№ 233/8642/13-ц
19 лютого 2014 року Костянтинівський
міськрайонний суд Донецької області у
головуючого судді
представника позивача
представника відповідачки
представника органу опіки
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Костянтинівка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа
орган опіки та піклування
Костянтинівської міської ради, «про
усунення перешкод у спілкуванні з
Позивач ОСОБА_1 звернулися до суду з
позовом до відповідачки ОСОБА_3 про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що з відповідачкою з 25 лютого 2009 року до
15 січня 2013 року він перебував у
зареєстрованому шлюбі, від якого є
спільна дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Після розірвання шлюбу відповідачка
разом із дитиною мешкає зі своєю
матір'ю і перешкоджає йому
спілкуватися з дитиною. Просив
зобов'язати відповідачку не чинити
йому перешкоди у спілкуванні з
малолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
встановивши періодичність його
спілкування з дитиною два дні на
тиждень у вихідні дні з 09.00 години до 19.00
години; визначити можливість спільного
відпочинку дитини з ним не менш ніж 2
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали у повному обсязі, при цьому
не заперечуючи проти встановлення
способів спілкування батька з дитиною,
запропонованих органом опіки та
Відповідачка ОСОБА_3 та її представник
ОСОБА_4 у судовому засіданні проти
встановлення способів спілкування
батька з дитиною, запропонованих
органом опіки та піклування, не
Представник органу опіки та піклування
Костянтинівської міської ради
Карпушин В.С. у судовому засіданні
вважав за доцільне встановити наступні
способи спілкування батька ОСОБА_1 з
дитиною ОСОБА_6: систематичні побачення
з 16 години в п'ятницю до 16 години в
суботу кожного тижня, з відвідуванням
місця проживання батька по АДРЕСА_1;
надати дозвіл на оздоровлення дитини
батьком щорічно строком до 3 тижнів під
час літніх місяців року.
Прокурор Дюміна О.М. у судовому
засіданні не заперечувала проти
встановити способів спілкування
батька ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_6,
запропонованих органом опіки та
піклування Костянтинівської міської
Вислухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши надані
докази по справі, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
У судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 з 25 лютого 2009 року до 15
січня 2013 року перебував у шлюбі з
відповідачкою ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб та
рішенням Костянтинівського
міськрайонного суду від 04 січня 2013 року
про розірвання шлюбу (а.с. 4, 6).

Від шлюбу позивач ОСОБА_1 та
відповідачка ОСОБА_3 мають сумісну
дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження (а.с. 5), і останні вказані у
даному свідоцтві батьками дитини.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований у
будинку АДРЕСА_2, фактично мешкає у
будинку по АДРЕСА_1, який має гарні
умови для проживання і виховання
дитини (а.с. 31, 32).

Висновком № 111/12 від 07 лютого 2014 року
орган опіки та піклування
Костянтинівської міської ради вважає
доцільним інтересам малолітньої
дитини встановити наступні способи
спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1: систематичні побачення з
16 години в п'ятницю до 16 години в суботу
кожного тижня, з відвідуванням місця
проживання батька по АДРЕСА_1; надати
дозвіл на оздоровлення дитини батьком
щорічно строком до 3 тижнів під час
літніх місяців року (а.с. 29).

Відповідно до ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 151 СК України батьки мають
переважне право перед іншими особами
на особисте виховання дитини. Стаття 153
СК України передбачає право матері,
батька та дитини на безперервне
спілкування між собою, крім випадків,
коли таке право обмежене законом.

Відповідно до вимог ст. 157 СК України
питання виховання дитини вирішується
батьками спільно. Той із батьків, хто
проживає окремо від дитини,
зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею, а той із батьків, з
ким проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвитку дитини,

Згідно ст. 159 СК України якщо той із
батьків, з ким проживає дитина, чинить
перешкоди тому з батьків, хто проживає
окремо, у спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення перешкод. Суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, що мають істотне
значення. В окремих випадках, якщо це
викликано інтересами дитини, суд може
обумовити побачення з дитиною
присутністю іншої особи.

Вирішуючи цей спір, суд виходить з того,
що мати і батько як власники права на
виховання дитини, не мають будь яких
переваг один перед одним і під час
розгляду спорів та розбіжностей, що
виникають між ними з приводу виховання
дитини, виступають як рівні суб'єкти
права. Це положення закріплено в ст. 51
Конституції України, відповідно до
якої «Кожен з подружжя має рівні права
і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Батьки
зобов'язані утримувати дітей до їх
повноліття».

У ст. 12 Закону України «Про охорону
дитинства» чітко визначені задачі та
напрямки у вихованні неповнолітніх
дітей їх батьками - «Виховання в сім'ї є
першоосновою розвитку особистості
дитини. На кожного із батьків
покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки та
особи, що їх замінюють, мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці».

Конвенція про права дитини, виходячи із
рівності прав матері та батька, у
пункті 1 статті 9 проголосила правило,
за яким дитина не повинна розлучатися з
батьками всупереч їх бажанню, за
винятком випадків, коли таке
розлучення необхідне в найкращих
інтересах дитини.

Враховуючи вищевикладене, з
урахуванням даних щодо особи позивача
і відсутності підстав для позбавлення
останнього права спілкування з
дитиною, а також інтересів та віку
дитини, суд вважає за доцільне позов
задовольнити частково: встановити
наступні способи спілкування ОСОБА_1 з
сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1:
систематичні побачення з 16 години в
п'ятницю до 16 години в суботу кожного
тижня, з відвідуванням місця
проживання батька по АДРЕСА_1; надати
дозвіл на оздоровлення дитини батьком
щорічно строком до 3 тижнів під час
літніх місяців року, при відсутності
медичних протипоказань у дитини.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 141, 150-153, 157, 159 Сімейного
кодексу України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа
орган опіки та піклування
Костянтинівської міської ради, «про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною» задовольнити частково.

Встановити наступні способи
спілкування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, з
сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1:
систематичні побачення з 16 години в
п'ятницю до 16 години в суботу кожного
тижня, з відвідуванням місця
проживання батька по АДРЕСА_1; надати
дозвіл на оздоровлення дитини батьком
щорічно строком до 3 тижнів під час
літніх місяців року, при відсутності
медичних протипоказань у дитини.

Вступна та резолютивна частини рішення
проголошені 19 лютого 2014 року. Повний
текст рішення виготовлений 25 лютого 2014
року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Костянтинівський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня його проголошення,
а особами, які не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя