АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/200/14 Справа 187/923/13
Головуючий у 1 й інстанції -
Доповідач - Каратаєва Л.О. У Х В А Л
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:
Головуючого - Каратаєвої Л.О.
суддів - Козлова С.П.,
при секретарі - Кочержинській
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Петриківського районного суду
Дніпропетровської області від 09 жовтня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Лобойківської сільської ради
Петрківського району, третя особа
Державна інспекція сільського
господарства в Дніпропетровській
області про визнання державного акту
недійсним, усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою та
відшкодування моральної шкоди,-
09 жовтня 2013 року Петриківським
районним судом Дніпропетровської
області ухвалено рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Лобойківської сільської ради
Петрківського району, третя особа
Державна інспекція сільського
господарства в Дніпропетровській
області про визнання державного акту
недійсним, усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою та
відшкодування моральної шкоди
Не погодившись з вказаним
рішенням суду, ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду і ухвалити нове
про задоволення її позовних вимог в
повному обсязі, а саме:

- визнати державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯМ
№ 8706883 від 29.12.2012 виданий ОСОБА_3 на
земельну ділянку площею 0.21 га
розташованої за адресою АДРЕСА_1;

- усунути перешкоди в
користуванні та володінні нею
земельною ділянкою площею 0.37 га
розташованої за адресою АДРЕСА_2;

- стягнути з відповідача на її
користь моральну шкоду в розмірі 30000
грн. та судові витрати по справі.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити
з наступних підстав.

Судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_2, згідно договору дарування від
09.06.2004 року отримала в у власність
житловий будинок розташований в
АДРЕСА_2 (а.с. 99). Даний житловий
будинок розташований на земельній
ділянці площею 0,37 га, за тією ж адресою.
Рішенням Лобойківської сільської ради
№371-ХVI-IV від 04.10.2004 року зазначена
земельна ділянка площею 0,37 га була
надана позивачу у власність, при цьому
0,25 га для будівництва і обслуговування
житлового будинку та 0,12 га для ведення
особистого селянського господарства
(а.с.19). Вказана земельна ділянка межує з
земельною ділянкою ОСОБА_3, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1.

У березні 2013 року відповідач,
посилаючись на своє право приватної
власності на земельну ділянку
пересунула межу в глиб земельної
ділянки по АДРЕСА_2, на два метри,
демонтувала колишній паркан та
встановила на земельній ділянці
позивачки свій євро паркан.

Позивач вважає такі дії
відповідача неправомірними .

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК
України власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків

Відповідно до ст. 126 ЗК України
право власності на земельну ділянку і
право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується
державними актами, наявність яких у
позивачки не доведена.

В апеляційній скарзі, як на
підставу скасування державного акта на
право власності на земельну ділянку
виданого ОСОБА_3, позивачка посилається
на те, що в порушення вимог ст. 198 ЗК
України з нею не погоджувалися межі
земельної ділянки і підпис вона в
жодних документах не ставила.

Однак, такі твердження
спростовуються матеріалами справи.

Згідно акту від 09 червня 2012
року, під час відновлення меж земельних
ділянок, позивачка була присутня та
від підпису зазначеного акту
відмовилася (а.с. 83).

Крім того, в розумінні ст. 152 ЗК
України захист прав громадян на
земельну ділянку здійснюється шляхом
визнання недійсним рішення органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування. Визнання недійсним
державного акту на право приватної
власності на землю без визнання
недійсним рішення, на підставі якого
видано цей державний акт, є порушення
норм закону. ОСОБА_2 таких вимог не
заявляла. Частинами 1, 2 ст. 116 ЗК
України установлено, що громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Право власності на земельну
ділянку посвідчується державним актом
(ч.1 ст.126 ЗК України

Згідно із ч.3 ст.152 ЗК України
захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом: визнання прав; відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав;
визнання угоди недійсною; визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; відшкодування
заподіяних збитків; застосування
інших, передбачених законом, способів.

Вирішуючи спір між сторонами,
суд першої інстанції в достатньо
повному об'ємі з'ясував правовідносини,
що склалися між сторонами, обставини
справи, перевірив доводи сторін та
давши їм належну правову оцінку,
постановив рішення, яке відповідає
вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Петриківського
районного суду Дніпропетровської
області від 09 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді