Справа № 195/1633/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.2014 року
смт.Томаківка Дніпропетровської
області

Томаківський районний суд
Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - Скрипченко Д.М., при
секретарі - Левкович Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду сел.Томаківка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за
розпискою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про
стягнення суми боргу за розпискою з
ОСОБА_2.

В позовній заяві позивач посилається
на те, що 04 листопада 2011року ОСОБА_2, яка
є відповідачем у справі, отримала від
позивача суму 4000 (чотири тисячі) грн.,
які зобов'язалася повернути 01 березня
2012 року, про що було складено власноруч
написану нею розписку, яка
знаходиться у позивача. Проте, до
теперішнього часу відповідач боргу не
повернула, незважаючи на те, що всі
встановлені розпискою строки давно
сплинули.

На письмове звернення позивача від 09
серпня 2013 р. про повернення отриманої
суми та пропозиції можливості
повернути суму позики частками остання
хоч і зв'язалася з позивачем по
телефону, проте ніяких дій щодо
добровільного вирішення цього питання
з її боку не було зроблено.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що
договір позики укладається у письмовій
формі,якщо його сума не менш як у десять
разів перевищує встановлений законом
розмір неоподаткованого мінімуму
доходів громадян,а у випадках,коли
позикодавцем є юридична особа
-незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його
умови може бути представлена розписка
позичальника або інший документ,який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до положень ст.1050 ЦК України
якщо позичальник своєчасно не повернув
суми позики,він зобов'язаний сплатити
грошову суму з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення^ також три проценти
річних від простроченої суми, що
регламентовано положеннями ст.625 ЦК
України.

Розрахунок суми трьох процентів річних
від простроченої суми складає: 4000 грн. х
3% : 12 міс. х 29 міс. ( з березня 2012 р. по
липень 2014 р.включно) = 290 грн.

Розрахунок суми інфляційних витрат
складає: 4000 грн. х 11,9% (індекс інфляції,
розрахований за даними Держкомстату за
період квітень 2012 р. по травень 2014 р.,
шляхом множення щомісячних показників
х 100-100) = 476 грн.

З системного аналізу зазначених вище
статей та ст.ст.525,526,610,612 ЦК України
вбачається, що одностороння відмова
від виконання умов договору не
допускається, сторони є вільні в
укладенні договору та визначені його
умов і мають виконувати зобов'язання
належним чином відповідно до умов
договору, договір позики може
підтверджуватися розпискою боржника,
позичальник має повернути позику у
строки та у порядку, визначені у
договорі, при цьому порушенням
зобов'язання є невиконання або
неналежне виконання умов договору, у
тому числі порушенням зобов'язання є і
порушення строку.

В виду того, що на сьогодні
відповідачка на прохання позивача
добровільно повернути суму позики не
реагує, та наміру їх повертати не має,
позивач вважає свої вимоги
правомірними та законними.

У відповідності до ст.ст.3,4 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Способи захисту
цивільних прав та інтересів визначені
положеннями статті 16 ЦК України.

В судовому засіданні позивач повністю
підтримала свої позовні вимоги та
прохала суд їх задовольнити.

Відповідач проти позову ОСОБА_1 не
заперечувала.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши сторони, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
іншій стороні (позичальникові) грошові
кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж
суму грошових коштів (суму позики) або
таку ж кількість речей того ж роду та
такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Як було встановлено в судовому
засіданні, 04 листопада 2011 року позивач
надала у борг відповідачу гроші в сумі
4000 / чотири тисячі/ гривень, про що
відповідач написала боргову розписку ,
завіривши її своїм підписом, із
зазначенням терміну повернення 01
березня 2012 року. Тобто , факт отримання
грошей у борг підтверджується виданою
відповідачем у справі, ОСОБА_2,
розпискою.

Оригінал вказаної розписки був
оглянутий судом у судовому засіданні.

За своєю суттю розписка про отримання в
борг грошових коштів є документом, який
видається боржником кредитору за
договором позики, підтверджуючи як
його укладення, так і умови договору, а
також засвідчуючи отримання боржником
від кредитора певної грошової суми або
речей.

Боржником було порушено умови договору
та вимоги закону, отримані від позивача
гроші не повернуті та зобов'язання не
виконано.

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою ст.625 ЦК України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.625, ч.1 ст.1050 ЦК
України, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

На день розгляду справи судом
заборгованість позивачу відповідачем
не сплачена і підлягає стягненню з
відповідача.

Таким чином, вирішуючи даний спір, який
виник між сторонами, суд, в достатньо
повному об'ємі з'ясував права та
обов'язки сторін, обставини справи,
перевірив доводи сторін та дав їм
належну правову оцінку.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами, а також
поясненнями самих сторін.

На підставі вищенаведеного, відповідач
зобов'язаний повернути позивачу борг у
сумі 4000 /чотири тисячі/ грн. , 3 % річних
від простроченої суми боргу у розмірі
290 грн. , суму індексу інфляції за час
прострочення платежу 476 грн.

При подачі позовної заяви до суду
позивач по справі сплатила судовий
збір у розмірі 243,60 грн., в зв'язку з чим
зазначена сума підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та
керуючись, ст.ст.3,5,7,88,212-215 ЦПК України
ст.ст.530,625,1046,1047,1049,1050 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
проживає за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1 грошовий борг у сумі 4000 /
чотири тисячі/ грн., 3% річних від
простроченої суми боргу у розмірі 290
грн. , суму індексу інфляції за час
прострочення платежу 476 грн., а також
судовий збір в сумі 243,60 грн., а всього в
сумі 5009,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного суду
через Томаківський районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя:/підпис/Д. М. Скрипченко

З оригіналом згідно:

Суддя:

Д.М.Скрипченко