РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2014
м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської
області в особi суддi Куцоконя Ю.П.,

з участю: секретарів судового
засідання Ющук О.С., Багнюк О.І.,

представника ПАТ КБ
«ПриватБанк» Дробота І.А.,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача
адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у вiдкритому судовому
засiданнi в мiстi Рiвному

справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Представник публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» Дробот І.А. в судовому
засіданні позов підтримав і просить
суд стягнути з ОСОБА_3 на користь
позивача заборгованість за кредитним
договором № б/н від 15 червня 2006 року у
сумі 17788 грн 71 коп та судові витрати по
справі в сумі 229 грн 40 коп, що
складаються з судового збору.

Відповідач ОСОБА_3 та представник
відповідача адвокат ОСОБА_4 в судовому
засіданні позов не визнали і
посилаючись на обставини, викладені у
письмових запереченнях проти позову, в
задоволенні позову просять суд
відмовити.

На заперечення позовних вимог
посилаються на те, що строк дії
укладеного між сторонами договору від
15 червня 2006 року закінчився 15 червня 2008
року, а тому відповідач пропустив строк
позовної давності. Крім того,
зазначають, що у червні 2008 року позивач
вилучив у відповідача платіжну картку
і нової не видавав, що також свідчить
про припинення дії договору про
надання банківських послуг. Просять
суд відмовити у задоволенні позову за
безпідставністю позовних вимог та за
спливом позовної давності.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази по справі, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню повністю.

Судом встановлено, що 15 червня 2006 року
між сторонами був укладений кредитний
договір № б/н, відповідно до якого
ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 5000 грн
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

В порушення умов договору та
вимог ст.ст.526,527,530 ЦК України, ОСОБА_3
взяті на себе за кредитним договором
зобов'язання належним чином не виконує,
що призвело до утворення
заборгованості.

Згідно наданого позивачем розрахунку,
станом на 31 жовтня 2013 року за укладеним
між сторонами кредитним договором
заборгованість становить 17788 грн 71 коп
і складається із заборгованості за
кредитом в сумі 3916 грн 33 коп,
заборгованості по процентам за
користування кредитом в сумі 12549 грн 11
коп, а також із штрафів, нарахованих
відповідно до п.8.6 Умов та правил
надання банківських послуг в сумі 500
грн 00 коп (фіксована частина) та в сумі
823 грн 27 коп (процентна складова).

Оскільки розрахунок заборгованості
проведений позивачем відповідно до
вимог чинного законодавства та умов
укладеного кредитного договору,
вказаний розрахунок приймається судом
до уваги.

Відповідно до умов кредитного
договору та вимог ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК
України, у разі порушення
позичальником зобов'язання щодо
повернення чергової частини кредиту
позивач, як позикодавець, має право
вимагати дострокового повернення
частини суми кредиту, що залишилася, а
також сплати належних процентів.

Враховуючи, що на теперішній час
заборгованість за кредитним договором
№ б/н від 15 червня 2006 року ОСОБА_3 у
добровільному порядку не погашена,
вона підлягає стягненню з ОСОБА_3 у
повному обсязі.

При вирішенні спору суд не
приймає до уваги заяву відповідача про
застосування строку позовної давності,
оскільки визнає, що позивачем строк
позовної давності не пропущений. Суд
вважає, що висновок відповідача про
припинення дії договору 15 червня 2008
року та, відповідно, про пропуск
позивачем строку позовної давності,
суперечить закону та не ґрунтується на
доказах, наявних у матеріалах справи.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 526 ЦК України передбачено,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до п.6.5. Умов і правил
надання банківських послуг, які є
складовою частиною укладеного між
сторонами кредитного договору, клієнт
зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом та
відсотками за користування ним, за
перевитратами платіжного ліміту, а
також сплачувати комісію на умовах,
передбачених договором.

Згідно ч.1 ст.631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.
Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (ч.1 ст.539 ЦК
України).

Із п.9.12. Умов і правил надання
банківських послуг вбачається, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонговується на той же
строк.

Пролонгація договору полягає у
продовженні його строку зі збереженням
тих умов, на яких його було укладено
(якщо інше не передбачено договором),
зокрема щодо самої умови про порядок
пролонгації договору, які також
залишаються чинними.

Твердження відповідача про те, що
укладений між ним та позивачем
кредитний договір міг бути
пролонгований лише один раз, є
безпідставними і не заслуговують на
увагу, оскільки кредитний договір
подібних умов не містить. Натомість,
позивачем суду не надано жодних
доказів про його намір припинити дію
кредитного договору як під час перших 12
місяців його дії, так і в подальшому
після того.

За встановлених обставин суд
дійшов висновку, що укладений між
сторонами кредитний договір і на
теперішній час є діючим, а тому,
враховуючи положення ст.ст.256,257 ЦК
України, позивачем строк позовної
давності не пропущений.

Як слідує із заяви ОСОБА_3 від 15
червня 2006 року, підписаною ним
особисто, він ознайомився та був
згідний з Умовами надання банківських
послуг, Правилами користування
платіжною карткою та Тарифами банку, а
також виразив свою згоду, що його заява
разом з Умовами надання банківських
послуг, Правилами користування
платіжною карткою та Тарифами складає
між ним та банком договір про надання
банківських послуг.

За таких обставин посилання
відповідача на те, що зі згаданими
документами він не був ознайомлений, не
заслуговують на увагу.

Оскільки умовами укладеного між
сторонами договору про надання
банківських послуг не встановлювалося
чіткого графіку погашення
заборгованості, суд визнає недоречним
посилання відповідача на висновки
Верховного Суду України, викладені у
постанові від 06 листопада 2013 року у
справі № 6-116цс13.

Не приймає суд до уваги і
посилання відповідача на вилучення у
нього банком платіжної картки у червні
2008 року. Жодних доказів на
підтвердження вказаної обставини
позивач суду не надав.

В судовому засіданні представник
позивача зазначив, що банк платіжних
карток не вилучає, а по закінченню
строку дії картки (2 роки) видає нову.

При ухваленні рішення суд
враховує, що позивачем в судовому
засіданні не заперечується факт як
отримання ним кредитних коштів, так і
наявність заборгованості по
отриманому кредиту. При цьому суд
визнає, що відсутність платіжної
картки, якщо така обставина і мала би
місце, жодним чином не позбавляла
відповідача можливості здійснювати
погашення заборгованості по кредиту.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,212,214,215,223,292,294 ЦПК
України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» задовольнити повнiстю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№ б/н від 15 червня 2006 року у сумі 17788
(сімнадцять тисяч сімсот вісімдесят
вісім) гривень 71 копійку та 229 (двісті
двадцять дев'ять) гривень 40 копійок
судових витрат по справі.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляцiйного суду
Рівненської області через Рiвненський
мiський суд. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено в повному обсязі 28
лютого 2014 року.

Суддя: