АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

Іменем України

19 лютого 2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

головуючого - судді
Кулікової С.В.

суддів - Білич
І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі -
Клінчук О.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 2 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Київської міської
ради, третя особа: Головне управління
юстиції в м. Києві про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини,

перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/813/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Юзькова О.Л. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Кулікова
С.В.В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_5, за
якою відкрилась спадщина. Позивач, як
єдиний спадкоємець померлої
звернулась до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини. Проте, у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом ОСОБА_1 було відмовлено у
зв'язку із пропуском встановленого
законом строку подачі заяви. Позивач
зазначає, що є інвалідом II групи і її
стан здоров'я не дозволив вчасно подати
відповідну заяву, а тому просить суд
подовжити строк на прийняття спадщини
в один місяць для подання до державної
нотаріальної контори заяви про
прийняття спадщини, яка відкрилась за
померлою ОСОБА_5.

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 2 жовтня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення та
постановити нове, яким задовольнити
позовні вимоги.

В апеляційній скарзі зазначає, що
рішення постановлено з порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
є помилковим, немотивованим, винесеним
з невиправданою поспішністю,
порушенням норм права та прав позивача
на захист.

На обґрунтування своєї думки апелянт
зазначає, що судом не були повною мірою
досліджені докази, не були належним
чином вивчені та враховані всі
обставини даної справи, та не прийнято
до уваги, що позивач вчасно не подала
заяву про прийняття спадщини за
законом в нотаріальну контору,
оскільки вона є людиною похилого віку,
інвалідом ІІ групи та має проблеми зі
здоров'ям.

З посиланням на ст.ст. 1220, 1268, 1269, 1270 та 1272
ЦК України, апелянт зазначені
обставини вважає підставою для
скасування рішення.

В судовому засіданні позивач та її
представник підтримали апеляційну
скаргу, просили її задовольнити з
підстав, викладених у ній.

Інші учасники в судове засідання не
з'явились, повідомлені належним чином,
тому в силу ст.305 ЦПК України, колегія
суддів вважає за можливе розглядати
справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді Кулікової
С.В., пояснення позивача та її
представника, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення скасуванню,
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно положень ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
встановлених в судовому засіданні
обставин та дійшов висновку про
відсутність передбачених законом
обставин, які дають можливість
встановити додатковий строк для
прийняття спадщини.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується, виходячи з наступного.

Так, згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не
подав заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її. За
письмовою згодою спадкоємців, які
прийняли спадщину, спадкоємець, який
пропустив строк для прийняття
спадщини, може подати заяву про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо
спадкоємець пропустив шестимісячний
строк для подання заяви про прийняття
спадщини з поважних причин, закон
гарантує йому право на звернення до
суду з позовом про визначення
додаткового строку на подання такої
заяви.

Враховуючи те, що в законі не міститься
визначення поняття поважності причин
пропущення строку для прийняття
спадщини і їх поважність повинна
визначатися судом у кожному випадку,
виходячи з конкретних обставин справи
та характеру взаємовідносин сторін,
колегія суддів не може погодитись із
висновком суду першої інстанції про
неповажність причин пропуску
позивачем строку для прийняття
спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданим відділом реєстрації смерті у м.
Києві 26.12.2012. З листа Дев'ятої київської
державної нотаріальної контори від
14.08.2013 вбачається, що за померлою ОСОБА_5
відкрито спадкову справу. Спадкоємцем
після смерті є її дочка ОСОБА_1, проте
видати свідоцтво про право на спадщину
нотаріальна контора немає можливості,
оскільки спадкоємиця пропустила
встановлений законом термін для
прийняття спадщини.

Позивач зазначила, що потрясіння та
біль від втрати матері вплинули на стан
її здоров'я, яке з урахуванням II групи
інвалідності загального захворювання
стали перешкодою для звернення з
заявою до нотаріальної контори у
встановлений законом шестимісячний
строк.

Вказані обставини суд першої інстанції
визнав недоведеними, що на переконання
колегії суддів, є помилковим висновком
та підставою для скасування
оскаржуваного рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з доводами апеляційної
скарги, вважає рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 2 жовтня 2013 року таким, що не
відповідає нормам матеріального права,
і відповідно до повноважень, наданих
їй ст. 309 ЦПК України, скасовує рішення
суду першої інстанції і ухвалює нове
про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 2 жовтня 2013 року задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 2 жовтня 2013 року
скасувати та постановити нове, яким
позов ОСОБА_1 до Київської міської ради,
третя особа: Головне управління
юстиції в м. Києві про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини задовольнити та
визначити ОСОБА_1 додатковий строк для
подання заяви про прийняття спадщини,
що відкрилась за померлою ОСОБА_5 - один
місяць з моменту набрання даним
рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено протягом 20-ти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: