АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216603613
Головуючий в 1 інстанції
№ 22-ц774478К14
Доповідач - Соколан Н.О.
У Х В А Л А

Іменем України

26 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді: Соколан
Н.О.,

суддів: - Бондар Я.М.,
Зубакової В.П.

при секретарі: Бевзі М.О.

за участю: позивача ОСОБА_4

представника відповідача Сови
Світлани Миколаївни

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Центрально-Міського
районного суду міста Кривого Рогу від
09 січня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до Комунального позашкільного
мистецького навчального закладу
«Криворізька міська художня школа № 3»
про визнання бездіяльності незаконною
та про зобов'язання виплатити
заробітну плату та середній заробіток
за час затримки

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року позивач ОСОБА_4
звернулася до суду із позовом до
Комунального позашкільного
мистецького навчального закладу
«Криворізька міська художня школа № 3»
про визнання бездіяльності незаконною
та про зобов'язання виплатити
заробітну плату та середній заробіток
за час затримки, моральну шкоду.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
їй не нараховано та не сплачено
заробітну плату за зміну 01.01.2013 року, що
є її останнім робочим днем, тому
просила суд визнати дії відповідача
незаконними щодо невиплати всіх сум
належних при звільнені та зобов'язати
відповідача виплатити остаточний
разрахунок в повному обсязі та
середній заробіток за час затримки по
день фактичного розрахунку та
моральну шкоду.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду міста Кривого Рогу від
09 січня 2013 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 до Комунального
позашкільного мистецького
навчального закладу «Криворізька
міська художня школа № 3» про визнання
бездіяльності незаконною та про
зобов'язання виплатити заробітну
плату та середній заробіток за час
затримки відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_4
ставить питання про скасування рішення
суду, оскільки судом не встановлені
обставини, які мають значення для
вирішення справи та висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

При вирішенні спору судом встановлено,
що позивача ОСОБА_4 було прийнято на
роботу за сумісництвом на посаду
сторожа наказом № 11 від 01.03.2006 року з
оплатою згідно штатного розпису.
Наказом № 70 від 17.12.2012 року ОСОБА_4 було
звільнено з роботи за сумісництвом
01.01.2013 року на підставі ст. 43-1 КЗпП
України.

Позивач виконувала свої обов'язки на
підприємстві до 01.01.2013 року, після чого
не прийняла зміну з шостої ранку та
була відсутня на робочому місці 01.01.2013
року до кінця зміни, у зв'язку з чим не
передавала зміну наступному
працівнику.

Відмовляючи в задоволенні позову про
стягнення заборгованості по
заробітній платі на підставі ст. 116 КЗпП
України та стягнення середньої
заробітної плати за затримку
розрахунку при звільненні згідно ст. 117
КЗпП України суд першої інстанції
правильно виходив з недоведеності щодо
виконання трудових обов'язків
позивачем 01.01.2013 року.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ч.1 ст. 19
Закону України «Про оплату праці»
працівники, які працюють за
сумісництвом, одержують заробітну
плату за фактично виконану роботу.

Позивачем не надано обґрунтованих та
належних доказів, щодо виконання
трудових обов'язків 01.01.2013 року, які б
спростували письмові докази, які були
предметом дослідження в судовому
засіданні та містяться в матеріалах
справи і пояснення свідків щодо не
виконання трудових обов'язків
позивачем в зазначену дату та висновки
суду з цього питання.

Колегія суддів, вважаючи, факт
відсутність порушення законних прав
позивача встановленим, так як
позивачем не доведені позовні вимоги
щодо визнання бездіяльності
незаконною та про зобов'язання
виплатити заробітну плату та середній
заробіток за час затримки, дійшла
висновку, що підстави для
відшкодування відповідачем моральної
шкоди позивачу відсутні, оскільки
положення ст. 237-1 КЗпП України
передбачають вчення цих дій при
порушенні законних прав працівника.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
переоцінки висновків суду та незгоди з
оцінкою доказів судом.

За таких обставин, колегія суддів,
вважає, що рішення суду винесено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку з чим, апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Центрально-Міського
районного суду міста Кривого Рогу від
09 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: