КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/65/14-ц
Провадження №2/319/37/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2014 року
смт Куйбишеве

Куйбишевський районний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді
Горбачова Ю.М.,

при секретарі Понькі
Н.А.,

розглянувши за відсутності осіб у
відкритому судовому засіданні в
смт.Куйбишеве цивільну справу за
позовною заявою позовом ОСОБА_1 до
Смирновської сільської ради
Куйбишевського району Запорізької
області (далі - Смирновська сільська
рада), треті особи -Куйбишевська
районна державна нотаріальна контора
Запорізької області (далі - нотаріальна
контора) , Реєстраційна служба
Куйбишевського районного управління
юстиції Запоорізької області про
визнання права власності на майно , -

В С Т А Н О В
И В :

21 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що проживала в будинку
своєї матері ОСОБА_2 (померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року) по АДРЕСА_1 разом зі
своїм братом ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3) до
його смерті (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року) та
після його смерті (підтверджується
довідкою виконкому Смирновської
сільської ради № 55 від 13.01.2014).

За життя ОСОБА_2 рішенням
Куйбишевського райвиконкому
Запорізької області № 369 від 07.10.1966
отримала дозвіл на будівництво
житлового будинку в АДРЕСА_1. та наказом
№ 66 від 05.05.1966 директора радгоспу « 40
років Жовтня» Куйбишевського району
Запорізької області їй було виділено
земельну ділянку, площею 0.03 га для
будівництва. Виконкомом Куйбишевської
районної ради Запорізької області
22.11.1966 р. виготовлено план забудови
земельної ділянки ОСОБА_2 В 1967 році
будинок був зведений та в ньому
проживала ОСОБА_2 разом зі своїм сином
ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії
НОМЕР_2 видане бюро ЗАГС с. Поповка
Куйбишевського району Запорізької
області).

Рішенням виконкому Смирновської
сільської ради № 4 від 11.01.2007 проведено
перенумерацію будинків АДРЕСА_1.

Факт існування будинку ОСОБА_2 в
АДРЕСА_1 підтверджується технічним
поспортом КП «Куйбишевське БТІ» від
19.05.2009, копіями аркушів погосподарської
книги Смирновської сільської ради.

Реєстрація будинків в органах БТІ на
той час не проводилась, оскільки
Інструкцією від 31.01.1966 року
комунального господарства Української
РСР «Про порядок реєстрації будинків
та домоволодінь у містах та селищах
міського типу української РСР»
передбачався порядок реєстрації
житлових будинків лише в містах та
селищах міського типу, до яких не
відносилось село Смирнове.

Після вступу в дію Постанови Кабінету
Міністрів України № 105 від 11.03.1985 року,
якою встановлено обов'язок проводити
реєстрацію й технічну інвентаризацію
житлового фонду у сільській місцевості
з 1988 року, ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 будинок в
органах БТІ не зареєстрували.

Через відсутність правовстановлюючих
документів на будинок вона не може
оформити спадщину після своєї матері
ОСОБА_2 та брата - ОСОБА_3, а тому прохає
визнати за нею право власності на
спірний будинок як спадщину за законом.

З дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 власника
будинку - ОСОБА_2, спадкоємець ОСОБА_3
проживав у будинку матері до своєї
смерті ІНФОРМАЦІЯ_4. Тобто після смерті
матері, фактично вступив у володіння
спадковим майном, прийняв спадщину. На
спадкодавців ОСОБА_2 а потім ОСОБА_3 при
їх житті лежав обов'язок реєстрації
майна, яке їм належало, у відповідних
державних установах. На той час такими
установами були органи бюро технічної
інвентаризації.

Після смерті ОСОБА_2, ОСОБА_1 відповідно
до ст. 1262 ЦК України отримала право на
прийняття спадщини від померлого,
оскільки являється його рідною
сестрою. ОСОБА_1 постійно проживала
разом зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини, тому відповідно до ч. 3 ст. 1268
ЦК України вважається такою, що
прийняла спадщину.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з"явилася, у відповідній письмовій
заяві, поданій до суду, вказала про те,
що вона від позову не відмовляється та
підтримує заявлені вимоги по тих
підставах, які нею були викладені в
позовній заяві, просить справу
розглянути без її участі.

Представник Смирновської сільської
ради в судове засідання не з"явився,
письмово повідомили судові про те, що
позов визнають, зазначені у ньому
обставини не оспорюють.

Представник третьої особи
Реєстраційної служби Куйбишевського
РУЮ Запорізької області до судового
засідання не з'явився,про час і місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, надали заяву про
розгляд справи без участі їх
представникаЖ, заперечень проти позову
не мають.

Представник третьої особи
Куйбишевської держнотконтори до
судового засідання не з'явився, про
час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином, надав до
суду заяву про розгляд справи без його
участі, також зазначив, що не
заперечують проти позовних вимог
ОСОБА_1

Виходячи з наведеного, а також
положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд
вважає, що рішення у справі можливо
постановити при проведенні судового
засідання за відсутності осіб, які
повинні брати участь у справі.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК
України фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось
через неявку у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовна заява підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 10
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 проживала в будинку своєї
матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2
року, по АДРЕСА_1 разом зі своїм братом
ОСОБА_3 до його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4
року та після його смерті.

За життя ОСОБА_2 рішенням
Куйбишевського райвиконкому
Запорізької області № 369 від 07.10.1966
отримала дозвіл на будівництво
житлового будинку в АДРЕСА_1. та наказом
№ 66 від 05.05.1966 директора радгоспу « 40
років Жовтня» Куйбишевського району
Запорізької області їй було виділено
земельну ділянку, площею 0.03 га для
будівництва. Виконкомом Куйбишевської
районної ради Запорізької області
22.11.1966 р. виготовлено план забудови
земельної ділянки ОСОБА_2 В 1967 році
будинок був зведений та в ньому
проживала ОСОБА_2 разом зі своїм сином
ОСОБА_3

Реєстрація будинків в органах БТІ на
той час не проводилась, оскільки
Інструкцією від 31.01.1966 року
комунального господарства Української
РСР «Про порядок реєстрації будинків
та домоволодінь у містах та селищах
міського типу української РСР»
передбачався порядок реєстрації
житлових будинків лише в містах та
селищах міського типу, до яких не
відносилось село Смирнове.

Рішенням виконкому Смирновської
сільської ради № 4 від 11.01.2007 проведено
перенумерацію будинків АДРЕСА_1.

Існування будинку ОСОБА_2 в
АДРЕСА_1 підтверджується технічним
поспортом КП «Куйбишевське БТІ» від
19.05.2009, копіями аркушів погосподарської
книги Смирновської сільської ради за
1967 - 2015 роки.

Після вступу в дію Постанови Кабінету
Міністрів України № 105 від 11.03.1985 року,
якою встановлено обов'язок проводити
реєстрацію й технічну інвентаризацію
житлового фонду у сільській місцевості
з 1988 року, ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 будинок в
органах БТІ не зареєстрували.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди на час
закінчення будівництва спірного
житлового будинку регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, Інструкцією про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР (далі - Інструкція),
затвердженою Міністерством
комунального господарства УРСР від 31
січня 1966 року за погодженням з
Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966
року, яка втратила чинність на підставі
наказу Держжитлокомунгоспу від 13
грудня 1995 року №56.

Згідно з п.6 Інструкції не підлягають
реєстрації будинки і домоволодіння, що
розташовані в сільських населених
пунктах, які адміністративно
підпорядковані містам або селищам
міського типу, але до них не приєднані.

Підстави набуття права власності на
житловий будинок, споруди та
належність цього майна особі
визначаються законодавством, чинним на
час набуття права власності.
Законодавством, яке діє на час
відкриття спадщини, врегульовано
питання спадкування цього майна, а не
його належність спадкодавцю.

Отже, при вирішенні спору про визнання
права власності на спадкове майно суд
керується законодавством, яке
регулювало виникнення права власності
у самого спадкодавця на момент
закінчення будівництва будинку.

В інформаційному листі Вищого
Спеціалізованого Суду України №
24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що при
вирішенні спорів про визнання права
власності на спадкове майно судам слід
керуватись законодавством, яке
регулювало виникнення права власності
у самих спадкодавців на момент
закінчення будівництва будинків,
зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року,
Законом України «Про власність»,
Законом України від 7 грудня 1990 року
«Про місцеві Ради народних депутатів
та місцеве і регіональне
самоврядування», Законом України від 25
грудня 1974 року «Про державний
нотаріат», постановою Ради Міністрів
УРСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про
порядок обліку житлового фонду в
Українській РСР», Вказівками по
веденню погосподарського обліку в
сільських радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 13 квітня
1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню
по господарського обліку в сільських
радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 12 травня
1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР від 13 січня 1966 року,
інструкцією про порядок вчинення
нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР , затвердженою наказом Міністра
юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975
року № 45/5, Інструкцією про порядок
вчинення нотаріальних дій виконавчими
комітетами міських, селищних,
сільських Рад депутатів трудящих,
затвердженою наказом Міністра юстиції
УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими
нормативними актами.

За змістом зазначених нормативних
актів виникнення права власності на
житлові будинки, споруди не залежало
від державної реєстрації цього права.
До компетенції виконкомів місцевих Рад
відносилось також питання узаконення
цих будівель та внесення записів про
право власності на будинки за
громадянами у погосподарські книги
місцевих Рад. Тобто записи у
погосподарських книгах визнавались в
якості актів органів влади (публічних
актів), що підтверджують право
приватної власності. При вирішенні
питання щодо визнання права власності
на житлові будинки, споруди у порядку
спадкування, записи у по господарських
книгах оцінюються у сукупності з
іншими доказами.

В інформаційному листі Вищого
Спеціалізованого Суду України №
10-1387/0/4-12 від 27.03.2012 роз'яснено, що право
власності на збудоване до набрання
чинності Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» нерухоме майно,
набувається в порядку, який існував на
час його спорудження, а не виникає у
зв'язку із здійсненням державної
реєстрації права власності на нього в
порядку, передбаченому цим Законом, яка
є лише офіційним визнанням державою
такого права, а не підставою такого
виникнення.

Статтями 4, 101, 529, 549 Цивільного кодексу
Української РСР від 18.07.1963 р.
передбачено, що цивільні права і
обов'язки виникають з підстав,
передбачених законодавством Союзу РСР
і Української РСР. Відповідно до цього
цивільні права і обов'язки виникають
внаслідок подій, з якими закон пов'язує
настання цивільно-правових наслідків.
У подружжя, яке проживає спільно, та
його неповнолітніх дітей може бути
тільки один жилий будинок, що належить
на праві власності одному з них, або є в
їх спільній власності. При
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти,
дружина, і батьки померлого.
Вважається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

Правоустановчі документи на
зазначений будинок не були оформленні
за життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Для
оформлення ОСОБА_1 правоустановчих
документів на будинок, необхідно
отримання нею свідоцтва про прийняття
цього будинку як спадщини.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

В даному випадку на спадкодавців
ОСОБА_2 а потім ОСОБА_3 при їх житті
лежав обов'язок реєстрації майна, яке
їм належало, у відповідних державних
установах. На той час такими установами
були органи бюро технічної
інвентаризації.

Після фактичного прийняття
ОСОБА_1 спадщини у вигляді будинку по
АДРЕСА_1, обов'язок по реєстрації права
власності на нерухоме майно в органах
реєстраційної служби, законодавством
покладений на ОСОБА_1

ОСОБА_1 звернулась із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
до Куйбишевської державної
нотаріальної контори, якою 27.12.2013
винесено постанову про відмову у
видачі їй свідоцтва у зв'язку з тим, що
заявник не надала правоустановчих
документів на успадкований будинок.

Відповідно до п.62 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
державними нотаріальними конторами
Української РСР, затвердженої наказом
Міністра юстиції Української РСР №45/5
від 31 жовтня 1975 року, п.45 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
виконавчими комітетами міських,
селищних, сільських Рад депутатів
трудящих, затвердженої наказом
Міністра юстиції Української РСР №1/5
від 19 січня 1976 року, підтвердженням
належності будинку може служити
відповідна довідка виконавчого
комітету сільської Ради депутатів
трудящих, в якій, крім підтвердження
належності жилого будинку (частини
будинку) відчужувачу на підставі
запису в погосподарській книзі,
повинно бути також зазначено: дані про
склад будинку; розмір загальної жилої
площі і розмір земельної ділянки.

Через відсутність правовстановлюючих
документів на будинок вона не може
оформити спадщину після своєї матері
ОСОБА_2 та брата - ОСОБА_3, а тому прохає
визнати за нею право власності на
спірний будинок як спадщину за законом.

Виходячи з наведеного, підтвердженням
належності жилого будинку (його
частини) певній особі є запис в
погосподарських книгах, ведення яких
на той час передбачалось наказами
Центрального статистичного управління
СРСР і було обов'язковим. Виникнення
права власності на жилі будинки,
споруди не залежало від державної
реєстрації цього права чи від
прийняття його до експлуатації.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном. Власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Статтею 41 Конституції України ч.1 ст. 321
ЦК України передбачено, що ніхто не
може бути протиправно позбавлений
права власності чи обмеженим у його
здійсненні. Право власності є
непорушним.

Спірний будинок збудований в 1966 році і
відповідно до технічного паспорта від
19 травня 2009 року складається з
житлового будинку літера «А», веранди
літера «а», літньої кухні літера «Б»,
гаражу літери «В», сараю літери «Г-Ж»
навісу літера «К», погребу літера «З», ,
вбиральні літера «Л», колодязю літера
«И», огорожі, воріт, ганку, козирку
№№1-5.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку про те, що спірний будинок, як
спадкове майно, належав спадкодавцям
ОСОБА_2 та потім - ОСОБА_3 на законних
підставах.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_3
відкрилась 13.08.2011 року, тобто після 01
січня 2004 року, суд при вирішенні даної
справи застосовує чинне на той час
законодавство, зокрема, Цивільний
кодекс України від 16 січня 2003 року.

За життя ОСОБА_3 заповіту не складав.
Згідно ст. 1262 ЦК України спадкоємцем
другої черги за законом спадкового
майна ОСОБА_3 є його рідна сестра ОСОБА_1

Для придбання спадщини за правилами
ст.1262, ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України необхідно,
щоб спадкоємець її прийняв.

За положеннями ст.549 ЦК Української РСР
визнавалося, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Права та обов'язки осіб, які брали
участь у будівництві, визначаються
законодавством, яке діяло на той час,
дійшов висновку про достатність
правових підстав для задоволення
позову. При цьому, позивач ОСОБА_1 у
зв'язку з відсутністю у спадкодавця
правовстановлюючих документів на
спірне спадкове майно позбавлена
можливості оформити спадщину у інший
спосіб.

Визнання відповідачем
пред'явленого до нього позову не
суперечить закону, не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись стст.529,533,548,549 ЦК Української
РСР, пунктом 6 Інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, затвердженої
Міністерством комунального
господарства УРСР від 31 січня 1966 року
за погодженням з Верховним Судом УРСР
від 15 січня 1966 року, ст.ст.10, 11, 60, 88, 130, 174,
209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И
В :

Позов ОСОБА_1, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
народилася в с. Поповка Куйбишевського
району Дніпропетровської області,
проживає за адресою: АДРЕСА_1, паспорт
громадянина України серії НОМЕР_3,
виданий Куйбишевським РВ УМВС України
в Запорізькій області від 09 квітня 2001
року, ідентифікаційний податковий
номер НОМЕР_1) право власності на
житловий будинок розташований в
АДРЕСА_1, який складається з житлового
будинку літера «А», веранди літера «а»,
літньої кухні літера «Б», гаражу літери
«В», сараю літери «Г-Ж» навісу літера
«К», погребу літера «З», вбиральні
літера «Л», колодязю літера «И»,
огорожі, воріт, ганку, козирку №№1-5,
загальною площею 51,2 кв. метри в порядку
спадкування за законом майна ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення суду відповідно до частини 1
статті 223 ЦПК України набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції - Куйбишевський
районний суд Запорізької області
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10-денного
строку з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Ю.М.Горбачов