Справа №442/7914/14-ц
Провадження №2/442/2439/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1»як ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» про стягнення заборгованості по розрахунку при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1»як Є.М. звернувся в суд із вищевказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 28.11.2006 року по 02.04.2013 року перебував у безперервних трудових відносинах з ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів». На підставі наказу № 22к від 01.04.2013 року він був звільнений за згодою сторін на підставі п.1 ст.. 36 КЗпП України.

Проте, по даний час з ним не проведено повного розрахунку. На неодноразові звернення до бухгалтерії відповідача провести з ним повний розрахунок - отримує відмову. З таких підстав, для захисту своїх конституційних прав на справедливу винагороду за працю, змушений звертатись до суду.

Позивач ОСОБА_1»як ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги змінив, а саме просить стягнути з відповідача в його користь: заборгованість по заробітній платі в розмірі 5523 грн. 13 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 5000 грн., змінені позовні вимоги просить задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав та не заперечив щодо їх задоволення.

З»ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Статтею ст.43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що позивач працював у відповідача 28.11.2006 року по 02.04.2013 року на ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів». На підставі наказу № 22к від 01.04.2013 року ОСОБА_1»як Є.М. був звільнений за згодою сторін на підставі п.1 ст.. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с. 8-9)

Згідно довідки ПАТ «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» від 10.10.2014 року № 1070 заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати становить 5523 грн. 13 коп.

Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Ст. 116 цього ж Кодексу передбачено, що в день звільнення працівника йому проводиться виплата всіх сум, що належить йому від підприємства.

Зазначені положення Кодексу відповідачем порушено, так як виплати заробітку та сум, що належать працівнику при звільненні відповідачем не проведена.

Згідно ст.12 Конвенції МОП №95 «Про захист заробітної плати» 1994р. та ст.47 КЗпП України у день звільнення роботодавець зобов»язаний провести повний розрахунок із працівником, який звільняється. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

У відповідності до розяснень у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку підставний та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 212, 214 ЦПК України, ст.43 Конституції України, ст. 116, 117 КЗпП України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1»як ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по розрахунку при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» в користь ОСОБА_1»як ОСОБА_2: 5523 грн. 13 коп. заборгованості із заробітної плати та 5000 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку, а всього: 10523 гривні 13 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» в дохід держави 243.60 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення з дня отримання такого.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В.