Справа № 456/243/14-ц
Провадження № 6/456/17/2014
УХВАЛА

іменем України

"17" лютого 2014 р. Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого-судді
Бучківської В. Л.

при секретарі Березіній
Л.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Стрию справу за поданням державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Стрийського
міськрайонного управління юстиції
Львівської області Заліщук В.І. про
обмеження боржника ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України до виконання ним
своїх зобов'язань,

в
с т а н о в и в:

Державний виконавець відділу
Державної виконавчої служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції Львівської області Заліщук В.І.
звернулася до суду з поданням, в якому
просить тимчасово обмежити боржника
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України
до виконання зобов'язання, покладеного
на нього рішенням суду, а саме:
виконавчим листом №1323/5451/2012, виданим
18.09.2013 року Стрийським міськрайонним
судом Львівської області. В
обґрунтування подання покликається на
те, що у відділі державної виконавчої
служби Стрийського міськрайонного
управління юстиції Львівської області
на виконанні знаходиться виконавчий
лист №1323/5451/2012, виданий 18.09.2013 року
Стрийським міськрайонним судом
Львівської області про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3 302 грн. 80 коп.
матеріальної шкоди. 23.09.2013 року
відкрито виконавче провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа. У зв'язку з невиконанням в
термін, встановлений державним
виконавцем, вимог виконавчого
документа, винесено постанову про
стягнення з боржника виконавчого
збору. Боржником станом на 26.12.2013 р.
заборгованість на користь ОСОБА_3 не
погашено та така складає 3 302, 80 грн.,
заходи щодо її погашення боржником не
вжито.

В судовому засідання державний
виконавець відділу Державної
виконавчої служби Стрийського
міськрайонного управління юстиції
Львівської області Заліщук В.І. подання
підтримала та зазначила, що боржником
не вчиняються дії по погашенню
існуючої заборгованості, жодного
майна, на яке можна звернути стягнення
у боржника не має, на виклики у ДВС
останній не з'являється, а поштова
кореспонденція повертаєся на адресу
ДВС за терміном зберігання.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, будучи належним чином
повідомленими про час і місце розгляду
справи в судове засідання не з'явилися,
про причини неявки суд не повідомили,
заяви про відкладення розгляду справи
або розгляду справи у їх відсутності не
подали, а тому суд вважає за можливе
розглядати справу на підставі ст.377-1
ЦПК України у їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення державного
виконавця, дослідивши матеріали
подання вважає, що подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Стрийського
міськрайонного управління юстиції
Львівської області Заліщук В.І. про
обмеження боржника ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України до виконання ним
своїх зобов'язань не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (далі -
Конвенція), який гарантує деякі права і
свободи, не передбачені в Конвенції та
у Першому протоколі до неї, кожен є
вільним залишати будь-яку країну,
включно зі своєю власною. На здійснення
цих прав не може бути встановлено
жодних обмежень, крім тих, що
передбачені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Згадані вище права не
можуть бути об'єктом ніяких обмежень,
крім тих, які передбачено законом, які є
необхідними для охорони державної
безпеки, громадського порядку, здоров'я
чи моральності населення або прав і
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України, порядок вирішення
спорів у цій сфері регулюється Законом
від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України" (далі - Закон № 3857-XII).

Положеннями ст. 6 цього Закону
встановлено, що громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорта, або громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема, у таких випадках: якщо
діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання до виконання зобов'язань
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України (п. 2);
якщо він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано
цивільний позов до суду - до закінчення
провадження у справі (п. 8).

З набранням чинності з 9 березня 2011 р.
Закону від 4 листопада 2010 р. № 2677-VI "Про
внесення змін до Закону України "Про
виконавче провадження" та деяких інших
законодавчих актів щодо вдосконалення
процедури примусового виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб)" закріплено право
державного виконавця, у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань
покладених на нього рішенням,
звертатись до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника за межі України. У зв'язку із
цим суди розглядали подання державних
виконавців про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України боржників
у виконавчому провадженні.

Цивільний процесуальний кодекс
України (далі - ЦПК) доповнено ст. 377-1,
якою врегульовано вирішення судом
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України.

В судовому засіданні встановлено, що
18.09.2013 р. видано виконавчий лист №
1323/5451/2012 від 30.04.2013 року про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3 302 грн. 80 коп.
матеріальної шкоди /а.с.77, 103/.

23.09.2013 року державним виконавцем ВДВС
Стрийського МРУЮ Львівської області
Заліщук В.І. було відкрито виконавче
провадження по примусовому виконанню
виконавчого листа /а.с.104/.

Частиною 6 статті 12 Закону України «Про
виконавче провадження» визначені
обов'язки боржника, а саме:
утримуватися від дій, які
унеможливлюють, чи ускладнюють
виконання рішення; надавати у строк,
установлений державним виконавцем,
достовірні відомості про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах; своєчасно
з'являтися за викликом державного
виконавця; письмово повідомляти
державному виконавцю про майно, що
перебуває в заставі або в інших осіб, а
також про кошти та майно належні
боржникові від інших осіб.

Разом з тим слід вказати, що чинне
законодавство не містить визначення
поняття "ухилення", практика
Конституційного Суду України щодо його
офіційного тлумачення відсутня.

Верховний Суд України в
Узагальненні «Судова практика щодо
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України» від 01.02.2013 р., зазначив
наступне: «…з погляду на значення
словосполучення "ухилення від
виконання зобов'язань, покладених
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1
ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11
Закону № 606-XIV, позначає з об'єктивної
сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків. У зв'язку з цим і
здійснюється примусове виконання. Це
також є підставою для звернення з
поданням до суду щодо вирішення
питання про застосування до такої
особи тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України… На нашу думку,
особа, яка має невиконані зобов'язання,
не може вважатися винною в ухиленні,
поки не буде доведено протилежне.
Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови "доведення факту ухилення
боржника від виконання
зобов'язання…Законом передбачено
юридичні санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявність факту невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання. У зв'язку з цим з метою
всебічного і повного з'ясування всіх
обставин справи, встановлення дійсних
прав та обов'язків учасників спірних
правовідносин, суду належить з'ясувати,
чи дійсно особа свідомо не виконувала
належні до виконання зобов'язання в
повному обсязі або частково. Ухилення
боржника від виконання своїх
зобов'язань є оціночним поняттям.
Теоретично їх невиконання може бути
зумовлене об'єктивними причинами,
наприклад, внаслідок відсутності
майна, роботи, незадовільного
фінансового стану, тривалого
відрядження, важкої хвороби тощо. Однак
воно може мати й принципово інше
походження, суб'єктивне, коли боржник
свідомо ухиляється від виконання - має
змогу виконати зобов'язання у повному
обсязі або частково, але не робить
цього без поважних причин…».

ОСОБА_2, як боржник по виконавчому
провадженні, не порушував приписів ч.6
ст.12 Закону України «Про виконавче
провадження» та не ухилявся від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'зань.

В поданні державним виконавцем не
надано доказів, що боржник ухилявся від
виконання зобов'язання, а лише є
покликання на сам факт наявності у
нього невиконаного зобов'язання,
покладеного судовим рішенням, що само
по собі не дає підстав вважати, що
ОСОБА_2 ухиляється від виконання
покладеного на нього зобов'язання.

Саме невиконання боржником самостійно
зобов'язань протягом строку, про що
вказує державний виконавець, не може
свідчити про ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду обов'язків.

За таких підстав, суд оцінивши
докази, що ґрунтується на всебічному,
повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів дійшов до висновку, що
підстав для задоволення подання немає.

Керуючись ч.6 ст.12 Закону України «Про
виконавче провадження», ст.6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»,
ст.377-1 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні подання
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції Львівської області Заліщук В.І.
про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за
межі України до виконання ним своїх
зобов'язань.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Львівської області
через районний суд протягом 5 днів з дня
її проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Головуючий-суддя В.
Л. Бучківська