Справа № 172/568/14-ц
Провадження № 2/172/320/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2014 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючої судді Порох К.Г.

при секретарі Джепка К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксації судового засідання технічними засобами, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ Дельта Банк звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на ті обставини, що 02.07.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 001-03178-020708, і відповідачу був наданий кредит у сумі 1600,00грн. на придбання майна, на умовах визначених договором.

Відповідач не виконував належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на 10.02.2014 року на загальну суму 1638,54грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту 1209,37грн., заборгованість за відсотками 42,13грн., заборгованість за комісіями 387,04грн.

Просили суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати по справі, сплачені при подачі позову.

У судове засідання представник позивача не з'явився, у позовній заяві викладене прохання про розгляд справи у відсутність представника позивача.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення проти позову, де посилаючись на ст.256, 257 ЦК України вказує, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в звязку з порушенням позивачем строків позовної давності.

Вивчивши надані сторонами докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що 02.07.2008 року сторони уклали кредитний договір № 001-03178-020708, і відповідачу був наданий кредит у сумі 1600,00грн. на придбання майна, на умовах визначених договором. (а.с.7-9).

Відповідно розрахунку за кредитним договором № 001-03178-020708 від 02.07.2008року заборгованість відповідача перед банком на 10.02.2014 року склала 1638,54грн. (а.с.6).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України).

Згідно п.1.2 вказаного договору - кредит надається на строк 12 місяців, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 01 липня 2009року (а.с.7).

Згідно вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Оскільки кінцевий строк виконання зобов'язання за укладеним сторонами договором визначений до 01.07.2009 року, строк позовної давності сплив 01.07.2012 року.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст. 267 ЦК України).

Пункт 7 ч.11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч.11 ст. 22 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.11.2013 у справі № 6-126цс13 та відповідно до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Нормами ч. 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За викладених обставин суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову ПАТ "Дельта Банк" слід відмовити в звязку із пропуском строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити за пропуском строку позовної давності.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти діб після його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: