Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/137/14
Головуючий у 1-й інстанції: Макаров В.О.
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової
Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 27 січня 2012 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2011 року ПАТ «Родовід Банк»
звернулося до суду з вищевказаним
позовом, в обґрунтування якого
зазначало, що 11.04.2008 року між сторонами
було укладено кредитний договір №
34/АК-00007.08.2, із змінами, внесеними
додатковою угодою № 1 від 17 листопада
2008 року.

Відповідно до п. 1.1, 1.2, 1.5. кредитного
договору Банк відкриває позичальнику
не відновлювальну кредитну лінію на
загальну суму 47 913 доларів США, терміном
по 11 квітня 2015 року включно. Кредитні
кошти було надано на купівлю
автомобіля та сплату страхових
платежів з встановленням процентної
ставки в розмірі 9,70 % річних. Щомісячна
плата за обслуговування кредиту
встановлюється в розмірі 0,2500% від суми
виданого кредиту.

Факт видачі 11 квітня 2008 року
позичальнику кредитних коштів в
розмірі 47 913 доларів США
підтверджується Заявою на видачу
готівки № 465_11.

Таким чином, Банк виконав свої
зобов'язання перед позичальником за
кредитним договором в повному обсязі.

В свою чергу, позичальник зобов'язався
відповідно до змісту п. 3.1.1 кредитного
договору щомісяця до 10-го числа
(включно) кожного календарного місяця
частково погашати заборгованість за
кредитом у сумі 570 доларів США 39 центів
та нарахованими процентами шляхом
внесення готівкою чи перерахування зі
свого поточного рахунку на рахунок
Банку. Датою сплати заборгованості за
кредитом та процентами є день
зарахування коштів на рахунки, вказані
у п.п. 1.3, 1.6 кредитного договору.

Згідно п. 3.1.4. кредитного договору
позичальник зобов'язався щомісяця до
10-го числа (включно) сплачувати Банку
плату за обслуговування кредиту згідно
з п. 1.5.1 цього договору шляхом внесення
готівкою чи перерахування зі свого
поточного рахунку на рахунок Банку.
Датою внесення плати за
обслуговування кредиту є день
зарахування коштів на рахунок,
вказаний у п. 1.6.1 договору.

За порушення строків повернення
кредиту чи сплати процентів
позичальник зобов'язався сплачувати
Банку за кожний день прострочення пеню
у розмірі 1,6 процента від суми
простроченої заборгованості (п. 3.6.
кредитного договору).

Відповідно до п. 3.10 кредитного договору
за ненадання Банку у встановлені
кредитним договором строки будь-яких
документів, обов'язковість надання
яких передбачено п.п. 3.3, 3.8, 3.9
кредитного договору, позичальник
зобов'язався сплачувати Банку штраф у
розмірі 0,5 процентів від загальної суми
отриманих кредитних коштів згідно з
кредитним договором.

Відповідно до п. 5.2. кредитного договору
Банк має право у разі недотримання
позичальником умов кредитного
договору вимагати в односторонньому
порядку дострокового його розірвання,
повернення одержаних кредитів, сплати
нарахованих за ними процентів,
відшкодування збитків, заподіяних
Банку внаслідок невиконання або
неналежного виконання позичальником
умов кредитного договору.

ОСОБА_3 були порушені умови кредитного
договору щодо повернення кредиту та
нарахованих процентів, внаслідок чого
станом на 11.07.2011 року виникла
заборгованість, яка складається з:
прострочена заборгованість за
кредитом - 38 349,25 доларів США; пеня - 537
397,87 доларів США; штраф - 239,57 доларів США.

Загальна сума заборгованості ОСОБА_3 за
кредитним договором станом на 11.07.2011
року становить 575 986,69 доларів США (що за
курсом НБУ - 7,9705 грн. за 1,00 долар США
станом на 11.07.2011 року становить 4 590 901,91
грн.).

Відповідачем жодних дій по погашенню
заборгованості за кредитним договором
зроблено не було.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просив суд стягнути з
відповідача на свою користь
заборгованість за кредитним договором
№ 34/АК-00007.08.2 від 11.04.2008 року в розмірі 4
590 901,91 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 27 січня
2012 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Родовід Банк» заборгованість за
кредитним договором № 34/АК-00007.08.2 від
11.04.2008 року в розмірі 4 590 901,91 грн.,
судовий збір в розмірі 1700 грн. та
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 120
грн.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким визнати кредитний
договір № 34/АК-00007.08.2 від 11.04.2008 року
недійсним, позов ПАТ «Родовід Банк»
задовольнити частково, стягнути з неї
на користь позивача залишок
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 38 349,25 доларів США, що
еквівалентно 306 794 грн., штраф - 239,57
доларів США, що еквівалентно 1916,56 грн.,
судовий збір в розмірі 1700 грн. та
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 120
грн., а всього - 310530,56 грн.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, або змінити
рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Висновок суду про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відповідає матеріалам справи та
вимогам норм матеріального права,
зокрема, встановленим ст. 526 ЦК України
загальним умовам виконання
зобов'язання та передбаченому ст. 629 ЦК
України принципу обов'язковості
договору.

За змістом ст.ст. 1054 ч. 1, 1050 ч. 2 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За положеннями ст.ст. 526, 611, 623, 625 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу. У разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

За ст. 627 ЦК України сторони є вільними в
укладені договору та визначені умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 11.04.2008 року між ВАТ
«Родовід Банк» та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № 34/АК-00007.08.2, із
змінами, внесеними додатковою угодою №
1 до нього від 17 листопада 2008 року (а.с.
10-14). За умовами кредитного договору
відповідачу був наданий кредит на
купівлю автомобіля та сплату страхових
платежів у розмірі 47 913 доларів США
терміном по 11 квітня 2015 року включно.
Кредитні кошти було надано з
встановленням процентної ставки в
розмірі 9,7 % річних. Щомісячна плата за
обслуговування кредиту встановлюється
в розмірі 0,2500% від суми виданого
кредиту. За порушення строків
повернення кредиту чи сплати процентів
позичальник зобов'язався сплачувати
Банку за кожний день прострочення пеню
у розмірі 1,6 процента від суми
простроченої заборгованості.

ОСОБА_3 отримала кредитні кошти в
розмірі 47 913 доларів США, що
підтверджується Заявою на видачу
готівки № 465_11 від 11.04.2008 року (а.с. 16).

У зв'язку з порушенням зобов'язань за
кредитним договором відповідач станом
на 11.07.2011 року має заборгованість в
сумі 575 986,69 доларів США, що складається
з наступного: прострочена
заборгованість за кредитом - 38 349,25
доларів США; пеня - 537 397,87 доларів США;
штраф - 239,57 доларів США.

Загальна сума заборгованості за
кредитним договором у гривневому
еквіваленті за курсом НБУ станом на
11.07.2011 року становить 4 590 901,91 грн. (а.с. 4,
5, 7).

В обґрунтування розміру
заборгованості за кредитним договором
позивач надав відповідний розрахунок,
правильність якого ОСОБА_3 не
спростована, розрахунок
заборгованості за кредитним договором
був перевірений під час апеляційного
розгляду справи, він відповідає умовам
договору.

Разом із тим, за положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в
порушення ст. 3 п. 6 ЦК України не
дотримався принципу розумності і
справедливості і не обговорив питання
про можливість зменшення розміру
неустойки у відповідності з вимогами
ст. 551 ч. 3 ЦК України.

Як зазначалося вище, розмір
простроченої заборгованості
відповідача за кредитом становить 38
349,25 доларів США, тоді як розмір пені,
яка нарахована Банком та стягнута
судом - 537 397,87 доларів США, що більше, ніж
в 14 разів перевищує суму простроченої
заборгованості за кредитом.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 відбуває покарання у
Сніжнянській виправній колонії
Управління державної пенітенціарної
служби України в Донецькій області (№
127) згідно вироку Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 25.07.2011р., яким вона
засуджена за ст.ст. 190 ч. 2, 190 ч. 3, 190 ч. 4, 70
ч. 1 КК України до позбавлення волі
строком на 10 років, початок строку
покарання - 03.12.2010р., кінець строку
покарання - 03.12.2020р. (а.с. 75, 146, 186).

Враховуючи вищенаведене, матеріальний
стан відповідача, ступінь виконання
зобов'язання за кредитним договором,
зважаючи, що розмір неустойки значно
перевищує розмір основної
заборгованості, враховуючи принципи
розумності і справедливості, колегія
суддів вважає за можливе на підставі
ст. 309 ЦПК України змінити судове
рішення і у відповідності з ч. 3 ст. 551 ЦК
України за заявою відповідача знизити
розмір неустойки до розміру
простроченої заборгованість за
кредитом, тобто до 38 349,25 доларів США. В
іншій частині рішення суду є законним і
обґрунтованим.

За таких обставин, оскаржуване рішення
підлягає зміні в частині визначення
пені, а відтак - і всієї суми боргу
відповідно. Таким чином, з відповідача
на користь Банку підлягає стягненню:
прострочена заборгованість за
кредитом - 38 349,25 доларів США; пеня - 38 349,25
доларів США; штраф - 239,57 доларів США.

Загальний розмір заборгованості, що
підлягає стягненню з боржника на
користь Банку становить відповідно 76
938,07 доларів США (що за курсом НБУ - 7,9705
грн. за 1,00 долар США становить 613 234,89
грн.).

Доводи апелянта про порушення судом
першої інстанції норм ст. 169 ЦПК України
не заслуговують на увагу. Розглядаючи
справу по суті 27.01.2012р. суд першої
інстанції не мав передбачених ст. 169 ЦПК
України підстав для відкладення
розгляду справи. Крім того, апелянт не
була позбавлена можливості
реалізувати своє процесуальне право і
надати докази в обґрунтування своєї
позиції по справі суду апеляційної
інстанції, таке своє право ОСОБА_3
реалізувала, докази надала.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ним вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
щодо недійсності кредитного договору
не були предметом дослідження судом
першої інстанції, тому вони не можуть
бути прийняті до уваги, як такі, що
суперечать вимогам ст.ст. 11, 303 ЦПК
України.

Проте, ОСОБА_3 не позбавлена права
оспорити кредитний договір шляхом
пред'явлення відповідного позову.

Інші приведені в апеляційній скарзі
доводи не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці та
особистого тлумачення апелянтом норм
матеріального та процесуального
закону.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 27 січня
2012 року по цій справі змінити.

Абзац перший та другий резолютивної
частини рішення суду викласти в такій
редакції:

«Позов Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк»
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» заборгованість за
кредитним договором № 34/АК-00007.08.2 від
11.04.2008 року в розмірі 613 234 (шістсот
тринадцять тисяч двісті тридцять
чотири) грн. 89 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.»

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: