У Х В А Л А

17 листопада 2014 року суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, ознайомившись в м. Маріуполі з позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення компенсації, яка нараховується при втраті частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

14 листопада 2014 року позивач звернувся до Іллічівського райсуду м. Маріуполя з позовом до ПАТ «ММК ім. Ілліча», в якому просить стягнути з відповідача на його користь компенсацію, яка нараховується при втраті частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати (далі компенсація) в розмірі 10574,61 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 02.04.2013 року по день ухвалення судом рішення, а також моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Ознайомившись з позовом, суддя прийшов до висновку, що її подано без додержання вимог, встановлених ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 3,5,6 ч.2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову, зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

З урахуванням принципу диспозитивності, передбаченого ст. 11 ЦПК, та з метою дотримання вимог діючого законодавства позивач повинен привести у відповідність предмет та зміст заявлених вимог, маючи на увазі, що відповідно до ч. 2 ст. 117 КЗпПУ при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Позивач в позовній заяві ставить питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, при цьому не порушуючи питання про стягнення з відповідача сум, які належали до виплати при звільненні позивача. Між тим, в тексті позову міститься обґрунтування можливих вимог про стягнення заборгованої індексації заробітної плати, що не була сплачена ОСОБА_2 при звільненні.

Отже, якщо позивач не ставить питання про стягнення належних йому при звільненні до виплати сум, суд позбавлений можливості вирішити вимогу про виплату середнього заробітку за час затримки виплати індексації відповідно до вимог закону.

В позовних вимогах позивач просить стягнути на його користь компенсацію в розмірі 10574,61 грн., при цьому не вказуючи, за який саме період він просить стягнути цю суму.

Крім того, звертаючись до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку, тобто з позовом майнового характеру, позивач всупереч вимогам п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України не вказує ціну позову.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст. 119 ЦПК України, повинен залишити її без руху та надати строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення компенсації, яка нараховується при втраті частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди залишити без руху, надавши позивачу для усунення недоліків строк пять днів з дня отримання ухвали, про що повідомити позивача, надіславши йому копію ухвали та розяснити, що у випадку, якщо вимоги не будуть виконані до зазначеного строку, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1