Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2014 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді - Виноградової Н.В.,

при секретарі судового засідання - Голованець Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, законний представник - ОСОБА_3, треті особи: Державний нотаріус Другої Одеської державної нотаріальної контори Арабаджи Катерина Георгіївна, Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 року ПАТ «Марфін Банк» звернулося до суду із позовом, яким просило визнати недійсним договір купівлі-продажу житлової квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник ПАТ «Марфін Банк» позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечував, про що подав заяву і просив розглянути спір у його відсутність.

Представник законного представника відповідача ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість, незаконність та недоведеність обставин, на які посилається позивач.

Третя особа на боці відповідачів державний нотаріус Другої Одеської державної нотаріальної контори Арабаджи Катерина Георгіївна просила розглянути спір у її відсутність, до суду надіслала заяву, в якій просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на законність вчинених нею нотаріальних дій.

Треті особи на боці відповідачів представники Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з'явилися, були сповіщені належним чином.

Заслухавши думки та правові обґрунтування сторін, дослідивши наявні у справі матеріали, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 31 липня 2013 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2, яка діяла за згодою свого піклувальника ОСОБА_3, з дозволу органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (розпорядження від 31 липня 2013 року № 411), уклали договір купівлі-продажу трикімнатної житлової квартири АДРЕСА_1, посвідчений державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Арабаджи Катериною Георгіївною, зареєстрований в реєстрі за № 3-1487, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 1951401 (Т. 1 аа.с. 37 - 39; Т. 2 аа.с. 15 - 16, 20).

Перед посвідченням вказаного договору купівлі-продажу від 31 липня 2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 3-1487, державний нотаріус Другої Одеської державної нотаріальної контори Арабаджи Катерина Георгіївна здійснила низку реєстраційних та нотаріальних дій.

Інформаційна довідка від 31 липня 2013 року, індексний № 7335147, сформована державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Арабаджи Катериною Георгіївною, містить відомості про пошук записів щодо об'єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Відомості щодо вказаного об'єкту нерухомості були наявні лише в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, і відповідно були відсутні в Державному реєстрі іпотек та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (Т. 2 аа.с. 29 - 30).

Пересвідчившись у відсутності перешкод для реєстрації прав власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державний нотаріус Другої Одеської державної нотаріальної контори Арабаджи Катерина Георгіївна здійснила державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31 липня 2013 року, індексний номер 7336388, на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: 016257, виданого 16 листопада 2001 року Управлінням житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому, та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 4613750 від 31 липня 2013 року, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване право приватної власності за наступним власником: ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2, виданий 05 лютого 1996 року, видавник: Суворовський РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, країна громадянства: Україна, адреса: АДРЕСА_1, знято з реєстрації місця проживання 30 липня 2013 року (Т. 2 а.с. 31).

Після реєстрації прав власності, державний нотаріус Другої Одеської державної нотаріальної контори Арабаджи Катерина Георгіївна здійснила перевірку реєстрації вказаного права власності та обтяжень на вказаний об'єкт нерухомості - житлову квартиру АДРЕСА_1.

Інформаційна довідка від 31 липня 2013 року, індексний № 7338042, сформована державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Арабаджи Катериною Георгіївною, містить відомості про пошук записів щодо об'єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Відомості щодо вказаного об'єкту нерухомості були наявні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, і були відсутні в Державному реєстрі іпотек та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (Т. 2 аа.с. 32 - 33).

Крім того, було здійснено перевірку обтяжень рухомого майна. Згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави № 41452857 від 31 липня 2013 року за параметрами запиту: «усі типи обтяжень, ОСОБА_1, НОМЕР_1» - інформація відсутня (Т. 2 а.с. 27).

Параметри запиту у пошуковій системі вказаних вище Реєстрів відповідали прізвищу, імені та по батькові власниці житлової квартири АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_1, документованої паспортом громадянина України серії НОМЕР_2, виданим Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 05 лютого 1996 року та її реєстраційному номеру облікової картки платника податків - НОМЕР_1, та найменуванню об'єкта нерухомого майна - квартира АДРЕСА_1 (Т. 2 а.с. 23, 27, 29 - 30, 32 - 33).

Таким чином, на момент укладання і посвідчення договору купівлі-продажу житлової квартири АДРЕСА_1, відчужувач цього об'єкту нерухомості був наділений повним обсягом правоздатності і дієздатності щодо вчинення вказаного правочину, що було перевірено і посвідчено державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Арабаджи Катериною Георгіївною до підписання вказаного договору купівлі-продажу квартири від 31 липня 2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 3-1487.

Посилаючись на порушення вимог ч. 1 і ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України позивач ПАТ «Марфін Банк» стверджував, що відчужувач за договором купівлі-продажу від 31 липня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1487, громадянка ОСОБА_1, уклала вказаний договір з порушенням норм ЦК України, інших законодавчих актів України, порушила моральні засади суспільства, не мала повного обсягу дієздатності на момент укладання вказаного правочину.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував на існування арешту та заборони відчуження всього майна, яке належить ОСОБА_6, внесеного старшим державним виконавцем Першого Суворовського районного відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та заборони на їх відчуження 07 червня 2013 року (Т. 1 а.с. 34 - 35).

Дослідивши витребуване з Першого Суворовського районного відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції виконавче провадження № 38060303, суд встановив, що вказане виконавче провадження було відкрите постановою старшого державного виконавця Першого Суворовського районного відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 25 травня 2013 року, у зв'язку із примусовим виконанням рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 25 листопада 2011 року, на підставі виконавчого листа № 2-4270/2011, виданого Суворовським районним судом міста Одеси 23 квітня 2013 року, і заяви стягувача ПАТ «Марфін Банк» № 2049/01 від 15 травня 2013 року, стосовно ОСОБА_6 (Т. 1 аа.с. 24 - 27, 131, 132, 134).

В межах цього виконавчого провадження № 38060303 старшим державним виконавцем Першого Суворовського районного відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03 червня 2013 року, про що 07 червня 2013 року в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно були внесені відомості про реєстрацію арешту майна ОСОБА_6 (Т. 1 аа.с. 139, 149 - 150). Відомості про одержання боржником вказаних документів в матеріалах виконавчого провадження № 38060303 відсутні.

Таким чином, вказані вище правові документи, складені у цивільному і виконавчому провадженні можуть створювати певні юридичні наслідки тільки для тієї особи, стосовно якої вони були постановлені, тобто для громадянки ОСОБА_6, і не можуть створювати жодних юридичних наслідків для громадянки ОСОБА_1, яка виступила суб'єктом нотаріальних правовідносин (Т. 1 а.с. 73; Т. 2 аа.с. 15 - 34).

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У зв'язку із тим, що в судовому засіданні представник позивача ПАТ «Марфін Банк» надав пояснення, із яких не вбачається, які саме норми ЦК України, які саме норми інших законодавчих актів, і яких саме законодавчих актів, які саме норми моральності порушили відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 під час укладання договору купівлі-продажу від 31 липня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1487, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 26 ЦК України фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені ЦК України, іншим законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 28 ЦК України, абз. 3 п. 6 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, фізична особа набуває прав та обов'язків під своїм ім'ям. Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, імені та по батькові, які заносяться на першу сторінку паспорту громадянина України.

Згідно п. 1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, документом, що посвідчує особу громадянина України є паспорт, який є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьої особою на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

На підставі положень пп. 1, 2 Глави 3 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, ч. 2 і ч. 3 ст. 43 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ при вчиненні нотаріальної дії нотаріус встановлює особу, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії, за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина - учасника цивільно-правових відносин.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Відповідно до положень п. 1 Глави 4 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, дієздатність громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії перевіряється нотаріусом на підставі наданих документів, передбачених ст. 43 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ, що підтверджують його вік, а також на підставі переконаності нотаріуса в результаті проведеної розмови та роз'яснення наслідків вчинення нотаріальної дії у здатності цієї особи усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз'яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії.

Згідно ч. 2 ст. 32, п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 71 ЦК України, пп. 3.5., 3.6. Глави 1 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, правочини від імені неповнолітніх осіб можуть бути посвідчені за умови, якщо вони вчинені за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальника та з дозволу органів опіки та піклування. Справжність підпису(ів) батьків (усиновлювачів) або піклувальника на заяві про їх згоду на посвідчення правочинів від імені неповнолітніх, повинна бути засвідчена нотаріально.

Відповідно до положень пп. 1.1., 1.2., 1.7., 1.9. Глави 2 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, правочин про відчуження майна посвідчується на підставі правовстановлюючих документів і за умови наявності витягів та довідок, що посвідчують, визначені в цьому Порядку, юридичні факти.

Згідно пп. 2.1., 2.4. Глави 2 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, при підготовці до посвідчення правочинів про відчуження нерухомого майна нотаріусом перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна, а також відсутність обтяження нерухомого майна іпотекою, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як передбачено ч. 6 ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV, нотаріус при вчиненні нотаріальних дій користується інформацією з Державного реєстру прав, порядок доступу до якого встановлює Міністерство юстиції України.

Відповідно до положень пп. 1.2., 1.5. Порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 серпня 2011 року за № 1936а/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 серпня 2011 року за № 963/19701, в редакції із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року № 1841/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2012 року за № 2114/22426, що діяв на момент посвідчення договору купівлі-продажу від 31 липня 2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 3-1487, нотаріус здійснює пошук відомостей про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна у Державному реєстрі прав. За результатами такого пошуку нотаріус формує витяг з Державного реєстру прав, який залишається у справі державної нотаріальної контори.

Пошук необхідних відомостей у Державному реєстрі прав здійснюється відповідно до Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна, або за адресою об'єкта нерухомого майна, або за номером запису.

Відповідно до положень пп. 1, 2, 4 п. 11 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна. У тому разі, коли відомості про реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у заяві (запиті) не зазначаються, пошук у Державному реєстрі праві відомостей може здійснюватися за такими ідентифікаторами, як ідентифікаційні дані фізичної особи (прізвище, ім'я, по батькові, податковий номер); адреса об'єкта нерухомого майна; номер запису.

Положеннями п. 4 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року № 1844/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2102/22414, передбачено, що пошук записів про обтяження речових прав на нерухоме майно у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек може здійснюватися за такими ідентифікаторами, як номер об'єкта нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, місцезнаходження об'єкта нерухомого майна, ідентифікаційними даними фізичної особи, а саме за її прізвищем, іменем, та по батькові, податковим номером.

Під час судового розгляду справи судом не встановлено порушень вказаних вище нормативно-правових актів, тому суд приходить до висновку, що державний нотаріус Другої Одеської державної нотаріальної контори Арабаджи Катерина Георгіївна, та сторони договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_1, з одного боку, і ОСОБА_2, яка діяла за згодою свого піклувальника ОСОБА_3 та з дозволу органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, з іншого боку, на момент вчинення і посвідчення вказаного правочину діяли в межах норм права, передбачених ЦК України, Законом України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, Порядком доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 серпня 2011 року за № 1936а/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 серпня 2011 року за № 963/19701, в редакції із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року № 1841/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2012 року за № 2114/22426, Порядком використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року № 1844/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2102/22414.

На підставі положень, закріплених абзацем 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13 січня 2005 року № 2342-IV, якими визначається коло основних засад державної політики у сфері соціального захисту дітей-сиріт в частині захисту майнових, житлових та інших прав та інтересів таких дітей, суд, також, прийшов до висновку, що вказаний договір купівлі-продажу житлової квартири АДРЕСА_1 в місті Одесі, який було вчинено в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідає вимогам Законів України, основним засадам державної політики в сфері захисту майнових прав дітей-сиріт та засадам моральності українського суспільства.

Крім того, частиною 1 статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» від 02 червня 2005 року № 2623-IV встановлено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ст. 215 ЦК України правовою підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Суд вважає, що оспорюваний правочин був вчинений сторонами із додержанням вимог ст. 203 ЦК України, тому правові підстави, передбачені ст. 215 ЦК України, для визнання цього правочину недійсним відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 26, 28, 30, 32, 71, 203, 215 ЦК України, ст. ст. 3, 9, 16, 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-IV, ст. 43 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» від 02.06.2005 р. № 2623-IV, абзац. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005 р. № 2342-IV, пп. 1, 6 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, пп. 1, 2, 4 п. 11 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, пп. 1, 2 Глави 3 Розділу І, п. 1 Глави 4 Розділу І, пп. 3.5., 3.6. Глави 1 Розділу ІІ, пп. 1.1., 1.2., 1.7., 1.9., 2.1., 2.4. Глави 2 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, пп. 1.2., 1.5. Порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 серпня 2011 року за № 1936а/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 серпня 2011 року за № 963/19701, в редакції із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року № 1841/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2012 року за № 2114/22426, п. 4 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року № 1844/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2102/22414, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 64, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, законний представник - ОСОБА_3, треті особи: Державний нотаріус Другої Одеської державної нотаріальної контори Арабаджи Катерина Георгіївна, Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку через Суворовський районний суд міста Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя