Справа № 545/4969/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2014 р. Полтавський
районний суд Полтавської області у
складі :

головуючого судді Кіндяк І.С.

за участі секретаря Бутирін О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтава
справу за позовом Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

в с т а н о в и в :

03.12.2013 р. позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором
на загальну суму 7414,26 грн., посилаючись
на те , що відповідач не виконує
зобов'язання за кредитним договором №
002-09501-220607, укладеного 22.06.2007 р.,
внаслідок чого утворилась вказана
заборгованість.

Просили стягнути з відповідача на
користь Публічного Акціонерного
Товариства "Дельта Банк"
заборгованість за кредитним договором
№ 002-09501-220607, укладеного 22.06.2007 р. в сумі
7414,26 грн. та судовий збір в сумі 229, 40
грн.

В судове засідання представник
позивача не з'явився надавши суду заяву
в якій позовні вимоги підтримав та
просив задовольнити. Справу просив
слухати без його участі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився надавши суду заяву в якій
просив справу слухати без його участі .
Позовні вимоги не визнав і просив
застосувати строк позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позовних вимог слід відмовити з
наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи, ч. 1 ст. 57
ЦПК України,

Відповідно ч. 2 ст. 58 ЦПК України,
сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК
України передбачено, що доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим, ухваленим на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Судом встановлено , що 22.06.2007 р. Публічне
Акціонерне Товариство «Дельта Банк»
(правонаступник Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комерційний Банк
«Дельта») - позивач, та ОСОБА_1 -
відповідач, уклали кредитний договір
№ 002-09501-220607.

Відповідно до пункту 1.2. Договору,
позивач відкриває відповідачеві
картковий рахунок НОМЕР_1 в
національній валюті України - гривні,
випускає та надає Держателю платіжну
картку, а також ПІН-код до картки;
здійснює обслуговування Держателя на
умовах, викладених в Тарифному пакеті
Viза Класичний, та умовах викладених в
Правилах здійснення операцій за
картковими рахунками.

Банк надає Держателю Кредиту шляхом
відкриття відновлюваної відкличної
кредитної лінії, що передбачена п. 1.3
кредитного Договору. Відповідно до
вказаного пункту банк відкрив
Держателю кредитну лінію на загальну
суму 30000 грн. та на день укладення
кредитного Договору встановлює ліміт
Кредитної лінії на Рахунку в сумі 3000,00
грн. Банк самостійно один раз на місяць
може змінювати розмір ліміту Кредитної
лінії в межах Кредитної лінії, при
цьому сторони погодили, що у даному
випадку Додаткова угода не
складається.

Відповідно до п. 1.5 кредитного Договору
кредитні кошти та власні кошти
Держателя використовуються для
розрахунків за товари чи послуги, які
придбані Держателем у суб'єктів
господарювання, зняття готівки,
виконання Держателем своїх зобов'язань
перед банком за Договором, та вчинення
інших операцій передбачених Договором.

Згідно до пункту 2.1. моментом надання
Банком Держателю Кредиту є день
здійснення операції за допомогою
Картки або день утримання платежів за
умови відсутності на Рахунку власних
коштів Держателя.

Відповідно до Договору, Держатель
картки зобов'язаний щомісяця в строки,
визначені Правилами, здійснювати
погашення частини суми заборгованості
за Кредитною лінією, яка виникла за
попередній звітний місяць, а також
здійснювати погашення в повному обсязі
заборгованості за Овердрафтом, яка
виникла за попередній звітний місяць,
сплачувати всю суму процентів,
нарахованих за користування кредитною
лінією та/або Овердрафтом за
попередній звітний місяць, та всю суму
пені, яка нарахована за попередній
звітний місяць у разі порушення
строків сплати заборгованості за
Кредитною лінією та/або Овердрафтом та
процентів за користування Кредитною
лінією та/або Овердрафтом.

Також, відповідно до п.2.13 Держатель
доручає банку здійснювати договірне
списання грошових коштів з Рахунку в
рахунок погашення сум заборгованості,
яка виникає за кредитним Договором.

Позивач свої зобов'язання за кредитним
договором виконав в повному обсязі, а
саме відкрив відповідачу картковий
рахунок НОМЕР_1 та відкрив Держателю
кредитну лінію на загальну суму 30000 грн.
та на день укладення кредитного
Договору встановив ліміт Кредитної
лінії на Рахунку в сумі 3000,00 грн.

В порушення умов кредитного договору, а
також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України,
відповідач свої зобов'язання не
виконав, а саме не здійснював погашення
заборгованості за кредитом у
встановленому Договором порядку та
строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
умови договору.

Частиною 4 статті 631 ЦК
України встановлено, що закінчення
строку договору не звільняє сторони
від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Відповідно до статті 252 ЦК
України строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями або годинами.
Термін визначається календарною датою
або вказівкою на подію, яка має
неминуче настати.

Згідно ст.256 ЦК України
позовна давність - це строк, в межах
якого особа може звернутись до суду з
вимогами про захист порушеного права
або інтересу.

Пунктом 7 ч. 13 ст. 11 ЗУ "Про
захист прав споживачів" заборонено
кредитодавцю вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Згідно п. 31 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин ", враховуючи
положення п. 7 ч. 13 ст. 11 "Про захист прав
споживачів", суди мають виходити з того,
що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку з цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Статтею 257 ЦК України
передбачено, що загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності , про застосування
якої заявлено стороною у спорі , є
підставою для відмови у позові.

Звертаючись до суду із позовом ПАТ
«Дельта Банк» посилається на існуючу
заборгованість відповідача ОСОБА_1 за
кредитним договором № 002-09501-220607,
укладеного 22.06.2007 р.

Відповідач ОСОБА_1 заперечуючи з
приводу задоволення позову вказує на
те , що дійсно існувала заборгованість
за кредитним договором № 002-09501-220607,
укладеного 22.06.2007 р., але останній
платіж по даному зобов'язанню він
здійснив 08.09.2008р. в сумі 2500 грн. (а.с.12), а
тому на момент звернення до суду з
позовом позивач пропустив загальний
строк позовної давності у
відповідності до положень ст. 258 ЦК
України.

Отже в судовому засідання встановлено
факт то, що позивач згідно умов
кредитного договору № 002-09501-220607,
укладеного 22.06.2007 р., повинен був
звернуся до суду раніше, але не зробив
цього, а тому на момент звернення 03.12.2013
року до суду з позовом позивачем було
пропущено строк в три роки загальної
позовної давності.

За змістом ст..258 ЦК України до
правовідносин , що існують між
сторонами застосовується строк
позовної давності 3 роки.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності , про застосування
якої заявлено стороною у спорі , є
підставою для відмови у позові.

Отже враховуючи , що на день звернення
ПАТ «Дельта Банк» із позовом сплинув 3
річний строк звернення із позовом до
відповідача ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 002-09501-220607, укладеного 22.06.2007 р., має
бути застосований строк позовної
давності і в задоволенні позову слід
відмовити.

На підставі вкладеного та керуючись
ст..ст.10, 11, 60, 88, 208-218 ЦПК України , ст.ст.
258, 267, 631 ЦК України , суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором - відмовити у
зв"язку із закінченням строку позовної
давності;

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через Полтавський районний суд на
протязі 10 діб з моменту проголошення , а
сторонами , що не були присутні в
судовому засіданні у той же строк з
моменту отримання копії рішення.

Суддя: І. С.
Кіндяк