АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2541/2808/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/679/14
Головуючий у 1-й інстанції Городівський
Доповідач Кузнєцова О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської
області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.,

суддів: Чічіля В.А., Пилипчук Л.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл
майна, що перебуває у спільній сумісній
власності та визнання права власності
на частину майна,

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання права спільної сумісної
власності на майно та його поділ

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 20
листопада 2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що з 06.08.1983 року по 07.06.2012 року
перебувала в зареєстрованому шлюбі з
відповідачем. Під час шлюбу ними
придбане майно, а саме: холодильник
«Індезід»; тостер «Алесі»; міксер
«Алесі»; DVD програвач «BBK» з карооке;
коридорна меблева стінка; залишки
кухонної стінки; спальний гарнітур;
ліжко; холодильник «Норд»; килимові
доріжки та килим; стінку мебельну
«Атос»; блендер «PHILIPS»; мікрохвильову
піч; водяний пилосос; телевізор
«Меридіан»; пральну машинку «Атлант»;
три столи; телевізор JVC; стіл та навісну
шафу з кухонної стінки; комод та трюмо
спального гарнітура; кухонний кутик
«Міраж»; тепло вентилятор. Добровільно
відповідач відмовляється провести
розподіл майна та вивіз частину майна
із спільної квартири, тому просила
провести розподіл вказаного спільного
майна подружжя та визнати право
власності на її частку майна.

До початку судового розгляду справи по
суті відповідач ОСОБА_2 звернувся до
суду із зустрічними позовними
вимогами, які ухвалою Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 23 жовтня 2013 року були
об'єднані в одне провадження з
позовними вимогами ОСОБА_1 Просив суд
включити до спільного майна, яке
підлягає розподілу телевізор «Весна»;
телевізор автомобільний; килим 3х4
метри; килимові дорожки та
металопластикові вікна встановлені в
квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 20 листопада 2013 року
первісний позов ОСОБА_1 задоволено.

Поділено майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності ОСОБА_1
та ОСОБА_2:

Виділено у власність ОСОБА_1 майно на
суму 8200 грн. та визнано за нею право
власності на наступне майно:
холодильник «Індезід» вартістю 3500 грн.;
тостер «Алесі» вартістю 220 грн.; міксер
«Алесі» вартістю 130 грн.; DVD програвач
«BBK» з караоке вартістю 1100 грн.,
коридорна меблева стінка
вартістю 1300 грн.; залишки кухонної
стінки вартістю 350 грн.; спальний
гарнітур вартістю 300 грн.; ліжко
вартістю 350 грн.; холодильник «Норд »
вартістю 250 грн.; килимові доріжки та
килим вартістю 700 грн.

Виділено у власність ОСОБА_2 майно на
суму 8195 грн.: стінку мебельну «Атос»
вартістю 1500 грн.; блендер «PHILIPS»
вартістю 500 грн.; мікрохвильову піч
вартістю 500 грн.; водяний пилосос
вартістю 350 грн.; телевізор «Меридіан»
вартістю 1800 грн.; пральну машинку
«Атлант» вартістю 1000 грн.; три столи
вартістю 350 грн., телевізор JVC
вартістю 800 грн.; стіл та навісну шафу з
кухонної стінки вартістю 300 грн.; комод
та трюмо спального гарнітура вартістю
500 грн.; кухонний куток «Міраж» вартістю
500 грн.; тепло вентилятор вартістю 95
грн.

Відмовлено у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
права спільної сумісної власності на
майно та його поділ.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати в сумі 229
грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 20
листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення по суті
заявлених ним зустрічних вимог,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, що потягло за собою
порушення при застосуванні норм
матеріального права. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги зазначав,
що металопластикові вікна встановлені
в квартирі, в якій він не проживає, тому
є обґрунтованими його позовні вимоги
про стягнення компенсації за половину
вартості даного майна з ОСОБА_1

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції
оскаржено лише в частині зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2 про розподіл
спільного майна подружжя, тому
апеляційний суд, виходячи з положень
ст. 303 ЦПК України, в іншій частині
правильність ухваленого судового
рішення не перевіряє.

Вирішуючи спір по суті заявлених
зустрічних позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що
металопластикові вікна встановлені у
квартирі АДРЕСА_1, що належить на праві
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і
відповідно ст. 186 ЦК України є
приналежністю до квартири, а не
самостійною річчю, тому не підлягають
поділу ні вікна ні кошти, використані
на їх придбання та встановлення. Крім
того, ОСОБА_2 не доведено, що телевізор
«Весна» та автомобільний телевізор
були в наявності на момент припинення
спільного ведення господарства
подружжям.

З вказаним висновком суду першої
інстанції погоджується колегія
суддів, оскільки він ґрунтується на
матеріалах справи та не суперечить
нормам матеріального та
процесуального права.

У відповідності до вимог ст.ст. 22, 28, 29
Кодексу про шлюб та сім'ю України, який
діяв на час виникнення правовідносин,
та ст. 60 чинного Сімейного кодексу
України, майно набуте подружжям під час
шлюбу належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини самостійного
заробітку.

За правилами ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 06.08.1983 р. по
07.06.2012р.

Рішенням Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 07.06.2012 року шлюб,
зареєстрований 06 серпня 1983 року в
Черевківській сільраді Миргородського
району Полтавської області, актовий
запис № 7 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
припинено внаслідок його розірвання.

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 04.04.2013 року
рішення Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 07 червня
2012 року в частині встановлення час
припинення сімейних відносин між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 змінено. Виключено з
описової та мотивувальної частини
рішення посилання на припинення
сімейних відносин та не проживання
однією сім'єю понад 12 років ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 В іншій частині рішення
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 07 червня 2012
року залишено без змін.

За час шлюбу подружжям набуто у
власність рухоме та нерухоме майно.

В частині нерухомого майна подружжя,
його розподіл визначено рішенням
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 18 січня 2013 року
та рішенням колегії суддів
Апеляційного суду Полтавської області
від 11.04.2013 року, які набрали законної
сили.

Предметом розгляду даної справи стало
рухоме майно, а саме побутова техніка
та меблі, про розподіл якого ставила
питання ОСОБА_1

Так, судом першої інстанції
встановлено, що під час спільного
проживання в зареєстрованому шлюбі
сторони придбали: холодильник
«Індезід»; тостер «Алесі»; міксер
«Алесі»; DVD програвач «BBK» з карооке;
коридорна меблева стінка; залишки
кухонної стінки; спальний гарнітур;
ліжко; холодильник «Норд»; килимові
доріжки та килим; стінку мебельну
«Атос»; блендер «PHILIPS»; мікрохвильову
піч; водяний пилосос; телевізор
«Меридіан»; пральну машинку «Атлант»;
три столи; телевізор JVC; стіл та навісну
шафу з кухонної стінки; комод та трюмо
спального гарнітура; кухонний кутик
«Міраж»; тепло вентилятор.

Дані обставини підтверджуються
матеріалами справи та сторонами не
оспорюються.

Відповідно роз'яснень, викладених у п. 23
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 11 від 21.12.2007 року "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" вбачається,
що під час вирішення спорів між
подружжям про майно, суду необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
ведення спільного господарства,
з'ясувати джерело і час його придбання.

Так, судом першої інстанції під час
розгляду зустрічних позовних вимог
ОСОБА_2 встановлено, що за час шлюбу,
сторонами було придбано
металопластикові конструкції - вікна,
які встановлені в квартирі АДРЕСА_1,
яка перебуває у спільній частковій
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 25-27).

За результатами перегляду даної справи
в апеляційному порядку, колегія суддів
приходить до висновку, що відмовляючи у
задоволенні зустрічного позову в цій
частині, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
металопластикові вікна є неподільною
та невід'ємною річчю від квартири, що є
в рівних частинах власністю подружжя.
При цьому, під час розгляду справи
сторонами не заперечувалось, що
порядок користування даною квартирою
між ними не встановлено, тому позовна
вимога про стягнення компенсації за
придбання та встановлення
металопластикових вікон є передчасною.

Крім того, відмовляючи в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про
визнання спільною сумісною власністю
подружжя телевізора «Весна»,
автомобільного телевізора, килима
розміром 3х4 метра, килимові доріжки 3
метра, судом першої інстанції вірно
встановлено, що вказані килим та
килимові доріжки є предметом заявлених
позовних вимог ОСОБА_1, а щодо
телевізору «Весна» та автомобільного
телевізора, то в порушення вимог ст. 60
ЦПК України ОСОБА_2 не надано суду
належних та допустимих доказів їх
наявності на момент припинення ведення
спільного господарства подружжям.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції, дослідивши докази у
справі, дав їм належну оцінку і, з
урахуванням вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України та встановленого обсягу
спільно нажитого сторонами майна,
наявного на час припинення спільного
ведення господарства, дійшов
правильного висновку про відмову в
задоволенні зустрічних позовних вимог
ОСОБА_2

З врахуванням вищевикладеного, колегія
суддів не вбачає підстав для
дачі іншої оцінки доказам у справі
та приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
обґрунтованих висновків суду першої
інстанції, рішення суду ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 314,
315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 20
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя :
О.Ю.Кузнєцова

Судді:

Л.І.Пилипчук

В.А. Чічіль