СУД МІСТА КИЄВА
вул. Солом»янська, 2-А
Справа № 22- ц/ 796/517 /2014 р.
Головуючий у 1 інстанції - Калініченко
Доповідач - Мараєва Н.Є.
29.01.2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м.Києва в складі :
Головуючого - Мараєвої Н.Є.,
Суддів - Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.
При секретарі - Онищенко О.С.
Розглянули у відкритому судовому
засіданні в м.Києві
Цивільну справу за апеляційною
на рішення Голосіївського районного
суду м.Києва від 24.10.2013 р.
в справі за позовом ОСОБА_1 до
Національної академії аграрних
наук України, Інституту картоплярства
НААН України, 3-особи : в.о. президента
України Петриченко Василь Фролович,
в.о. директора Інституту картоплярства
України Кравченко Олексій
про визнання наказів недійсними,
поновлення на роботі, стягнення
час вимушеного прогулу
заслухавши доповідь судді Мараєвої
Н.Є., пояснення осіб, які з"явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -
Рішенням Голосіївського районного
суду м.Києва від 24.10.2013 р. відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Національної академії аграрних наук
України, Інституту картоплярства НААН
України, 3-особи : в.о. президента НААН
України Петриченко В.Ф., в.о. директора
Інституту картоплярства НААН України
Кравченко О.А. про визнання наказів
недійсними, поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу.

В апеляційній скарзі на зазначене
рішення представник позивача просить
це рішення скасувати та постановити
нове, яким позов задовольнити,
посилаючись на його незаконність,
зокрема, на те, що суд неповно з"ясував
обставини справи, не дав належної
оцінки доказам, порушив норми
матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Постановлюючи рішення суд виходив,
зокрема, з того, що порушення вимог
КзпП України при звільненні позивача
не було, що позивачем не доведено своїх
позовних вимог, тому, дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову.

Такі висновки суду відповідають
вимогам закону, підтверджуються
матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, наказом №451-к від
31.10.2011 р. НААНУ позивача було
призначено з 1.11.2011 р. виконуючим
обов»язки директора Інституту
картоплярства НААНУ (а.с.11).

04.07.2012р. НААНУ для проведення перевірки
науково-виробничої діяльності
Інституту картоплярства НААНУ за І
півріччя 2012 року було створено комісію
у складі 5 осіб, про що було видано
відповідний наказ №166 (а.с. 152 т.1).

Актом перевірки науково-виробничої
діяльності Інституту картоплярства
НААНУ за І півріччя 2012 року у період з 06
по 09 липня 2012 року було визнано
науково-виробничу та
фінансово-господарську діяльність
директора Інституту картоплярства
НААНУ ОСОБА_1 незадовільною. Серед
підстав визнання роботи позивача
незадовільною комісією, серед іншого,
було зазначено низький рівень
використання наявних
сільськогосподарських угідь;
порушення методик закладки картоплі, а
саме значно пізніше оптимальних
строків, що негативно вплине на рівень
продуктивності посівів і відповідно на
результати досліджень; порушення
методичного характеру; незабезпечення
надходження коштів від реалізованої
продукції; відсутність колективного
договору; складну моральну обстановку
у трудовому колективі, звільнення ряду
науковців без узгодження з Вченою
радою та профспілкою.

06.07.2012 р. Вченою радою Інституту
картоплярства НААНУ на засіданні
оформленому протоколом №7, за
результатами обговорення
господарської діяльності Інституту
картоплярства НААНУ роботу Інституту
за перше півріччя 2012 року визнано
недостатньою, а роботу директора -
незадовільною (а.с.76-80 т.2).

Суд правильно вважав, що вказаним
протоколом №7 встановлено, що позивач
просив надати квотум довіри на три
місяці для перегляду позиції та
налагодження ситуації в колективі, і
тим самим визнав факт неналежної,
розлагодженої ситуації в колективі.

Відповідно до витягу з протоколу №17
від 10.07.12 р. засідання Бюро Відділення
рослинництва, керівництвом НААНУ було
запропоновано звільнити від виконання
обов'язків директора Інституту
картоплярства ОСОБА_1 з 10.07.12 р. за
суттєві недоліки в роботі (а.с.9).

12.07.2012 р. наказом НААНУ «Про ОСОБА_1»
№180-к прийнято рішення про звільнення
позивача з посади виконуючого
обов'язки директора Інституту
картоплярства НААНУ у зв'язку з
невідповідністю займаній посаді п.2
ч.1ст.40 КЗпП України (а.с 10).

Підставою для видання вказаного
наказу про звільнення позивача з
роботи було рішення Відділення
рослинництва від 10.07.2012 р. (прокол №17),
акт перевірки науково-виробничої
діяльності інституту картоплярства
НААНУ за І півріччя 2012 р., витяг з
протоколу засідання Вченої ради
Інституту картоплярства НААНУ від
6.07.2012 р. (прокол №7).

19.07.2012 р. на виконання Наказу НААНУ №180-к
від 12.07.2012 р. в.о. директора Інституту
картоплярства О.А. Кравченком було
видано наказ № 45-к, яким позивача було
звільнено з роботи (а.с.11-а, т.1).

Згідно листка непрацездатності серія
АВІ №154821 з 11.07.12 р. по 18.07.2012 р. позивач
хворів (а.с.26).

Трудові відносини з позивачем
фактично були припинені на підставі
наказу №45-к по Інституту
картоплярства НААНУ виданого 19.07.2012
року, тобто, не в період тимчасової
непрацездатності, у зв'язку з чим
посилання позивача на порушення ч.3 ст.
40 КЗпП України суд вважав
необґрунтованими та відхилив.

Також судом встановлено, що позивачу
19.07.2012 р. було передано на ознайомлення
оспорюваний наказ НААНУ від 12.07.2012 р.
№180-к, акт перевірки науково-виробиичої
діяльності Інституту картоплярства
НААНУ за І півріччя 2012 року, витяг з
протоколу засідання Бюро Відділення
рослинництва №17 від 10.07.12 р., витяг з
протоколу засідання Вченої ради
Інституту картоплярства НААНУ №7 від
06.07.12р., оспорюваний наказ №45-к від 19.07.12
р., однак, позивач відмовився від їх
отримання, що підтверджується актами
№1, 2, З, 4, 5, складеними 19.07.12р. комісією з
працівників відповідача.

Позивач відмовився отримати трудову
книжку, про що також було складено
відповідний акт (а.с.65, т.1), мотивуваши
це тим, що він не згоден зі
звільненням. Трудову книжку було йому
направлено поштою.

Також, заперечуючи проти звільнення
зазначав, що наказ про звільнення було
видано не НААНУ, а Інститутом
картоплярства, який не має таких
повноважень, що його звільнили у
період тимчасової непрацездатності.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представники відповідачів
зазначали, що Інститутом
картоплярства був фактично
продубльований наказ НААНУ від 12.07.202 р.,
що в НААНУ не могли знати, про те, що
позивач хворіє, оскільки, він працював
в Інституті картоплярства, а не
безпосередньо в НААНУ, що фактично
трудові відносини з ним були припинені
19.07.2012 р., і було видано наказ про його
звільнення.

Крім того, представником НААНУ було
надано до апеляційної інстанції наказ
від 24.01.2014 р. про внесення змін до
наказу НААН від 12.07.2012 р. № 180-к, а саме :
у зв»язку видачею позивачу
лікарняного листка, датою його
звільнення було вказано 19.07.2012 р. (а.с.245).

Судом було перевірено дотримання вимог
трудового законодавства при
звільненні позивача, було запитано
згоду профспілкового комітету ППО
Інституту картоплярства, яким 11.12.2012 р.
було надано відповідну згоду на
звільнення позивача з посади підставі
п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України (у зв»язку із
невідповідністю займаній посаді або
виконуваній роботі внаслідок
недостатньої кваліфікації, які
перешкоджають продовженню даної
роботи), т.2, а.с.100-101.

Згідно п.2, ч.1 ст.40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку виявленої
невідповідності працівника займаній
посаді або виконуваній роботі
внаслідок недостатньої кваліфікації
або стану здоров'я, які перешкоджають
продовженню даної роботи, а так само, в
разі відмови у наданні допуску до
державної таємниці або скасування
допуску до державної таємниці, якщо
виконання покладених на нього
обов'язків вимагає доступу до
державної таємниці.

Згідно п.21 постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06.11.92 р.
при розгляді справ про звільнення за п.2
ст.40 КЗпП суд може визнати правильним
припинення трудового договору в тому
разі, якщо встановить, що воно
проведено на підставі фактичних даних,
які підтверджують, що внаслідок
недостатньої кваліфікації працівник
не може належно виконувати покладених
на нього трудових обов'язків і
неможливо його перевести, за його
згодою, на іншу роботу. З цих підстав,
зокрема, може бути розірваний трудовий
договір з керівником підприємства,
установи, організації або підрозділу у
зв'язку нездатністю забезпечити
належну дисципліну праці у відповідній
структурі.

Як встановлено судом, актом перевірки
науково-виробничої діяльності
Інституту картоплярства НААНУ за І
півріччя 2012 року у період з 06 по 09 липня
2012 р. було визнано науково-виробничу та
фінансово-господарську діяльність
директора Інституту картоплярства
НААНУ ОСОБА_1 незадовільною. Серед
підстав визнання роботи позивача
незадовільною комісією серед іншого
було зазначено низький рівень
використання наявних
сільськогосподарських угідь,
порушення методик закладки картоплі, а
саме, значно пізніше оптимальних
строків, що негативно вплине на рівень
продуктивності посівів і відповідно на
результати досліджень; порушення
методичного характеру; незабезпечення
надходження коштів від реалізованої
продукції; відсутність колективного
договору; складну моральну обстановку
у трудовому колективі, звільнення ряду
науковців без узгодження з Вченою
радою та профспілкою.

Будь-яких достатніх, достовірних,
допустимих та належних доказів, які б
спростовували факти викладені в
зазначеному акті перевірки позивачем
суду не надано.

Тому, суд першої інстанції дійшов
обгрунтовано висновку, що позивач під
час виконання обов'язків директора
Інституту картоплярства НААНУ проявив
нездатність забезпечити належну
дисципліну праці, не забезпечив
належне виконання покладених на нього
Статутом завдань та обов'язків. Тобто,
що факт порушення позивачем трудових
обов'язків мав місце, що
підтверджується матеріалами справи,
тому, вбачається наявність правових
підстав для звільнення позивача за п.2
ч.1 ст.40 КЗпП України.

Суд також правильно вважав, що не
можуть бути взяті до уваги доводи
позивача щодо підробки протоколу №17,
який було складено Бюро відділення
Інституту картоплярства НААНУ 10.07.12 р.,
оскільки, вони не підтверджуються
належними і допустимими доказами.

Крім того, суду не надано жодного
доказу, який би підтверджував, що
протокол №17 від 10.07.12 р. станом на день
розгляду справи скасований, визнаний
недійсним або щодо його підробки
відкрито кримінальне провадження у
встановленому КПК України порядку.

Суд також обгрунтовано не взяв до
уваги заперечення позивача щодо
обставин викладених в акті перевірки
науково-виробничої діяльності
Інституту картоплярства НААНУ за І
півріччя 2012 р. , оскільки, вони не
знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні.

Так суд правильно вважав, що НААНУ є
засновником Інституту картоплярства
НААНУ, у зв'язку з чим мала право на
призначення комісії для проведення
перевірки діяльності підпорядкованого
Інституту та відповідно приймати
рішення за результатами аналізу
проведеної перевірки.

Актом перевірки науково-виробничої
діяльності Інституту картоплярства
НААНУ за І півріччя 2012 р. факт
незадовільної науково-виробничої та
фінансово-господарської діяльності
Інституту картоплярства НААНУ
встановлено на підставі аналізу
науково-виробничої та
фінансово-господарської діяльності
інституту за період, очолюваний
позивачем.

Суд правильно зазначав, що не має
правових підстав втручатися в
науково-виробничу та
фінансово-господарську діяльність
Інституту картоплярства НААНУ, а
відсутність будь-яких достатніх
допустимих, достовірних та належних
доказів того, що викладені у вказаному
акті перевірки дані не відповідають
дійсності, є підставою вважати
вказаний акт належним доказом, що
підтверджує факт незадовільної
науково-виробничої та
фінансово-господарської діяльності
Інституту картоплярства НААНУ за І
півріччя 2012 року.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суд правильно дійшов
висновку щодо відсутності підстав для
задоволення позовних вимог.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини
справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам
закону, підтверджуються матеріалами
справи.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують. Підстав для
скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 312-315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити,
а рішення Голосіївського районного
суду м.Києва від 24.10.2013 р. - залишити без
змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Судді :