Провадження № 2/635/115/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

24 січня 2014 року Харківський районний
суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Березовської І.В.

за участю секретаря судових засідань -
Смалюк О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.
Покотилівка цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Публічного Акціонерного
Товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
про визнання кредитного договору
частково недійсними,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним
позовом, просив визнати недійсним п. 6.1
кредитного договору № М-078-08-ФО-02 від 26
вересня 2008 року, укладений між ним та
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 26 вересня 2008 року
між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» було укладено кредитний
договір № М-078-08-ФО-02, відповідно до умов
якого він отримав кредит у розмірі 48000
грн.

За п. 6.1 вказаного кредитного договору
за прострочення виконання зобов'язань
він має сплатити Банку пеню в розмірі 1%
від простороченої суми за кожен день
прострочення.

На теперішній час у нього перед
відповідачем виникла заборгованість,
яка складається з наступного: 39 011 грн. 05
коп. - заборгованість за кредитом; 16 134
грн.22 коп. - заборгованість за
процентами; 135 044 грн.81 коп. - пеня.

На думку позивача умови п.6.1 кредитного
договору порушує вимоги п.5 ч.3 ст. 18
Закону України «Про захист прав
споживачів» та є несправедливими,
оскільки нарахована пеня в декілька
разів перевищує заборгованість за
кредитом.

Крім того, позивач зазначив, що даний
договір підлягає визнанню частково
недійсним на підставі ст.ст. 228, 230 ЦК
України, а також як такий, що суперечить
вимогам Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань», ст.ст.
1,3, 625 ч.2 ЦК України.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав з підстав,
зазначених у позові, просив їх
задовольнити. При цьому пояснив, що
кредитний договір підписав, не
ознайомившись з ним. Йому було не
відомо, що сума санкції за прострочення
зобов'язань буде такою великою, на
теперішній час він не має можливості її
сплатити.

Представник відповідача Гур’єв Д.М. в
судовому засіданні проти позову
заперечував, просив застосувати строки
позовної давності, посилаючись на те,
що про умови п.6.1 Кредитного договору
позивачу було відомо ще з моменту його
укладання. Тобто перебіг строку
позовної давності розпочався 26
вересня 2008 року та сплив 26 вересня 2011
року.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази в їх
сукупності, прийшов до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 вересня 2008 року
між ОСОБА_2 та ВАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» в особі Філії «Слобожанське
РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит»,
правонаступником якого є ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» було укладено
кредитний договір № М-078-08-ФО-02,
відповідно до умов якого ОСОБА_2
отримав кредит у розмірі 48 000 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 25 % річних з
кінцевим терміном повернення 26 вересня
2010 року.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Свої зобов'язання за кредитним
договором Банк виконав, позивач
отримав кредитні кошти та користується
ними.

Рішенням Чугуївського міського суду
Харківської області від 17 травня 2013
року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні
позовних вимог до ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» в особі Філії «Слобожанське
РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про
визнання кредитного договору №
М-078-08-ФО-02 від 26 вересня 2008 року
недійсним.

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 22 липня 2013 року рішення
Чугуївського міського суду
Харківської області від 17 травня 2013
року залишено без змін.

При цьому судовими рішеннями
встановлено, що при укладанні
кредитного договору сторонами не було
допущено порушень чинного
законодавства, договір укладено
дієздатними особами, у відповідності з
вимогами закону, з додержанням
законодавчо визначеної форми, ОСОБА_2
при укладанні договору було роз'яснено
його умови та надані відповіді на всі
питання, які виникли у нього на той час,
умови кредитного договору не містять
положень, які б суперечили інтересам
сторін.

Вказані судові рішення набрали
законної сили.

Також всупереч вимог ст.10,60 ЦПК України
ОСОБА_2 не надав суду достатніх та
належних доказів на підтвердження
порушення п.5 ч.3 ст.18 Закону України
«Про захист прав споживачів», а саме
належного розрахунку встановленої
договором непропорційно великої суми
компенсації (понад п'ятдесят відсотків
вартості продукції) у разі невиконання
ним зобов'язань за договором.

Що стосується посилань позивача на
Закон України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань», то він регулює договірні
правовідносини між суб'єктами
господарювання за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань, а тому
не може бути застосований до спірних
правовідносин.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60,61, 88, 209, 212, 214, 215
ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову
до Публічного Акціонерного Товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» про визнання
кредитного договору частково
недійсним.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через
Харківський районний суд Харківської
області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня його проголошення апеляційної
скарги.

Суддя -
І.В.
Березовська