Справа № 219/8920/2013-ц
Артемівський міськрайонний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2014 року

Артемівський міськрайонний суд
Донецької області в складі головуючого
судді Радченко Л.А.,

при секретарі
Лосинської І.М.,

з участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представників відповідача
Скляревської Н.О., Рожковської К.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Артемівська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства «Донецька
залізниця» про визнання дій
незаконними, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
при затримці виконання рішення про
поновлення на роботі працівника, та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ДП «Донецька залізниця» про визнання
дій незаконними, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
при затримці виконання рішення про
поновлення на роботі працівника, та
моральної шкоди, який уточнив 20.01.2014р.
В уточненій позовній заяві позивач
зазначив, що 28.04.2001року відповідно до
наказу № 32 від 28.04.2001р. його було
прийнято на посаду начальника
лісорозсадника Артемівської дистанції
захисних лісонасаджень ДП «Донецька
залізниця». У квітні 2009р. відносно
нього Краснолиманською транспортною
прокуратурою було порушено
кримінальну справу за ознаками
злочинів, передбачених ст.ст.191ч.2, 366 ч.1
КК України, у зв,язку з чим, 25.01.2010р.
постановою слідчого прокуратури його
усунули від займаної посади на час
проведення досудового та судового
слідства, також, було винесено наказ №
1/ОС від 29.01.2010р. начальником
Артемівської дистанції захисних
лісонасаджень ДП «Донецька залізниця»
про усунення його від займаної посади
без збереження заробітної плати на час
досудового та судового слідства з
30.01.2010р., тобто, в період з 30.01.2010р. по
21.01.2011р. він фактично був без роботи та
без коштів, щоб утримувати свою сім,ю.
Лише 21.01.2011р. йому запропонували
тимчасово виконувати обов,язки
інженера дистанції, про що він дав свою
згоду відповідно до його заяви.
Відповідно до наказу № 2/С від 21.01.2011р.
його було переведено на посаду
інженера 2-ї категорії керівництва до
набрання законної сили рішення суду, а
також фактичного виходу із відпустці
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку ОСОБА_5, яка займала
вказану посаду.

Під час судового слідства прокуратура
відмовилась від обвинувачення
відносно нього за ст.191ч.2 КК України та
змінила обвинувачення. 26.01.2012р.
постановою Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
його було звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі ст.6 п.4
ЦПК України на підставі акту амністії,
також, цією постановою скасовано
запобіжний захід у вигляді позбавлення
права займати посаду, пов,язану з
організацією обліку матеріальних
цінностей, складанням та підписом
звітів виробничо-господарської
діяльності, постанова набула законної
сили 03.02.2012р., тому, він 15.02.2012р. написав
заяву щодо поновлення його на
попередній посаді, вказана заява була
зареєстрована 15.02.2012р. під номером № 882,
однак, відповіді він не тримав та
звернувся до суду з позовною заявою про
допуск його до попередньої займаної
посади. 25.09.2012р. Артемівським
міськрайонним судом Донецької області
було винесено рішення, яке постановою
Апеляційного суду Донецької області
від 30.10.2012р. було змінено та відповідно
до якого, судом було зобов,язано ДП
«Донецьку залізницю» допустити ОСОБА_1
до роботи на посаді начальника
лісорозсадника Артемівської дистанції
захисних лісонасаджень ДП «Донецька
залізниця», рішення набуло законної
сили 30.10.2012р., тому, позивач вважає, що
суд фактично зобов,язав відповідача
укласти з ОСОБА_1 трудовий договір,
однак, до теперішнього часу рішення не
виконано.

Позивач вважає, що вищевказане
підтверджується тим, що в період з
30.10.2012р. по 13.11.2012р. посадовими особами
відповідача не було прийнято жодних
мір та дій щодо виконання рішення суду,
тому, позивач 13.11.2012р. звернувся до в.о.
начальника ДП «Донецька залізниця» із
заявою про допуск його до роботи на
підставі вищевказаного рішення суду,
однак, 30.11.2012р. йому надійшла відповідь
про відмову в задоволенні його заяви.

Крім того, за його заявою від 17.01.2013р.
відповідно до постанови від 21.01.2013р.
відділом ДВС Ворошиловського району
управління юстиції у м.Донецьку було
відкрито виконавче провадження, та
встановлено добровільний строк
виконання рішення суду до 28.01.2013р.,
однак, до теперішнього часу рішення
суду не виконано.

Вважає, що відповідачем порушено його
конституційні права, відповідач
позбавив його права утримувати свою
сім,ю належним чином. Відповідно до
ст.236 КЗпП України у випадку затримки
власником чи уповноваженим органом
виконання рішення органу, який
розглянув трудовий спір, вказаний
орган виносить ухвалу про виплату
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу. На час пред,явлення позову до
суду він знаходився у вимушеному
прогулі 257 робочих днів, з 4 лютого 2013р.
по 20 січня 2014р., тому, вважає, що
відповідач повинен йому виплатити
заробітну плату в сумі 44741,13грн. (3655,80
грн. - фактична заробітна плата за
останній місяць роботи/ : 21/ кількість
фактично відпрацьованих робочих днів
за останній місяць роботи/ = 174,09грн.
/розмір середньоденної заробітної
плати/ х 257 день /кількість днів
вимушеного прогулу/). Просить
розрахунок здійснити на час винесення
рішення суду.

Більше того, вважає, що на підставі
ст.237-1 КЗпП України відповідачем
спричинено позивачу моральну шкоду,
оскільки, останній втратив нормальний
життєвий зв,язок, що потребує від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Позивач просить визнати незаконними
дії відповідача в частині не виконання
рішення Апеляційного суду Донецької
області від 30.10.2012р. по справі № 22-11285/2012,
яким зобов,язано ДП «Донецьку
залізницю» допустити ОСОБА_1 до роботи
на посаді начальника лісорозсадника
Артемівської дистанції захисних
лісонасаджень ДП «Донецька залізниця»;
стягнути з відповідача на свою користь
суму середнього заробітку за час
вимушеного прогулу на час ухвалення
рішення суду, але не менш 44741,13грн., та
моральну шкоду в сумі 100 000,00 грн.,
звільнити його від сплати судового
збору, допустити негайно виконати
рішення суду в частині стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу ( а.с.69-71).

У судовому засіданні позивач та
його представник підтримали позовні
вимоги та просили їх задовольнити, дали
пояснення, аналогічні викладеному в
уточненій позовній заяві.

Представники відповідача позовні
вимоги не визнали та пояснила суду, що
на теперішній час між позивачем та
відповідачем не існує трудових
відносин, позивач раніше звертався до
суду з позовом про поновлення його на
роботі, однак, за заявою позивача від
25.06.2013р. дійсний позов залишено без
розгляду, таким чином, відсутнє судове
рішення щодо поновлення позивача на
роботі та скасування наказу про
незаконне звільнення, оплата
вимушеного прогулу має місце лише у
тому випадку, коли орган, що розглядав
трудовий спір, виносив рішення про
поновлення працівника на роботі
згідно до ст.235 КЗпП України, тому,
просить відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
уточнені позовні вимоги підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до рішення
Артемівського міськрайонного суду
Донецької області від 25.09.2012р.
зобов,язано Артемівську дистанцію
захисних лісонасаджень «Донецького
підприємства «Донецька залізниця»
допустити ОСОБА_1 до роботи на посаді
начальника лісорозсадника
Артемівської дистанції захисних
лісонасаджень Державного підприємства
«Донецька залізниця» (а.с.8-14).

Рішенням Апеляційного суду
Донецької області від 30.10.2012р. рішення
Артемівського міськрайонного суду
Донецької області від 25.09.2012р. змінено
та викладено в такій редакції:
«Зобов,язати державне підприємство
«Донецька залізниця» допустити ОСОБА_1
до роботи на посаді начальника
лісорозсадника Артемівської дистанції
захисних лісонасаджень державного
підприємства «Донецька залізниця»
(а.с.15-17).

Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28.12.2012р. рішення Апеляційного
суду Донецької області від 30.10.2012р. за
рішенням Артемівського міськрайонного
суду Донецької області в незміненій
частині залишено без змін (а.с.18-20).

Відповідно до постанови про
відкриття виконавчого провадження №
36076243 від 21.11.2013р. за виконавчим листом №
2/0503/2307/2012р., виданим 09.01.2013р. на підставі
рішення Апеляційного суду Донецької
області від 30.10.2012р. , про зобов,язання
ДП «Донецька залізниця» допустити
ОСОБА_1 до роботи на посаді начальника
лісорозсадника Артемівської дистанції
захисних лісонасаджень ДП «Донецька
залізниця» (а.с.22), ст. державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Ворошиловського РУЮ
у м.Донецьку відкрито виконавче
провадження та надано добровільний
строк виконання рішення суду до 28.01.2013р.
(а.с.21).

Ухвалою Київського районного суду
м.Донецька від 09.08.2012р. постанову про
закриття кримінального провадження №
0000005 від 08.07.2013р. ст.слідчого СВ ЛВ
на ст.Донецьк УМВС України на Донецькій
залізниці ст. лейтенанта міліції
Дубрової Р.В., скасовано (а.с.73).

Відповідно до довідки ДП
«Донецька залізниця» ОСОБА_1
нарахована у листопаді 2009р. заробітна
плата в сумі 3125,05грн. (відпрацьовано 21
день), у грудні 2012р. в сумі 2695,10 грн.
(відпрацьовано 23 дня) (а.с.87).

Відповідно до довідок ДП
«Донецька залізниця» № 11 від 12.02.2014р. та
від 14.06.2013р. посадовий оклад начальника
лісорозсадника Артемівської дистанції
лісових насаджень ДП «Донецька
залізниця» станом на 01.01.2013р. становить
2708,00грн., з 04.03.2013р. штатна одиниця
вказаної посади виведена зі штатного
розкладу. Згідно наказу № 3 від 01.01.2013р.
начальника Артемівської дистанції
захисних лісонасаджень стаж роботи
ОСОБА_1 склав 10 років 8 міс., що дає
право на нарахування надбавки за
вислугу років 20% , яка нараховується за
фактично відпрацьований час в даному
місяці (а.с.50, 88-89).

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України в п. 34 постанови від 6
листопада 1992р. № 9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів»
рішення про поновлення на роботі
вважаються виконаними із дня видання
власником або уповноваженим ним
органом наказу про поновлення.

Статтею 236 КЗпП України
встановлено, що у разі затримки
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

Оскільки рішення Апеляційного
суду Донецької області від 30.10.2012р. , за
яким рішення Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 25.09.2012р. змінено та викладено в
такій редакції: «Зобов,язати державне
підприємство «Донецька залізниця»
допустити ОСОБА_1 до роботи на посаді
начальника лісорозсадника
Артемівської дистанції захисних
лісонасаджень державного підприємства
«Донецька залізниця» на час розгляду
справи ані добровільно ані в
примусовому порядку в порядку
виконавчого провадження на час
розгляду справи не виконано ,
відповідачем наказу про допуск ОСОБА_1
не видано , тому, з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
середній заробіток за час затримки
його виконання згідно до ст.236 КЗпП
України.

При цьому, позивач просить
стягнути середній заробіток за час
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі з 04.02.2013р. по день
прийняття рішення, тому, згідно до ст.11
ЦПК України суд розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог.

Середній заробіток працівника
визначається відповідно до ст. 27 Закону
«Про оплату праці» та Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8.02.1995р. № 100.

Згідно з цим порядком середня
заробітна плата обчислюється виходячи
з виплат за останні два місяці роботи
шляхом визначення середньоденної
зарплати.

Між тим, оскільки згідно довідки
ДП «Донецька залізниця» № 11 від 12.02.2014р.
псля відсторонення позивача від
посади відбулося збільшення розміру
посадового окладу начальника
лісорозсадника Артемівської дистанції
лісових насаджень ДП «Донецька
залізниця», який станом на 01.01.2013р.
становить 2708,00грн., з 04.03.2013р. штатна
одиниця вказаної посади виведена зі
штатного розкладу, а згідно наказу № 3
від 01.01.2013р. начальника Артемівської
дистанції захисних лісонасаджень стаж
роботи ОСОБА_1 склав 10 років 8 міс., що
дає право на нарахування надбавки за
вислугу років 20% , яка нараховується за
фактично відпрацьований час в даному
місяці, тому, розмір середньої
заробітної плати повинен
розраховуватися з підвищених розміру
посадового окладу та надбавки за
вислугу років, оскільки, надбавка за
вислугу років є складовою заробітної
плати .

Час затримки виконання рішення
суду з 04.02.2013 р. по 20.02.2014р. становить
280 робочих денів ( п,ятиденний робочий
тиждень).

Таким чином, середній заробіток
за час затримки виконання рішення суду
складає: 2708,00 грн. ( посадовий оклад) +
541,60 грн. ( надбавка за вислугу років 20%) =
3249,60 грн. : 21 роб. день = 154, 74 грн. (
середньоденна заробітна плата) х 280
роб. днів = 43327,20 грн., і дана сума
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача .

При цьому, при визначені
середньоденної заробітної плати судом
не враховується премія, оскільки,
згідно до умов Колективного договору
та Порядку виплати надбавки за
вислугу років працівникам
Артемівської дистанції захисних
лісонасаджень ДП «Донецька залізниця»
( а.с.90-126) премія начальнику
виплачується на підставі виконання
головних та додаткових показників
преміювавання за наказом начальника
в межах фонду оплати праці. При цьому,
згідно довідок відповідача
позивачеві у грудні та листопаді 2009 р. ,
тобто, у місяцях, що передували
відстороненню від посади, премія не
виплачувалася ( а.с.72, 87)

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Тому, оскільки відповідачем були
порушені законні права позивача, що
призвели до моральних страждань ,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя , оскільки,
у т.ч. на утриманні позивача
знаходяться неповнолітній син та
дружина ( а.с. 28,62) , тому, за наявності
моральних страждань позивача
підлягають задоволенню частково
позовні вимоги в частині
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 10 000,00 грн , шо є достатнім та
справедливим.

Не підлягають задоволенню
вимоги позивача щодо визнання
незаконними дії відповідача в частині
не виконання рішення Апеляційного суду
Донецької області від 30.10.2012р. по справі
№ 22-11285/2012, оскільки, дійсні
правовідносини регулюються ЗУ « Про
виконавче провадження» і позивач не
позбавлений права на звернення до суду
зі скаргою в порядку ст. 383 ЦПК
України.

Приймаючи таке рішення суд
виходив , також, з того, що поновлення на
роботі - це повернення працівника в
попередній стан, який існував до його
звільнення, тому правовими наслідками
поновлення на роботі працівника є
надання йому попередньої роботи
(посади), з тими ж функціональними
обов»язками, які мали місце до
звільнення; здійснення оплати всього
часу вимушеного прогулу у зв»язку з
незаконним звільненням; поновлення
безперервного стажу роботи, у тому
числі стажу для відпустки та
поновлення у всіх правах за цією
посадою (отримання надбавок, тощо).
Така інституція як «допущення до
роботи» є одним із способів
поновлення працівника на попередній
роботі в розумінні інституту
«поновлення» , тому, до спірних
правовідносин судом застосовані
положення ст. 236 КЗпП України.

Також, судом прийнятий до
розгляду дійсний позов і розглянутий
в порядку позовного провадження,
оскільки, рішенням Апеляційного суду
Донецької області від 30.10.2012р. , за яким
рішення Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 25.09.2012р.
змінено , було лише зобов,язано ДП «
Донецька залізниця» допустити ОСОБА_1
до роботи на посаді начальника
лісорозсадника Артемівської дистанції
захисних лісонасаджень державного
підприємства «Донецька залізниця» ,
при цьому, рішення про стягнення
середнього заробітку за вимушений
прогул не приймалося внаслідок
відсутності таких вимог і розмір
середнього заробітку позивача не
визначався, між тим, між сторонами
існує спір щодо визначення розміру
середньої заробітної плати позивача,
яка встановлена судом по дійсній
цивільній справі за спірними
правовідносинами, і позов містить
інші позовні вимоги .

Також, приймаючи таке рішення,
судом, також, прийнято до уваги, що
згідно до рішення Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 25.09.2012р. , яке рішенням
Апеляційного суду Донецької області
від 30.10.2012р. було змінено в частині
формулювання найменування
відповідача, за яким було зобов,язано
ДП « Донецька залізниця» допустити
ОСОБА_1 до роботи на посаді начальника
лісорозсадника Артемівської дистанції
захисних лісонасаджень державного
підприємства «Донецька залізниця» , в
мотивувальній частині зазначено, що
достовірно було встановлено, що ОСОБА_1
не звільнено з посади начальника
лісорозсадника Артеммівської
дистанції захисних лісонасаджень і до
матеріалів справи додана заява
позивача від 21.01.2011 р. , згідно якої він
погодився з запропонованою посадою
виконуючого обов,язки інженеру
дистанції лише на час дії постанови
про відсторонення його від посади, а
згідно наказу Артемівської дистанції
захисних лісонасаджень № 2 -с від
21.01.2011р. ОСОБА_1 було переведено на
посаду інженера 2 категорії
Керівництво з 21.01.2011р. до набуття
чинності вироку суду та до фактичного
виходу з відпустки по догляду за
дитиною по досягненню нею 3-х років
ОСОБА_5 що займає цю посаду, з посадовим
окладом згідно штатного розпису .
Також, попереднім судом встановлено, що
ОСОБА_1 15.02.2012р. звернувся до
начальника Артемівської дистанції
захисту лісонасаджень з проханням
відновити його на раніше займаній
посаді, тому, суд вважає, що права
позивача діями відповідача порушені
про недопущення його до роботи на
посаді начальника лісорозсадника
Артемівської дистанції захисних
лісонасаджень( а.с.8-14).

Підстав для негайного
виконання судового рішення згідно до
ст.367 ЦПК України судом не встановлено.

Враховуючи викладене, в
задоволенні іншої частини позовних
вимого слід відмовити.

Згідно ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір
пропорційно до частини задоволених
вимог.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 232,233, 236, 237-1 КЗпП
України, ст.ст. 10, 11, 57, ,60,61, 88, 209, 212, 213,
214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Державного підприємства «Донецька
залізниця» про визнання дій
незаконними, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
при затримці виконання рішення про
поновлення на роботі працівника, та
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з Державного
підприємства «Донецька залізниця» на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу при затримці
виконання рішення про поновлення на
роботі працівника в сумі 43327,20 грн. (
сорок три тисячі триста двадцять сім
грн. двадцять коп.) без урахування
прибуткового податку та інших
обов,язкових платежів.

Стягнути з Державного
підприємства «Донецька залізниця» на
користь ОСОБА_1 10 000,00 грн. ( десять
тисяч грн.) у відшкодування моральної
шкоди.

В задоволенні іншої частини вимог
відмовити.

Стягнути з Державного
підприємства «Донецька залізниця» на
користь держави судовий збір у розмірі
490,62 грн.

На рішення може бути подана
протягом 10 днів з дня його проголошення
апеляційна скарга до Апеляційного
суду Донецької області через
Артемівський міськрайонний суд
Донецької області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання цього
рішення.

Головуючий суддя
Л.А.Радченко