Справа № 314/143/14-ц
Провадження № 2/314/316/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого судді
Галянчук Н.М.,

при секретарі
Майдановій
Н.І.,

за участю прокурора
Кульчитської О.В.,

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника третьої особи
Пазинича В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вільнянськ
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, треті особи: орган опіки та
піклування - служба у справах дітей
Вільнянської районної державної
адміністрації, прокуратура
Вільнянського району Запорізької
області, про позбавлення батьківських
прав, встановлення опіки, призначення
опікуна та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_4, треті особи: орган
опіки та піклування - служба у справах
дітей Вільнянської районної державної
адміністрації, прокуратура
Вільнянського району Запорізької
області, про позбавлення батьківських
прав, встановлення опіки, призначення
опікуна та стягнення аліментів. В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначає, що 01 грудня 2004 року
його син ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_5, від
цього шлюбу мають малолітню дитину -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. ІНФОРМАЦІЯ_4 року
мати малолітньої ОСОБА_5 померла. За
місяць до смерті ОСОБА_5 залишила
доньку проживати у позивача. З цього
часу і до сьогодні онука ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з позивачем та
знаходиться на його повному утриманні.
Відповідач вихованням і розвитком
дитини не займається і не має
можливості, оскільки проживає в іншому
населеному пункті, ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків, не піклується про її
здоров'я, фізичний, духовний та
моральний розвиток, не переймається її
життям, матеріально її не забезпечує.

На підставі викладеного, позивач
просить позбавити ОСОБА_4 батьківських
прав відносно малолітньої дочки -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановити над
малолітньою опіки, призначивши
позивача опікуном, а також стягнути з
відповідача на його користь аліменти
на утримання доньки у розмірі ? частини
зі всіх видів заробітку (доходу)
щомісяця до досягнення дитиною
повноліття.

У судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали в повному
обсязі, просили його задовольнити на
тих підставах, що в ньому зазначені.

Відповідач ОСОБА_4 позов визнав,
пояснив, що не має можливості займатися
донькою у зв'язку зі скрутним
матеріальним становищем, вважає, що на
теперішній час їй краще проживати з
його батьками. Разом з тим, додав, що
спілкується з донькою телефоном, іноді
забирає її до себе, цікавиться у
батьків про здоров'я та життя доньки.

Прокурор Кульчитська О.В. у судовому
засіданні позов підтримала,
зазначивши, що в інтересах дитини позов
має бути задоволений в повному обсязі.

Представник третьої особи - служби у
справах дітей Вільнянської районної
державної адміністрації у судовому
засіданні пояснив, що органом опіки і
піклування надано висновок про
недоцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_4 відносно
малолітньої доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим, не вбачає
підстав для позбавлення відповідача
батьківських прав.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, розглянувши матеріали справи,
вважає позовні вимоги такими, що не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1, є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджено копією свідоцтва про
народження (а.с. 8).

Матір'ю дитини є ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть (а.с. 9).

Малолітня ОСОБА_6 проживає разом з
дідусем ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_7 за
адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 10-11).

В обґрунтування свого позову щодо
позбавлення батьківських прав позивач
посилається на те, що ОСОБА_4 ухиляється
від виконання своїх батьківських
обов'язків: не надає жодної
матеріальної допомоги на утримання
доньки, не спілкується з нею в
достатньому обсязі, не виявляє до неї
ніякого інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх позовних вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Разом з тим, жодного належного та
допустимого доказу на підтвердження
своїх позовних вимог позивачем не
надано.

Органом опіки та піклування висновок
щодо доцільності позбавлення ОСОБА_4
батьківських прав суду не надано,
навпаки, визнано недоцільним та таким,
що не відповідає інтересам дитини (а.с.
42).

Відповідно до ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового
будинку або з іншого закладу охорони
здоров'я без поважної причини і
протягом шести місяців не виявляли
щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або
наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів
експлуатації дитини, примушують її до
жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
дитини.

Позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом вплину на батьків.

У цьому випадку особа, яка подала позов
про позбавлення батьківських прав із
підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК
України, повинна довести, що батьки
(один із батьків) ухиляються від
виконання своїх обов'язків з виховання
дитини. У свою чергу батьки (один із
батьків) мають довести, що вони
належним чином виконують свої
батьківські обов'язки.

Відповідно до постанови до п.п. 15, 16
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» від 30
березня 2007 року № 3 позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно їх утримують, та інше), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Особи можуть бути позбавленні
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла вісімнадцяти років, і тільки
з підстав, передбачених ст. 164 СК
України.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

В залежності від конкретної ситуації в
сім'ї позбавленню батьківських прав
повинні передувати превентивні заходи
впливу на батьків (бесіди, попередження
з боку органів опіки і піклування,
органів внутрішніх справ, надання сім'ї
необхідної допомоги, накладення
адміністративної відповідальності),
відібрання дитини від батьків без
позбавлення їх батьківських прав.

Зокрема про таке йдеться і в рішенні
Європейського Суду з прав людини у
справі «Савіни проти України», де
зазначено, що такий захід не може бути
санкціонований без попереднього
розгляду можливих альтернативних
заходів і має оцінюватися в контексті
позитивного обов'язку держави вживати
виважених і послідовних заходів зі
сприяння возз'єднанню дітей зі своїми
біологічними батьками, дбаючи при
досягненні цієї мети про надання їм
можливості підтримувати регулярні
контакти між собою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» суди застосовують
при розгляді справ Конвенцію та
практику Суду як джерело права.

З висновку органу опіки та піклування
про недоцільність позбавлення ОСОБА_4
батьківських прав відносно
малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
вбачається, що відповідач
характеризується позитивно, веде
здоровий спосіб життя, не працює, але
перебуває на обліку в центрі
зайнятості Михайлівського району та
отримує кошти, також проживає за
рахунок підсобного господарства та
присадибної ділянки, має власний
приватизований будинок, який
знаходиться у задовільному стані. На
час перевірки умов проживання та
встановлення причин щодо позбавлення
його батьківських прав стосовно
малолітньої доньки ОСОБА_6 пояснив, що
позбавлення його батьківських прав
надасть йому можливості краще жити,
стосовно фінансової сторони
проживання, також пояснив, що дитина на
даний час проживає з батьками з цих
причин. Він сам та сусіди запевнили, що
дівчинка досить часто приїздить до
батька, у них добрі взаємовідносини та
взаєморозуміння (а.с. 42).

Вказане також підтвердив у судовому
засіданні відповідач ОСОБА_4,
пояснивши, що спілкується з донькою
телефоном, часто забирає її до себе,
проте йому важко самостійно виховувати
доньку.

Доказів, які б спростовували висновки
органу опіки та піклування, суду не
надано.

Виходячи з наведеного, суд прийшов до
висновку, що позивачем не надано
доказів, які б свідчили про умисне
ухилення відповідача від виконання
своїх обов'язків щодо виховання своєї
дитини, а тому підстави для позбавлення
ОСОБА_4 батьківських прав стосовно його
малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
відсутні.

У зв'язку з необґрунтованістю та
недоведеністю позову в частині
позбавлення батьківських прав, суд не
вбачає підстав і для задоволення
позову в частині встановлення опіки та
стягнення аліментів.

З урахуванням викладеного, керуючись
ст.ст. 7, 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
ст. 164 Сімейного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
треті особи: орган опіки та піклування -
служба у справах дітей Вільнянської
районної державної адміністрації,
прокуратура Вільнянського району
Запорізької області, про позбавлення
батьківських прав, встановлення опіки,
призначення опікуна та стягнення
аліментів - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено протягом 10
днів з дня його проголошення шляхом
подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.М. Галянчук

28.02.2014