АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/657/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 46 Скляренко В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
Вишня Н. В. РІШЕННЯ
24 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Вишня Н. В. суддів
Ювшин В. І. , Пономаренко В. В. при
секретарі Посипайко А.І., з
участю апелянта ОСОБА_6,
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 13 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9, третя
особа: Публічне акціонерне товариство
«Укргазбанк» про розподіл майна
в с т а н о в и л а :
В липні 2013 року позивачка ОСОБА_6
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_9,
третя особа: ПАТ «Укргазбанк» про
розподіл майна подружжя, посилаючись
на те, що з 28 квітня 2007 року по 27 жовтня
2009 року сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі. 01.09.2008 року між
ВАТ АБ «Укргазбанк» правонаступником
якого є ПАТ АТ «Укргазбанк» та її
чоловіком було укладено кредитний
договір № 10-54/08, відповідно до якого
Банк надав позичальнику кредит в сумі 13
313 дол. США. За отримані в кредит кошти
ними придбано автомобіль «Chevrole Aveo» ТС
58Г, 2008 року випуску, який згідно
договору застави № ДЗ-10-54/08 було
передано в заставу ВАТ АБ «Укргазбанк».
Крім того, 07.10.2009 року між нею та ПАТ АТ
«Укргазбанк» було укладено договір
поруки № ДП-10-54/08, відповідно до умов
якого вона поручилася перед кредитором
за виконання позичальником зобов'язань
по кредитному договору № 10-54/08 від
01.09.2008 року. На виконання вказаного
кредитного договору станом на травень
2009 року ними, як подружжям, було
сплачено кошти в розмірі 2427 дол. США, що
складає 18,5% від вартості автомобіля.
Дана частка у вартості автомобіля є
їхньою спільною сумісною власністю.
Отже частка її колишнього чоловіка у
праві власності на автомобіль повинна
скаладати 9,25%, що становить 1213,5 дол. США.
З травня 2009 року шлюбні відносини між
ними припинилися, спільне господарство
Починаючи з червня 2009 року вона
одноособово виконує зобов'язання по
Кредитному договору № 10-54/08 від 01.09.2008
року і станом на червень 2013 року вона
сплатила 12 348 дол. США, в тому числі 7785, 18
дол. США в рахунок погашення тіла
кредиту та 4562,82 дол. США в рахунок
погашення відсотків по кредиту, що
становить 87% вартості автомобіля.
Вважає, що ця частка автомобіля є її
особистою приватною власністю.
Вказує, що відповідач не зацікавлений у
виконанні кредитного договору, кошти
не сплачує. Згоди на добровільний поділ
майна між ними не досягнуто.
В березні 2012 року вона звернулася до
Придніпровського районного суду
м.Черкаси з позовом про поділ майна
подружжя, в якому просила суд визнати
за нею право власності на автомобіль
«Chevrole Aveo» ТС 58Г, 2008 року випуску.
Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 01.06.2012 року її позов
було задоволено та визнано право
власності на автомобіль «Chevrole Aveo» ТС
58Г, 2008 року випуску.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 13.02.2013 року рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси скасоване, а її позов, на
підставі її заяви, залишено без
розгляду, так як на момент прийняття
ухвали апеляційним судом Черкаської
області пройшло більше трьох років з
моменту розірвання їх шлюбу, тобто
сплив строк позовної давності, про що
її представник не попередив.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської
області вона отримала 13.06.2013 року.

В зв'язку з цим вона просить суд: -
поновити пропущений строк звернення до
суду;

- розділити спільне майно подружжя -
автомобіль «Chevrole Aveo» ТС 58Г, 2008 року
випуску; - визнати за нею право
власності на автомобіль «Chevrole Aveo» ТС
58Г, 2008 року випуску зі стягненням з неї
на користь відповідача грошової
компенсації за належну йому частку
вказаного автомобіля у розмірі 1213,50
дол. США; - покласти на неї обовязок по
виконанню зобовязання по Кредитному
договору № 10-54/08 від 01.09.2008 року.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкас від 13 грудня 2013 року
позов задоволено частково.

Визнано автомобіль «Chevrole Aveo» ТС 58Г, 2008
року випуску обєктом права спільної
сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_9;
визнано за ОСОБА_6 право власності на
автомобіль «Chevrole Aveo» ТС 58Г, 2008 року
випуску; стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_9 грошову компенсацію, належної
йому 1/2 частини автомобіля «Chevrole Aveo» ТС
58Г, 2008 року випуску в розмірі 35 825 грн. В
решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
ОСОБА_6подала апеляційну скаргу, в якій
просила змінити рішення суду,
зменшивши розмір грошової компенсації,
яку вона повинна сплатити на користь
відповідача. При цьому вказує на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Суд першої інстанції, не в повній мірі
правильно встановив фактичні
обставини справи та дав правову оцінку
всім зібраним у справі доказам.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що автомобіль
«Chevrole Aveo» ТС 58Г, 2008 року випуску є
спільним майном подружжя, а тому вважає
за можливе задовольнити позов в
частині визнання за позивачкою права
власності на вказаний автомобіль,
стягнувши з неї на користь відповідача
половину його вартості. В іншій частині
позов залишено без задоволення,
оскільки решта вимог випливає з
кредитних правовідносин і
відповідальність за погашення кредиту
сторони несуть солідарно, що випливає з
договору поруки.

Колегія суддів лише частково
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції, виходячи з
наступного.

Встановлено, що з 28 квітня 2007 року
позивачка ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_9
проживали в зареєстрованому шлюбі.

В період шлюбу ними, на підставі
договору купівлі-продажу автомобіля
№2216 від 29 серпня 2008 року, придбано
автомобіль «Chevrole Aveo» ТС 58Г, 2008 року
випуску, вартістю 71 650 грн.(а.с.11) за
кошти, взяті в кредит на підставі
кредитного договору №10-54/08 від 1
вересня 2008 року, укладеного між ВАТ
АБ»Укргазбанк» та відповідачем ОСОБА_9
Кредит надано в сумі 13 313 доларів США на
строк з 1 вересня 2008 року по 31 серпня 2015
року. Проте, строк дії договору до 1
вересня 2016 року (а.с.16). Автомобіль
передано в заставу. Поручителем по
кредитному договору виступила
позивачка ОСОБА_6, згідно договору
поруки №ДП-10-54/08 від 07 жовтня 2009 року
(а.с.19).

Автомобіль «Chevrole Aveo» ТС 58Г, 2008 року
випуску, зареєстрований на відповідача
ОСОБА_9 Проте посвідчення водія має і
позивачка ОСОБА_6 (а.с.23).

27 жовтня 2009 року шлюб між сторонами
розірвано (а.с.6).

Згідно довідки від 30.10.2013 року, наданої
ПАТ АБ «Укргазбанк», станом на 30 жовтня
2013 року заборгованість по кредиту
становить 3601,34 дол.США, прострочена
заборгованість відсутня (а.с.66).

Передання автомобіля в заставу не
означає, що в судовому порядку не можна
поділити спільне майно подружжя шляхом
визнання права власності на нього,
оскільки право володіння та
користування майном не заборонено, а
поділ майна подружжя не є
розпорядженням ним.

Згідно ч. 3 ст. 61 Сімейного кодексу
України, якщо одним із подружжя
укладено договір в інтересах сім'ї, то
гроші, інше майно, у тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя. Отже, за
загальним правилом майно, придбане
подружжям у кредит, є спільною
власністю чоловіка та дружини. Також
ст. 70 СК України передбачено, що в разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Положенням ст. 65 СК України визначено,
що договір, укладений одним із подружжя
в інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї. Це означає, що дружина
та чоловік незалежно від припинення
шлюбу мають рівні права та обов'язки
щодо спільно нажитого у шлюбі майна,
оскільки розірвання шлюбу не звільняє
подружжя від зобов'язань за кредитом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. п. 23, 24 постанови від 21
грудня 2007 року N 11 "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя"(далі Постанова №11 від
21.12.2007р.), вирішуючи спори між подружжям
про майно, необхідно встановлювати
обсяг спільно нажитого майна, наявного
на час припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. До складу майна, що
підлягає поділу, включається загальне
майно подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК
України).

Таким чином, у результаті придбання
подружжям автомобіля в кредит боргові
зобов'язання перед позикодавцем несуть
як чоловік, так і дружина, а не тільки
той із подружжя, хто підписав кредитний
договір.

Суд першої інстанції, визнаючи
автомобіль спільним майном подружжя,
врахував саме дані обставини, оскільки
предмет поділу - автомобіль придбаний
сторонами саме в період їх спільного
проживання і став їх спільним майном з
моменту укладення договору
купівлі-продажу автомобіля та
подальшої його реєстрації.

Крім того, згідно з п.1.3 Договору
купівлі-продажу автомобіля від 29
серпня 2008 року сплату різниці коштів
між вартістю автомобіля та сплаченим
авансом покупець здійснює за рахунок
коштів, отриманих від банку на умовах
укладеного між банком покупцем
договору кредиту. Сума кредиту банку
для купівлі покупцем автомобіля за цим
договором складає 90% вартості
автомобіля, тобто 64 485 грн. (а.с.11).10%
вартості автомобіля сплачена авансом
також є спільними коштами сторін як
подружжя.

Тому, ставлячи питання про скасування
рішення та визнання за нею права на
вказаний автомобіль, зазначивши, що
частка відповідача в ньому становить
лише 9,25 %, так як на травень 2009 року ними,
як подружжям, сплачено кошти в розмірі
2427 дол.США, що складає 18,5% від вартості
автомобіля і з травня місяця 2009 року
вона сама сплачує кредит, позивачка не
врахувала зазначені вище обставини та
помилково прийшла до такого висновку.

В п. 25 Постанови №11 від 21.12.2007р
роз'яснено, що при вирішенні питання
про поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
зокрема неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71
СК щодо обов'язкової згоди одного з
подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду.

За відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови
звернення подружжя (одного з них) до
суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та
попереднього внесення на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив
таких дій, а неподільні речі не можуть
бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності.

Суд першої інстанції, стягуючи
компенсацію частки в майні подружжя,
зокрема частки вартості автомобіля, не
звернув уваги на те, що присудження
одному з подружжя грошової компенсації
можливе лише за умови попереднього
внесення другим із подружжя
відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду (ч. 5 ст. 71 СК
України). Матеріали справи не містять
даних про сплату позивачкою на депозит
суду відповідної грошової суми.

Таким чином у порушення вимог ст. ст. 212 -
214 ЦПК України суд, ухвалюючи власне
рішення, доводів сторін по суті
позовних вимог не перевірив; фактичні
обставини справи, в тому числі сплату
коштів на депозитний рахунок, від яких
залежить правильне вирішення спору,
належним чином не встановив.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції не в повній мірі відповідає
вимогам ст. 213 ЦПК України щодо
законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 309 ЦПК України є підставою для
скасування ухваленого рішення в
частині визнання за позивачкою права
власності на весь автомобіль та в
частині стягнення з позивачки на
користь відповідача грошової
компенсації за 1/2 частину автомобіля.
Тому колегія суддів вважає за
необхідне ухвалити нове рішення про
визнання ідеальних часток подружжя в
цьому майні без його реального поділу і
залишення автомобіля у їх спільній
частковій власності. При цьому суд
також враховує неповне погашення
кредиту на момент ухвалення рішення
суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія судової палати, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 13 грудня 2013 року в
частині визнання за ОСОБА_6 права
власності на автомобіль «Chevrole Aveo» ТС
58Г, 2008 року випуску та в частині
стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9
грошової компенсації, належної йому 1/2
частини автомобіля «Chevrole Aveo» ТС 58Г, 2008
року випуску в розмірі 35 825 грн.,
скасувати.

Ухвалити по справі в цій частині нове
рішення, яким визнати за ОСОБА_6 та за
ОСОБА_9 право власності на 1/2 частину
кожному автомобіля «Chevrole Aveo» ТС 58Г, 2008
року випуску без його реального поділу
і залишення автомобіля у їх спільній
частковій власності.

В решті частини рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :