідно якого ПАТ
«Промінвестбанк» відступив ТОВ
«Компанія з управління активами «Ізі
Лайф» право вимоги за Кредитним
договором про відкриття кредитної
лінії № 15-93/17-4668/07 від 24.10.2007.

Станом на 13.10.2011 позичальником кредит
не повернуто у зв'язку з чим виникла
заборгованість в сумі 75879253 грн. 01 коп.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

В силу ст.ст. 599, 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.
Зобов'язання припиняється виконанням
проведеним належним чином.

Стаття 526 ЦК України зазначає що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно п. 1.2. Кредитного договору дата
остаточного повернення всіх отриманих
в межах кредитної лінії сум кредиту -
30.09.2010.

Відповідно до 3.2.2. Кредитного договору
Позичальник зобов'язався своєчасно
сплачувати плату за кредит у порядку
передбаченому Кредитним договором.

Однак, Позичальником з 05.01.2009 було
порушено строки сплати відсотків за
користування кредитом, а з 27.04.2009 -
комісійної винагороди за користування
кредитною лінією.

Згідно з п. 3.3.4. Кредитного договору
Банк має право вимагати від
Позичальника (незалежно від настання
строку погашення кредиту) сплати у
повному обсязі заборгованості за
кредитом та/або відсотків за
користування ним, та/або комісій,
передбачених цим договором, письмово
попередивши про необхідність такої
сплати за 10 днів у випадках, якщо
Позичальник не виконав в строк свої
обов'язки по поверненню кредиту та/або
сплаті відсотків за користування ним
та/або інші обов'язки по сплаті
грошових коштів

В зв'язку з цим листами № 17-30/904 від
04.11.2009 на адресу відповідача, в порядку
ст. 35 Закону України «Про іпотеку», та №
17-30/906 від 04.11.2009 на адресу позичальника
Банк звертався з вимогами погасити
заборгованість за Кредитним договором,
які залишились без задоволення.

Отже, станом на 13.10.2011 Позичальником не
повернуто кредит, не сплачено відсотки
за користування кредитом, комісійну
винагороду, в зв'язку з чим
заборгованість ТОВ «ВБК «Легіон» перед
ТОВ «КУА «Ізі Лайф» складає 75879253,01 грн.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про
іпотеку» майновий поручитель несе
відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
заставу» заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, якщо в момент настання
терміну виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, воно не буде
виконано.

Відповідно до ст.ст. 589, 590 ЦК України, в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави). У разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Якщо предметом застави є дві
або більше речей (два або більше прав),
стягнення може бути звернене на всі ці
речі (права) або на будь-яку з речей
(прав) на вибір заставодержателя.

Згідно п. 5.1. Договору іпотеки
Іпотекодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет іпотеки
у випадку, якщо в момент настання
строку виконання будь-яких зобов'язань
за Кредитним договором вони не будуть
виконані повністю.

Пунктом 5.2. Договору іпотеки
передбачено, що звернення стягнення на
Предмет іпотеки здійснюється за
вибором Іпотекодержателя на підставі
рішення суду.

Відповідно до п. 5.1. Договору застави
Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
у випадку, якщо в момент настання
строку виконання Боржником
(Позичальником) будь-яких зобов'язань
за Кредитним договором вони не будуть
виконані повністю.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначається початкова ціна предмету
іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно з положенням ст. 5 Закону України
«Про іпотеку», вартість предмета
іпотеки визначається за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
шляхом проведення оцінки предмета
іпотеки відповідним суб'єктом
оціночної діяльності у випадках,
встановлених законом або договором.

Крім того, за правилами ч. 2 ст. 43 Закону
України «Про іпотеку», початкова ціна
продажу предмета іпотеки
встановлюється рішенням суду або за
згодою між іпотекодавцем та
іпотекодержателем, а якщо вони не
досягли згоди, - на підставі оцінки,
проведеної відповідно до
законодавства про оцінку майна і
майнових прав та професійну оціночну
діяльність, при цьому початкова ціна
продажу майна не може бути нижчою за 90
відсотків його вартості, визначеної
шляхом його оцінки.

З огляду на викладене суд першої
інстанції дійшов вірного висновку щодо
задоволення позовних вимог про
звернення стягнення на майно
відповідача, яке було передано в
іпотеку та заставу, в якості
забезпечення виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
оскільки вони є законними,
обґрунтованими та підтвердженими
належними доказами.

Не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні суду апеляційної
інстанції доводи апеляційної скарги
ТОВ «ВБК «Легіон» щодо невідповідності
висновків суду обставинам справи в
частині зазначення ТОВ «ВБК «Легіон»
правонаступником ТОВ «ВБК «Максімус»,
з огляду на наступне.

Підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення, відповідно до ст. 309 ЦПК
України, є неправильно встановлені
фактичні обставини справи, що
полягають у неповному з'ясуванні судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеності обставин, що мають
значення для справи, невідповідності
висновків суду обставинам справи.

Зазначене твердження ТОВ «ВБК «Легіон»
про те, що в даній частині рішення
висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи, є
необґрунтованим, оскільки в даному
випадку мало місце зміна найменування,
а не правонаступництво, а тому дана
обставина не є та не може бути
підставою для скасування рішення, так
як це жодним чином не може вплинути на
законність оскаржуваного рішення.

Згідно частини другої ст. 308 ЦПК України
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Стосовно доводів апеляційної скарги
ТОВ «ВБК «Легіон» щодо неотримання ним
кредитних коштів, то колегія суддів
також вважає їх необґрунтованими, з
наступних підстав.

Згідно п. 2.1. Кредитного договору кредит
надається Банком Позичальнику шляхом
оплати в межах суми, визначеної п. 1.1.
цього Договору, розрахункових
документів (платіжних доручень)
Позичальника безпосередньо з рахунків
Позичальника, відкритих в філії
«Головне управління Промінвестбанку в
Донецькій області», код банку 334635
та/або шляхом перерахування грошових
коштів на поточний рахунок
Позичальника та/або іншими шляхами
незабороненими чинним законодавством,
відповідно до цільового призначення
кредиту.

Підтвердженням переходу права
власності на кредитні кошти є сплачені
розрахункові документи Позичальника, в
яких вказано дебет позичкового рахунку
з кодом контрагента № 776895.

Супровідним листом від 28.11.2011,
отриманого судом 29.11.2011, Позивачем було
надано до суду докази видачі кредиту,
нарахування процентів, комісійної
винагороди згідно кредитного договору
про відкриття кредитної лінії №
15-93/17-4668/07 від 24.10.2007, (платіжні доручення
щодо оплати рахунків ТОВ «ВБК «Легіон»,
виписки руху коштів по кредитному
рахунку, виписки руху коштів по рахунку
нарахованих процентів, виписки руху
коштів по рахунку комісійної
винагороди) на 106 аркушах.

Також в період з 25.10.2007 по 02.12.2009
сторонами Кредитного договору було
укладено 11 (одинадцять) договорів про
внесення змін до Кредитного договору.

Вказаними договорами про внесення змін
до Кредитного договору вносились зміни
до Кредитного договору в частині
графіків зменшення лімітів кредитної
лінії, строків сплати відсотків за
користування кредитною лінією,
розміром відсотків за користування
кредитною лінією.

Тобто, у випадку неотримання ТОВ «ВБК
«Легіон» кредитних коштів, як
стверджується апелянтом в апеляційній
скарзі, не мало б місця укладення
зазначених договорів про внесення змін
до Кредитного договору, що
беззаперечно підтверджує факт
виконання зі сторони ПАТ
«Промінвестбанк» своїх зобов'язань в
частині надання кредиту.

Крім того, ухвалою Господарського суду
м. Києва від 22.05.2013 у справі №15/74- б за
заявою ТОВ «Пері Україна» до ТОВ «ВБК
«Легіон» про визнання банкрутом, ТОВ
«КУА «Ізі Лайф» визнано кредитором по
відношенню до боржника ТОВ «ВБК
«Легіон» на суму 253245145,40 грн., в тому
числі й за Кредитним договором №
15-93/17-4668/07 від 24.10.2007.

Тобто, вищевказаною ухвалою
господарський суд м. Києва підтвердив
існування в ТОВ «ВБК «Легіон»
заборгованості за даним Кредитним
договором.

Тому твердження ТОВ «ВБК «Легіон» в
апеляційній скарзі про безпідставне
списання банком кредитних коштів є
необґрунтованими та спростовуються
матеріалами справи.

Також не підлягають задоволенню доводи
апеляційної скарги щодо невірності
розрахунку заборгованості за
кредитним договором, оскільки
договором про внесення змін від 27.11.2008
до Кредитного договору, який міститься
в матеріалах справи, внесено зміни до п.
2.2. Кредитного договору, а саме:
«відсотки за користування кредитом з
01.12.2008 р. нараховуються банком на суму
фактичного щоденного залишку
заборгованості за отриманими коштами
та сплачуються Позичальником, виходячи
з встановленої банком відсоткової
ставки у розмірі 16 (шістнадцять)
відсотків річних», що спростовує
твердження ТОВ «ВБК «Легіон» про
невірний розрахунок судом розміру
заборгованості за Кредитним договором.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов цілком
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3

Так, в обґрунтування зустрічних вимог
про визнання договорів недійсними та в
обґрунтування вимог апеляційної
скарги ОСОБА_3 вказував, що ним не
підписувались договори іпотеки та
застави.

Відповідно до вимог ст.ст. 57, 60 ЦПК
України доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьої, п'ятою,
шостою ст. 203 ЦК України

Частинами 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України
визначено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства; особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не надано
доказів того, що підписи на договорах є
підробленими (звернення до
правоохоронних органів з заявою про
вчинення злочину, постанова про
відкриття кримінальної справи тощо),
тому підстави вважати зазначені
договори недійсними у суду відсутні.

З метою встановлення того факту, чи
дійсно ОСОБА_3 підписувались договори
іпотеки та застави, ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 09.10.2013
було призначено судову почеркознавчу
експертизу, на вирішення якої було
поставлено наступні питання: чи
виконано підпис на іпотечному договорі
№ 15-94/17-2989/08 від 20.05.2008 ОСОБА_3, або він
виконаний іншою особою?; чи виконано
підпис на договорі застави майна №
15-94/17-4891/08 від 04.09.2008 ОСОБА_3, або він
виконаний іншою особою?

При цьому, під час апеляційного
розгляду було встановлено, що
оригінали договорів іпотеки та застави
у позивача та в банку відсутні,
оскільки вони були вилучені слідчим на
підставі ухвали Печерського районного
суду м. Києва від 24.12.2012 про надання
тимчасового доступу до документів, що
становлять банківську таємницю та їх
вилучення, у зв'язку з порушенням
кримінального провадження за ознаками
злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК
України, що підтверджується описом
речей і документів від 04.01.2013 (Т. 3, а.с. 4,
5).

ОСОБА_3 також не було надано суду його
примірників оригіналів вказаних
договорів.

У зв'язку з цим ухвалою Апеляційного
суду м. Києва про призначення судової
почеркознавчої експертизи також було
зобов'язано приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 на вимогу експерта
надати для огляду оригінальний
примірник іпотечного договору №
15-94/17-2989/08 від 20.05.2008 (зареєстрований в
реєстрі за № 1409) та реєстр для
реєстрації нотаріальних дій в якому
зареєстровано вказаний іпотечний
договір.

У відповідності з висновком експертів
за результатами проведення
судово-почеркознавчої експертизи від
12.12.2013 № 10989/13-32/13711/13-32, підписи від імені
ОСОБА_3 в іпотечному договорі №
15-94/17-2989/08 від 20.05.2008 в графі
«Іпотекодавець:» у рядку «ОСОБА_3» та у
реєстрі для реєстрації нотаріальних
дій приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
на 2008 рік, справа № 2-27 том 3, у графі
«Підписи осіб (їх представників), які
звернулися за вчиненням нотаріальної
дії», номер нотаріальної дії 1409, дата
вчинення нотаріальної дії 20.05.2008,
виконані ОСОБА_3.

Питання чи виконано підпис на договорі
застави майна № 15-94/17-4891/08 від 04.09.2008
ОСОБА_3, або він виконаний іншою особою
експертами не вирішувалось у зв'язку з
відсутністю в матеріалах справи
оригіналу договору застави. При цьому,
слід зазначити, що співвставивши
підписи ОСОБА_3 на іпотечному договорі,
який згідно висновку експертизи
підписано ОСОБА_3, та договорі застави,
вбачається, що дані підписи є
ідентичними, а отже твердження
останнього про не підписання договору
застави є надуманим і спрямоване лише
на ухилення від виконання взятих на
себе зобов'язань та затягування
розгляду справи, чим безумовно
порушуються як права позивача, так і
розумні строки розгляду справи, що є
неприпустимим в силу вимог норм
міжнародного та національного
законодавства.

За викладених підстав, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
вчинені сторонами правочини не можуть
вважатись такими, що не відповідають
дійсному волевиявленню сторін і не
спрямовані на настання певних
юридичних наслідків як для однієї так і
для другої сторони, що обґрунтовано
встановлено судом першої інстанції, а
відтак доводи апеляційної скарги
ОСОБА_3 є повністю безпідставними та не
обґрунтованими.

З огляду на викладене як у суду першої
інстанції, так і у суду апеляційної
інстанції відсутні належні правові
підстави для визнання недійсними
оспорюваних договорів.

Таким чином, суд першої інстанції повно
та всебічно розглянув справу, надав
всім доводам сторін належну правову
оцінку, оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності та постановив законне,
правильне по суті і справедливе
рішення.

При апеляційному розгляді справи
порушень норм матеріального і
процесуального права, які є підставою
для скасування рішення, в справі не
виявлено, а відтак доводи апеляційних
скарг, з огляду на їх безпідставність,
не заслуговують на увагу й не впливають
на правомірність висновків суду
відображених в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
при цьому, не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст.
218, 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-будівельної компанії
«Легіон» та представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 22 квітня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді