№2/760/5644/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року Солом'янський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді
Зінченко С.В.

при секретарі
Резніченко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом, в
якому просила поділити їхнє спільне з
відповідачем майно подружжя та
відповідно визнати за нею право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 та 1/2 частину автомобіля марки
«Тойота», д/н НОМЕР_1.

В обґрунтування вимог позивач вказує,
що з відповідачем вони перебували в
шлюбі з 06.11.1999 року, під час якого ними
було придбано двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу
від 25.06.2004 року та автомобіль марки
«Тойота», д/н НОМЕР_1, за договором
купівлі-продажу від 19.10.2010 року.

Оскільки мирним шляхом поділити
вказане майно не вдалося, позивач,
посилаючись на положення ст.ст. 60, 69, 70, 71
Сімейного кодексу України, звернулась
з даним позовом до суду.

Під час розгляду справи позивач
зменшила розмір позовних вимог та
просила поділити лише квартиру
АДРЕСА_1, визнавши за нею право
власності на 1/2 частину вказаної
квартири.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
позов просила задовольнити, вказавши,
що обтяження на користь третіх осіб за
квартирою відсутні, а тому перешкод для
її поділу не має.

Відповідач позовні вимоги визнав в
повному обсязі повністю, про що надав
відповідну заяву. Наслідки визнання
позову йому роз'яснені судом та
зрозумілі.

Суд, заслухавши пояснення сторін та з
урахуванням повного визнання позову
відповідачем, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України
позивач може відмовитися від позову, а
відповідач - визнати позов протягом
усього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву. Якщо відмову
позивача від позову, визнання позову
відповідачем викладено в адресованих
суду письмових заявах, ці заяви
приєднуються до справи.

Встановлено, що позивач з відповідачем
перебували в шлюбі з 06.11.1999 року, під час
якого ними було придбано двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1 за договором
купівлі-продажу від 25.06.2004 року та
автомобіль марки «Тойота», д/н НОМЕР_1,
за договором купівлі-продажу від 19.10.2010
року.

Оскільки мирним шляхом поділити
вказане майно не вдалося, позивач,
посилаючись на положення ст.ст. 60, 69, 70, 71
Сімейного кодексу України, звернулась
з даним позовом до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Статтею 63 СК України встановлено, що
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

Відповідно до заяви позовні вимоги
відповідачем визнаються повністю,
наслідки визнання позову та
задоволення позовних вимог ним
розуміються.

Згідно ч. 4 вказаної статті у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

З пояснень позивача та заяви
відповідача, досліджених матеріалів
справи не вбачається, що визнання
позову відповідачем суперечить закону
та порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, а отже позов слід
задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 60, 63, 70, 71 СК України, постановою
Пленуму Верховного Суду України від
21.12.2007 року «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», ст.ст. 10, 11, 60,
88, 130, 174, 208, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 42 кв.м. та житловою 26,10 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 42 кв.м. та житловою 26,10 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3654
грн. 00 коп. судових витрат.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано апеляційному суду через
Солом'янський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо таку не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: