Справа № 1008/7474/12 Головуючий у І
інстанції Медведєва К.В.Провадження №
22-ц/780/132/14 Доповідач у 2
інстанції Воробйова Н.С.Категорія 56
УХВАЛА

Іменем України

20 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Березовенко Р.В., Верланова С.М.

при секретарі Бобку О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Васильківського
міськрайонного суду від 25 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про скасування державного акту.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулися до сулу позовом, в
якому просив скасувати державний акт
серія КВ№3469 від 24.05.1996 року на ім.»я
відповідачки.

Посилався на те, що згідно договору
купівлі-продажу від 16 липня 1990 року є
власником 12 частини житлового будинку
АДРЕСА_1.

Згідно записів у земельно-шнуровій
книзі за ним рахується земельна
ділянка площею 0,34 га ( з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування-0,25 га та ведення
особистого селянського господарства
0,09 га) за адресою АДРЕСА_1.

В 2012 році він звернувся до Кодаківської
сільської ради з питанням приватизації
земельної ділянки, яка перебуває у його
користуванні, отримав дозвіл на
приватизацію, звернувся в ТОВ
«Земельний кадастр» для встановлення
на місцевості та погодження зовнішньої
межі, але йому було відмовлено,
оскільки відповідачка-сусідка
приватизувала свою земельну ділянку
таким чином, що 3,51 м земельної ділянки
від дороги та довжиною 29,28 м стала її
власністю. Як йому стало відомо,
приватизації земельної ділянки
відповідачка здійснила ще в 1996 році. На
його прохання землевпорядною
організацією ПП «Енігма Гео» було
виготовлено збірний кадастровий план
земельних ділянок, згідно якого
встановлено накладання земельної
ділянки, що належить відповідачці на
його земельну ділянку, яка перебувала у
його користування з моменту придбання
будинку та ніколи не вилучалася.
Накладання становить 3,52 м шириною та
29,28 м. довжиною та позбавляє його
можливості вільно заїхати до свого
двору.

З даним питанням він звертався до
сільської ради, але йому було
рекомендовано звернутися до суду,
оскільки спірна земельна ділянка
перебуває у власності відповідачки.
Мирним шляхом вирішити спір
відповідачка відмовилася.

Позивач просив визнати недійсним
державний акт, виготовлений на ім.»я
відповідачки.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду від 25 жовтня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просив
скасувати рішення суду з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення вимог
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

По справі встановлено, що згідно
договору купівлі-продажу від 16 липня 1990
року позивач є власником 12 частини
житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.9-10).

Згідно записів у земельно-шнуровій
книзі за ним рахується земельна
ділянка площею 0,34 га ( з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування-0,25 га та ведення
особистого селянського господарства
0,09 га) за адресою АДРЕСА_1.( а.с.7).

24.05.1996 року в Книзі записів державних
актів на право приватної власності на
землю за № 181 зареєстровано на ім'я
відповідачки державний акт на право
власності на земельну ділянку серія КВ
№3469 на земельну ділянку площею 0,566 га,
що знаходиться на АДРЕСА_1 для
будівництва, обслуговування житлового
будинку та ведення особистого
підсобного господарства.

Згідно збірного кадастрового плану
земельних ділянок позивача та
відповідача вбачається накладання
земельної ділянки відповідачки на
частину земельної ділянки позивача,
яка має загальну площу накладки 0,0102 га
(а.с.5).

Згідно повідомлення Управління
держземагенства у Васильківському
районі в архіві Управління відсутня
документація щодо виготовлення
державного акту на право власності на
земельні ділянки на ім.»я ОСОБА_3,
відсутня також можливість надати копію
технічної документації на земельну
ділянку 0,566 га, розташовану на АДРЕСА_1
на ім.»я ОСОБА_3 оскільки в архіві така
документація не обліковується (а.с.26,
101).

У ході розгляду справи в апеляційній
інстанції, апеляційний суд просив
Кодаківську сільську раду надати
оригінал рішення 3 сесії ХХП скликання
Кодаківської сільської ради народних
депутатів від 10 жовтня 1995 року на
підставі якого був виготовлений
державний акт на право власності на
земельну ділянку на ім.»я ОСОБА_3, а
також рішення ради, яким було
затверджено технічну документацію по
виготовленню державного акту на ім.»я
останньої, а також оригінал
земельно-шнурової книги.

За даними Кодаківської сільської ради
протоколи сісій за період від 10 жовтня
1995 року до 2001 року в сільській раді
відсутні (а.с.163-164)

Згідно повідомлення Васильківської
міської ради рішення 3 сесії ХХП
скликання Кодаківської сільської ради
народних депутатів від 10 жовтня 1995 року
в архівах ради відсутнє, до архіву на
збереження не надходило (а.с.165).

З оригіналу земельно-шнурової книги
вбачається, що відповідно до записів
книги за ОСОБА_2 рахується земельна
ділянка площею 0,30 га,( з яких : пашня-0,28
га, сади -0,01,під забудовою-0,01га) за
адресою АДРЕСА_1 (запис за №480).
Відповідно до запису №479 книги за
ОСОБА_3 рахувалися землі-0,45 га (з
яких-пашні-0,42 га,сади-0,02 га, під
будівлями-0,01 га).

Будь-які дані про те, коли, ким, в якому
розмірі, в яких межах та на підставі
яких рішень ради передавалася ОСОБА_2 в
користування земельна ділянка,
зокрема, площею 0,34 матеріали справи не
містять, докази цьому позивач не надав.

Згідно ст.ст. 57, 58 ЦПК України, доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, які мають
значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 22 ЗК України (1990 року) право
власності на землю або право
користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 24 ЗК
України (1990 року) право власності або
право постійного користування
землею посвідчується державними
актами, право тимчасового
користування землею, в тому числі на
умовах оренди, оформляється договором.

Приступати до використання земельної
ділянки, в тому числі на умовах оренди,
до встановлення меж цієї ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує право
власності або право користування
землею, забороняється.

В силу ст.ст.125, 126 ЗК України (в редакції,
що діяла до 05.03.2009 року) право власності
на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою посвідчується державними
актами. Форми державних актів
затверджуються Кабінетом Міністрів
України. Право оренди землі
оформляється договором, який
реєструється відповідно до закону.

Відмовляючи позивачу у задоволенні
позовних вимог щодо визнання
державного акту на ім.»я позивачки
недійсним, суд виходив з того, що
позивачем не надано у відповідності до
вимог ЦПК України доказів того, що в
порядку передбаченому як нормами ЗК
України ( в ред..1990 року) , так і нормами
ЗК України на час вирішення спору, у
нього виникло право володіння або
користування спірною земельною
ділянкою у зазначених межах та розмірі,
і, як наслідок, право на оскарження
державного акту відповідачки з підстав
порушення прав позивача.

Колегія погоджується з даним висновком
суду.

Суд обґрунтовано відхилив посилання
позивача на акт про встановлення на
місцевості та погодження зовнішньої
межі земельної ділянки, оскільки
вказаний акт належним чином не
оформлений, не містить дати його
складання тп не може свідчити
підтвердженням прав позивача на
користування земельною ділянкою у
зазначених останнім межах( а.с 6).

Висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін , якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає вимогам
закону. Підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду відсутні.

Керуючись ст..ст.307, 308 ЦПК України,
колегія

Ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду від 25 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: