АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М.В.

суддів: Бреславського О.Г.,
Половінкіної Н.Ю.

секретар Скрипник С.В.

за участю: представника ПАТ КБ
«ПриватБанк» Бацей Т.М., ОСОБА_2 та
представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
заподіяної працівниками при виконанні
трудових обов'язків, за апеляційною
скаргою публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на рішення
Першотравневого районного суду м.
Чернівців від 10 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівниками при виконанні трудових
обов'язків, посилаючись на те, що
відповідачі були прийняті на роботу на
підставі наказів про прийом на посаду,
з кожним з відповідачів було укладено
договір про повну матеріальну
відповідальність. При завершенні
операційного касового дня 17.05.2006 року
завідуючою касою Чернівецької філії
ПриватБанку ОСОБА_4 при перерахуванні
готівкових коштів, які були здані їй
касирами операційної каси, було
встановлено недостачу готівки у сумі 10
000 доларів США. На момент спричинення
шкоди відповідачі працювали в
Чернівецькій філії ПриватБанку
касирами операційної каси та вечірньої
каси. 16.05.2006 року з готівкою працювали
касир операційної каси ОСОБА_2 та касир
вечірньої каси ОСОБА_3 На даний час
відповідачі звільнені.

Вказує, що перевіркою встановлено, що
під час виконання своїх службових
обов'язків 16.05.2006 року та 17.05.2006 року
відповідачами порушено встановлений
Обліковою політикою порядок
здійснення касових

____________________________________________________________________

22ц-348/2014 р.
Головуючий у 1нстанції Скуляк
І.А.

Категорія 54
доповідач Савчук М.В.

оерацій та роботи з цінностями, їх
службові інструкції, що призвело до
незабезпечення цими особами
збереження грошових цінностей, які
були надані їм у підзвіт.

Просив стягнути з відповідачів на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі
Чернівецької філії солідарно суму
спричиненої ними шкоди у розмірі 10 000
доларів США, що згідно офіційного курсу
Національного банку України становить
50500 грн. Вирішити питання щодо судових
витрат.

Рішенням Першотравневого
районного суду м. Чернівців від 10
грудня 2013 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги позивача в
повному обсязі.

Посилається на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, недоведеність обставин
справи, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд у порушення вимог
статей 212-215 ЦПК України не визначився з
характером спірних правовідносин, так
як цивільне законодавство в деліктних
зобов'язаннях передбачає презумпцію
вини, яка в процесі розгляду справи
відповідачами не спростована, а, отже,
вона є юридичною підставою для
висновку про наявність вини
заподіювача шкоди.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 та
відповідачка ОСОБА_2 просять
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін, оскільки вважають рішення суду
першої інстанції законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Ухвалюючи рішення у справі, судом
першої інстанції було повно і всебічно
з'ясовані обставини справи, дана вірна
оцінка зібраним по справі доказам та
правильно застосовані до даних
правовідносин норми матеріального
права.

Відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що в ході досудового слідства в
порядку кримінального провадження не
встановлено будь-яких доказів того, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 будучи працівниками
банку 17 травня 2006 року присвоїли 10 000
доларів США та відповідно до ст. 60 ЦПК
України позивач не надав суду належних
доказів на підтвердження позовних
вимог.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції.

Судом було установлено, що
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були
прийняті на роботу в Чернівецьку філію
ПриватБанку касирами операційної каси
та вечірньої каси на підставі наказів
про прийом на посаду: ОСОБА_3 - наказ від
21.02.2006 року № 31 - ОС, ОСОБА_2 - наказ від
14.06.2005 року № 95 - ОС. На даний час
відповідачі звільнені. З кожним з
відповідачів було укладено договір про
повну матеріальну відповідальність: з
ОСОБА_3 від 17.02.2006 року № 492, з ОСОБА_2 від
13.06.2005 року № 368.

Представник позивача вказує, що при
завершенні операційного касового дня
17.05.2006 року завідуючою касою
Чернівецької філії ПриватБанку ОСОБА_4
при перерахуванні готівкових коштів,
які були здані їй касирами операційної
каси, було встановлено недостачу
готівки в сумі 10 000 доларів США. 16.05.2006
року з готівкою працювали касир
операційної каси ОСОБА_2 та касир
вечірньої каси ОСОБА_3

Дані факти розглядалися в порядку
кримінального провадження. Постановою
про закриття кримінальної справи щодо
особи від 18 жовтня 2007 року, винесеної
старшим слідчим прокуратури
Першотрпавневого району м. Чернівці,
кримінальну справу, порушену відносно
ОСОБА_3, закрито за відсутністю і її
діях складу злочинів, передбачених ст.
367, ст. 191 та ст. 358 КК України. Постановою
про закриття кримінальної справи щодо
особи від 15 травня 2010 року, винесеної
старшим помічником прокурора
Першотравневого району м. Чернівці,
кримінальну справу порушену відносно
ОСОБА_2 за ознаками злочинів,
передбачених ст.ст. 191 ч. 4, 358 ч. 1, 197 КК
України, закрито за відсутністю і її
діях складу злочину.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП
працівники несуть матеріальну
відповідальність за пряму дійсну
шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації внаслідок
порушення покладених на ним трудових
обов'язків і за умови, коли така шкода
заподіяна підприємству, установі,
організації винними протиправними
діями (бездіяльністю) працівника.

Згідно п. 1 ст. 134 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли між працівником і
підприємством, установою, організацією
відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу
укладено письмовий договір про взяття
на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілісності майна та
інших цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

В ході розгляду справи не
встановлено будь-яких доказів того, що
Банку заподіяна шкода і заподіяна
шкода є результатом винних
протиправних дій (бездіяльності)
відповідачів.

Доводи апеляційної скарги про те,
що в процесі розгляду справи
презумпція вини, яка передбачена в
деліктних зобов'язаннях, відповідачами
не спростована і вона є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини заподіювача шкоди, є
необґрунтованими, оскільки
матеріалами справи та висновками
досудового слідства було встановлено
відсутність вини відповідачів у
заподіянні шкоди Банку. Окрім того, в
постанові про закриття кримінальної
справи, порушеної відносно ОСОБА_2,
зазначено про відсутність недостачі
по касі ОСОБА_2 в сумі 10 000 доларів США,
тому вказувати про те, що діями ОСОБА_2
спричинена шкода Банку на вказану
суму немає ніяких підстав, так як такої
шкоди не будо заподіяно.

З постанови про закриття
кримінальної справи відносно ОСОБА_3,
закрито за відсутністю в її діях складу
злочинів, передбачених ст. 367, ст. 191 та
ст. 358 КК України, вбачається, що в діях
ОСОБА_3 вбачається ознаки
дисциплінарного проступку, що
виразилися у недотриманні нею вимог
діючих правил ведення касових операцій
і ці дії не перебувають в прямому чи
опосередковому причинному зв'язку із
виниклою нестачею валютних коштів.

Вказані постанови про закриття
кримінальних справ не скасовано.

Безпідставним є посилання апелянта
на порушення судом норм процесуального
права без наведення конкретних
фактів.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для його скасування,а тому відповідно
до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України ,
колегія суддів ,-

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Першотравневого
районного суду м. Чернівців від 10
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді :