Справа № 443/956/14-ц
Провадження № 2/443/465/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року.
Жидачівський районний суд Львівської
області

у складі: головуючої - судді
Галій О.Й.

за участю секретаря
Процака А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Жидачеві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, т.о.
Отиневицька сільська рада, Жидачівська
державна нотаріальна контора про
визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

Позивач в поданій до суду заяві
просить визнати за нею право власності
на житловий будинок з надвірними
спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 в
порядку спрадкування, після смерті
чоловіка ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

У підтвердження заявлених вимог,
посилається на те, що спірне
будинковолодіння - колишній колгоспний
двір, головою якого був ОСОБА_3 На час
видачі свідоцтва про право власності
на жилий будинок від 25.04.1990 р. членами
колгоспного двору були ОСОБА_3 (голова
двору) та відповідачка ОСОБА_2, колишня
його дружина, яка ще до червня 1991 р.
вибула з двору, змінила місце
проживання, а згодом вони розлучилися.

Вважає, що ОСОБА_2, вибувши з
колгоспного двору ще до червня 1991 р.,
відповідно до ст. 126 ЦК УРСР, що діяв на
той час, втратила право на частку в
майні колгоспного двору, а відтак
ОСОБА_3 став одноосібним власником
спірного будинковолодіння.

10.08.1991 р. позивач уклала шлюб з ОСОБА_3,
і вважає, що після його смерті є єдиним
спадкоємцем першої черги. 28.06.2014 р.,
тобто в передбачений законом строк,
подала нотаріусу заяву про прийняття
спадщини.

Постановою від 24.09.2014 р. позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом після
смерті чоловіка, оскільки житловий
будинок належить колгоспному двору,
частки членів якого у свідоцтві про
право власності на будинок не
визначені.

У судовому засіданні представник
позивача, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві, вимоги
підтримав.

Відповідач на неодноразові виклики
в судове засідання не з"явилася,
незважаючи на те, що належним чином
повідомлялася про розгляд справи і від
неї не надійшло заяви про розгляд
справи за її відсутності. Виклик
відповідача у справі здійснювався
через оголошення у пресі ( газета
"Урядовий кур"єр" № 154 від 23.08.2014 р.).
Виходячи із наведеного, суд вважає за
можливе ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів,
проти чого представник позивача не
заперечує.

Суд заслухавши пояснення
представника позивача, свідків та
дослідивши матеріали справи вважає, що
позов підлягає до часткового
задоволення, виходячи з таких підстав:

Згідно копії свідоцтва про
розірвання шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2
розірвали шлюб 25.06.1991 року.

Відповідно до свідоцтва про
укладення шлюбу ОСОБА_3 та (ОСОБА_1)
ОСОБА_1 уклали шлюб 10.08.1991 року.

Судом достовірно встановлено, що
спірне будиковолодіння станом на
1985-1991р.р. відносились до суспільної
групи колгоспний двір, і що на дату
введення в дію Закону "Про власність"
(15.04.91 р.) в цьому дворі проживали
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р. та
ОСОБА_2. Цей факт підтверджується
довідкою Отиневицької сільської ради
№ 771 від 03.09.2012 р., свідоцтвом про право
особистої власності на жилий будинок,
довідкою Отиневицької сільської ради
№ 239 від 25.02.2013 р., технічним паспортом,
виданим Стрийським МБТІ 24.02.2014 р.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно
колгоспного двору належить його членам
на праві сумісної власності (стаття 112
цього Кодексу).

Розмір частки члена двору
встановлюється, виходячи з рівності
часток усіх членів двору, включаючи
неповнолітніх і непрацездатних (ч. 2 ст.
123 ЦК УРСР).

Таким чином, оскільки на час набуття
чинності Законом України "Про
власність", тобто на 15 квітня 1991 року, у
колгоспному дворі проживали ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, вони і набули право власності
на майно колгоспного двору, а їх частки
у праві власності, відповідно до ст. 123
ЦК УРСР, є рівними, тобто по 1/2 частці.

Згідно ст. 126 ЦК УРСР працездатний
член колгоспного двору втрачає право
на частку в майні двору, якщо він не
менше трьох років підряд не брав участі
своєю працею і коштами у веденні
спільного господарства двору.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 1995
року № 20 «Про судову практику у справах
за позовами про захист права приватної
власності» право власності на майно,
яке належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні.

Відповідач, згідно довідки № 239 від
25.02.2013 р., виданої Отиневицькою
сільською радою, була зареєстрована і
проживала в спірному будинку з 08.10.1987 р.
по 18.09.1992 р.

Голова колгоспного двору- ОСОБА_3
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, і після його
смерті відкрилася спадщина на його
частку в майні колгоспного двору, тобто
на 1/2 частку житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами.

Як встановлено в судовому засіданні,
що позивач на протязі шести місяців з
часу відкриття спадщини фактично
вступила у володіння спадковим майном,
так як постійно проживала разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини
і після його смерті успадкувала
спадкове спадкове майно та
користуються ним. У передбачений
законом строк, подала нотаріусу заяву
про прийняття спадщини.

Наведене свідчить про те, що у
відповідності з ст.ст. 1268- 1270 ЦК України
позивач вчинила дії, які
свідчать про прийняття нею спадщини у
встановлений зазначеною статтею
шестимісячний строк.

За таких обставин за позивачем-
дружиною померлого ОСОБА_3 слід визнати
права власності на 1/2 частку спірного
будинковолодіння, як на майно
колишнього колгоспного двору, а в
задоволенні іншої частини позовних
вимог- відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 213- 215, 224-226
ЦПК України, ст.ст. 120, 123, 126 ЦК УРСР,
ст.ст. 1268- 270 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково. Визнати
за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності
на 1/2 частку житлового будинку з
надвірними спорудами, що знаходиться
по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1
893.93 грн судового збору.

У решті вимог відмовити.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня проголошення до
апеляційного суду Львівської області
через Жидачівський районний суд.

Головуюча -суддя

Примітка: рішення
в одному примірнику виготовлено в
нарадчій кімнаті