Суддя Саркісян О. А.
Справа № 644/8661/14-ц
Провадження № 2/644/2318/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 р.
м.Харків

Орджонікідзевський районний суд
м.Харкова у складі:

Головуючого - судді Саркісян
О.А.

при секретарі- Зоріній Н.В..

з участю позивачки- ОСОБА_1, її
представника- ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про виселення та зняття з реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася з позовом до
відповідачів, в якому просить усунути
перешкоди в здійсненні нею права
власності шляхом виселення
відповідачів з житлового будинку
АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення та зняття їх з паспортної
реєстрації за цією адресою.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивачка посилається на те, що
відповідачі використовують житлове
приміщення не за призначенням, а саме
використовують його як майстерню по
виготовленню меблів, порушують правила
співжиття,вчиняють свари та скандали,
погрожують їй,спричинили їй тілесні
ушкодження, тобто створюють неможливі
умови для сумісного проживання. Вона
неодноразово зверталася з приводу
неправомірних дій до правоохоронних
органів, але відповідачі не змінили
своєї поведінки, а тому вона вимушена
звернутися до суду.

В судовому засіданні позивачка та її
представник підтримали заявлені
позовні вимоги.

Відповідачі в судове засідання не
з*явилися, повідомлялися належним
чином та своєчасно, про причини неявки
до суду не повідомили. Зі згоди
позивачки та її представника суд
проводить заочний розгляд справи у
відсутність відповідачів.

Суд, вислухавши позивачку та її
представника, письмові докази,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.157 ЖК України член
сім'ї власника житлового будинку може
бути виселений у випадках,
передбачених ч.1ст.116 ЖК України в
судовому порядку без надання іншого
житлового приміщення.

Відповідно до ст.156 ЖК України члени
сім'ї власника житлового будинку, що
проживають разом з ним в належному йому
будинку, користуються житловим
приміщенням нарівні з власником
житлового будинку, якщо при їх вселенні
не було встановлено іншого порядку
користування цим приміщенням.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку не позбавляє їх
права користування жилим приміщенням.

Статтею 116 ч.1 ЖК України передбачено,
що якщо наймач, члени його сім'ї чи інші
особи, що сумісно з ними проживають
систематично руйнують чи пошкоджують
житлове приміщення, або використовують
його не за призначенням, чи
систематичним порушенням правил
гуртожитку роблять неможливим для
інших проживання з ними в одній
квартирі чи в одному будинку, а міри
попередження чи суспільного впливу
залишилися безрезультатними,
виселення винних за вимогою
наймодателя чи інших зацікавлених осіб
проводиться без надання іншого жилого
приміщення.

Судом встановлено, що позивачка є
власницею ? частини житлового будинку
АДРЕСА_1 відповідно до договору
купівлі-продажу від 06.09.2001 року ( а.с.12).

Відповідачка ОСОБА_2- невістка
позивачки- дружина її сина та ОСОБА_3-
дочка ОСОБА_2 від першого шлюбу, були
вселені до житлового будинку
позивачкою в якості членів її сім*ї і
зареєстровані в ньому.

З пояснень позивачки, її
представника вбачається, що 21.06.2014 року
відповідачі на грунті особистих
неприязне них відносин з позивачкою
спричинили їй тілесні ушкодження.

Разом з тим, надані суду письмові
докази- довідка з лікарні №25, висновок
судово-медичної експертизи №1337-С/14 (
а.с.14,15-19) підтверджують факт
спричинення позивачці тілесних
ушкоджень, однак висновку про те, чиїми
неправомірними або злочинними діями їй
були спричинені ці тілесні ушкодження,
наразі немає. Заява ОСОБА_1 була
зареєстрована в ЄРДР 24.06.2014 року, однак
рішення по цьому матеріалу не прийнято,
про що і заявили в судовому засіданні
позивачка та її представник.

Іншими доказами, що підтверджували б
неправомірні дії відповідачів, їх
порушення, дії, що унеможливлюють
сумісне співжиття та систематичність
цих порушень, позивачкою та її
представником не надано.

Доводи позивачки про те, що
відповідачі використовують житлове
приміщення не як житло, а як майстерню
по виготовленню меблів також ніякими
доказами не доведено. Сама позивачка
пояснила в судовому засіданні, що цим
займається її син- ОСОБА_5, однак до
нього вона позовних вимог не заявляє.
Надані ксерокопії якихось зображень (
а.с.22-23) не є належними доказами, так як
не відображають місця, часу та ке інше.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що позивачем не доведені такі
дії відповідачів, як систематичне
руйнування чи пошкодження житлове
приміщення, або використання його не за
призначенням, чи систематичне
порушення правил гуртожитку роблять
неможливим для інших проживання з ними
в одній квартирі чи в одному будинку,
відсутня систематичність порушень, як
того вимагає положення ст.116 ЖК України,
так як до відповідачів не
застосовувалися ніякі міри ні
попередження, ані заходи громадського
впливу, а тому відсутні правові
підстави для виселення відповідачів та
зняття їх з паспортної реєстрації за
вказаною адресою, а тому суд відмовляє
в задоволенні позову.

Так як суд відмовляє позивачці в
задоволенні позовних вимог , то
понесені нею витрати на оплату
правової допомоги та судовий збір не
підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст..ст..10,11,88,209,212-215,224-228 ЦПК
України, ст.ст.116,156,157 ЖК України , суд,-

В И Р І
Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
про виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3 з
житлового будинку АДРЕСА_1 та зняття їх
з паспортної реєстрації за цією
адресою - відмовити.

Рішення може бути оскаржене
позивачем та її представником до
Апеляційного суду Харківської області
через районний суд протягом 10 днів з
дня проголошення рішення .

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідачів, поданою
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

СУДДЯ: