Справа № 212/3961/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2014 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді - Пустовіт О.Г.,

при секретарі - Волошиненко С.І.

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Літовченко Т.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання,-

В С Т А Н О В И В :

В травні 2013 року позивачка ОСОБА_4 звернулась до суду з вказаним позовом, просила стягнути на свою користь в рахунок компенсації відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок професійного захворювання 220 000 грн. з відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі -ПАТ «КЗРК» ).

В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивачка вказала, що вже тривалий час переносить моральні страждання та переживання з вини підприємства - відповідача ПАТ " КЗРК ", оскільки її чоловік ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, помер від професійного захворювання, яке отримав при виконанні трудових обов'язків на підприємстві - відповідача. В період з жовтня 1984 року по 24 вересня 2003 року її чоловік ОСОБА_6 працював в ШБУ ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" підземним кріпильником та підземним гірничим майстром.

Тривала праця в умовах впливу шкідливих факторів викликала у чоловіка захворювання на пиловий бронхіт І-ІІ ст. з бронхообструктивним синдромом, ускладнений центральним раком верхньої долі правого легеня. Емфізема легенів 2-й ст. ДЕ-2-й ст., яке за результатами розслідування було визнано професійним захворюванням.

Відповідно до п.15 Акту розслідування професійного захворювання № 11 від 29 вересня 2003 року причиною професійного захворювання у її чоловіка було визнано його роботу на протязі 26 років 01 місяця в умовах пилу, рівень якої перевищував гранично допустиму концентрацію.

Вину підприємства у виникненні у її чоловіка професійного захворювання встановлено п.17 Акту розслідування, відповідно до якого визнано, що за період його роботи керівництво відповідача не виконувало вимоги ст.153 КЗпП України в частині створення на робочих місцях належних, безпечних і здорових умов праці відповідно до вимог нормативних актів з охорони праці.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер. Висновком експертної комісії Комунального закладу "Обласний центр медичної соціальної експертизи" головного управління охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 17 квітня 2013 року встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_6 з його професійним захворюванням.

Позивачка втратила близьку людину, з якою прожила більш ніж 46 років. Смерть чоловіка призвела до того, що вона постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про його смерть не залишають її навіть до теперішнього часу, оскільки дохід чоловіка був основною складовою частиною їхнього сімейного бюджету. Неспроможність задовольнити свої нагальні життєві потреби завдають їй додаткових моральних страждань.

Представник позивача, ОСОБА_1 який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні зазначив, щодо можливості розгляду справи за відсутності його довірителя, посилався на обставини вказані в позовній заяві та просив при винесені рішення врахувати - що з вини підприємства, позивачу заподіяні нервові потрясіння та душевні страждання, в зв'язку зі смертю близької людини, вона переносить моральні переживання, втратила чоловіка, у неї виникли негативні зміни в житті викликані смертю рідної людини.

Представник відповідача ПАТ "КЗРК", позов не визнала та заперечувала проти його задоволення у повному обсязі, оскільки вважає його не обґрунтованим. Зазначила, що вони не є належними відповідачами у справі, а сам позов є необгрунтованим. Згідно ст.. 9 Закону України "Про охорону праці" відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові перекладено із роботодавця на страховика. Спірні правовідносини регулюються нормами спеціального Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", застосування загальних норм ЦК України вважала не припустимим, у зв'язку з чим просила відмовити в задоволенні позову. Також,вказала, що ОСОБА_6 працював в шкідливих умовах праці не тільки на ВАТ "КЖРК", а й на інших підприємствах, що підтверджується трудовою книжкою позивача. Отже, загальний трудовий стаж у шкідливих умовах праці становить 26 років і 1 місяць і лише 13 років ОСОБА_6 працював в ШБУ ВАТ "КЖРК". Отже ПАТ "Кривбасзалізрудком" не може відповідати за шкоду, заподіяну іншими підприємствами. Висновок комісії, зазначений в акті розслідування професійного захворювання зроблений з перевищенням повноважень, передбачених чинним законодавством України, та не може бути належним доказом наявності порушення з боку відповідача законодавства з охорони праці. Крім того, позивачка не надала відповідних медичних висновків, щодо спричинення їй моральної шкоди.

Вивчивши матеріали справи, доводи сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом в судовому засіданні встановлено що, в період з жовтня 1984 року по 24 вересня 2003 року батько позивачки ОСОБА_6 працював в ШБУ ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" підземним кріпильником та підземним гірничим майстром.

Тривала праця в умовах впливу шкідливих факторів викликала у ОСОБА_6, захворювання на пиловий бронхіт І-ІІ ст. з бронхообструктивним синдромом, ускладнений центральним раком верхньої долі правого легеня. Емфізема легенів 2-й ст. ДЕ-2-й ст., яке за результатами розслідування було визнано професійним захворюванням.

Відповідно до п.15 Акту розслідування професійного захворювання № 11 від 29 вересня 2003 року причиною професійного захворювання у ОСОБА_6, було визнано його роботу на протязі 26 років 01 місяця в умовах пилу, рівень якого перевищував гранично допустиму концентрацію.

Вину підприємства у виникненні у ОСОБА_6, професійного захворювання встановлено п.17 Акту розслідування, відповідно до якого визнано, що за період його роботи керівництво відповідача не виконувало вимоги ст.153 КЗпП України в частині створення на робочих місцях належних, безпечних і здорових умов праці відповідно до вимог нормативних актів з охорони праці.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, помер. Померлий ОСОБА_6 є чоловіком позивачки ОСОБА_4 (свідоцтво про одруження, а.с.7). Висновком експертної комісії Комунального закладу "Обласний центр медичної соціальної експертизи" головного управління охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 17 квітня 2013 року встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_6 з його професійним захворюванням.

У зв'язку із смертю ОСОБА_6, позивачці заподіяні тяжкі моральні та фізичні страждання. Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області на користь позивачки моральна шкода не відшкодовувалась.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в України найвищою соціальною цінністю.

У відповідності до ст.4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників , повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування щ шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо необхідності застосування до спірних правовідносин спеціального закону "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Конституційний Суд України в абаці 9 п.5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що скасування норм Закону України №1105-Х1У „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричини втрату працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди потерпілим Фондом соціального страхування від нещасних випадків, не тягне за собою порушення прав громадян на відшкодування моральної шкоди, оскільки ст..67 ЦК України їм надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого органу (роботодавця).

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Згідно з п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Представником відповідача не заперечувався факт ушкодження здоров'я чоловіка позивачки внаслідок виконання ним професійних обов'язків на підприємстві, при цьому Висновком експертної комісії Комунального закладу "Обласний центр медичної соціальної експертизи" головного управління охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 17 квітня 2013 року встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_6 з його професійним захворюванням.

Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди позивачу з вини відповідача, а також причинний зв'язок між шкодою та протиправними діяннями відповідача, суд вважає, що відповідач повинен компенсувати позивачці завдану моральну шкоду.

Обговорюючи розмір відшкодування позивачці ОСОБА_4 моральної шкоди, суд виходить із суми, яку визначила позивач, тобто - 220 000 грн., також, суд враховує, характер, об'єм та тривалість душевних та психічних страждань, в зв'язку зі смертю близької людини; переносимі позивачкою по теперішній час моральні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю чоловіка. Позивачка внаслідок втрати чоловіка переживає нервові потрясіння, вона залишилась одна та постійно потребує підтримки, порушено звичайний для неї спосіб життя, втрата близької людини, вимагає від неї додаткових зусиль для організації життя, оскільки померлий, за життя, був для неї опорою, надією та моральною підтримкою.

Однак суд вважає, визначений позивачкою розмір моральної шкоди завищеним і таким, що не відповідає ступеню вини відповідача в заподіянні моральної шкоди позивачки, а тому вважає, що компенсацію за заподіяні моральні страждання слід призначити у розмірі 15 000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням які зазнає позивачка.

На підставі Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 229 грн. 40 коп.

Керуючись ст. 13 Закону України «Про охорону праці», 1167,1168 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 15 000 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь держави - судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення усіма учасниками процесу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. Г. Пустовіт