справа № 208/7024/13-ц
№ провадження 4-с/208/1/14
УХВАЛА

Іменем України

24 лютого 2014 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Гібалюк Т.Я.,

при секретарі Бардадим О.В.,

розглянув у судовому засіданні в м. Дніпродзержинську справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції в Дніпропетровській області.

В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

11.04.2013р. державним виконавцем Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 08.02.2013р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «РайффайзенБанкАваль» 179259,82грн.. Строк для добровільного виконання вказаний 7 днів.

Копію постанови скаржником отримано не було.

У звязку із владнанням спору між ОСОБА_1 та банком, постановою державного виконавця виконавчий документ був повернутий стягувачеві, однак залишилась вимога прос плату виконавчого збору.

Відповідно до частини другої статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 27 зазначеного Закону встановлено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувану за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення суду, який не повинен перевищувати семи днів з моменту винесення постанови та у випадку невиконання боржником у зазначений строк рішення суду державний виконавець на наступний день після закінчення встановлено строку розпочинає примусове виконання рішення, при цьому з боржника підлягає стягненню виконавчий збір, який, також стягується у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання.

Відповідно до частини третьої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Отже у випадку, якщо до початку примусового виконання рішення суду державним виконавцем отримано документальне підтвердження про повне виконання рішення боржником виконавчий збір з боржника не стягується.

З огляду на викладене Законом України "Про виконавче провадження" обов'язковою передумовою виникнення у державного виконавця права на стягнення виконавчого збору з боржника визначено факт здійснення державним виконавцем дій спрямованих на примусове виконання рішення суду, а не факт невиконання боржником рішення суду в добровільному порядку у строк встановлений в постанові про відкриття виконавчого провадження, при цьому Законом України "Про виконавче провадження" чітко встановлено, що виконавчий збір не підлягає стягненню у випадку, якщо до початку примусового виконання рішення суду державним виконавцем отримано документальне підтвердження про його повне виконання боржником

Відповідно до копії матеріалів виконавчого провадження №37577917, які наявні в матеріалах справи, державним виконавцем після винесення 11.04.2013р. постанови про відкриття виконавчого провадження не вичинялись дії спрямовані на примусове виконання рішення суду.

Факт отримання державним виконавцем документального підтвердження про повне виконання рішення суду позивачем в добровільному порядку підтверджується тим, що виконавче провадження було закрито за письмовою заявою стягувача, згідно п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження.

Таким чином на момент винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору державним виконавцем не було розпочато дій спрямованих на примусове виконання рішення суду та в нього було наявне документальне підтвердження виконання позивачем рішення суду в добровільному порядку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що у державного виконавця не тільки не виникло право на стягнення виконавчого збору, а у даному випадку підлягають застосування положення частини третьої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до яких виконавчий збір не підлягає стягненню.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 59-61, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції в Дніпропетровській області від 19.04.2013р. по виконавчому провадженню №ВП 37577917 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 17925,98грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Гібалюк Т. Я.