У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
відділу освіти виконавчого комітету
Самбірської міської ради, треті особи:
ОСОБА_5, начальник відділу освіти
виконавчого комітету Самбірської
міської ради, ОСОБА_6, Самбірський
міський голова, Самбірська міська рада
Львівської області, про визнання
наказів незаконними та їх скасування,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди за касаційною скаргою відділу
освіти виконавчого комітету
Самбірської міської ради Львівської
області на рішення Старосамбірського
районного суду Львівської області від 6
вересня

2013 року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 16 червня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із позовом, у якому просив: визнати
незаконними та скасувати накази
відділу освіти виконавчого комітету
Самбірської міської ради № 510-к від 7
листопада 2012 року та № 520-к
від 14 листопада 2012 року; визнати
незаконними дії відділу освіти
виконавчого комітету Самбірської
міської ради, які полягали у ненаданні
йому відповіді на подану ним заяву 6
червня 2012 року про перевід та які
полягали у відмові у переводі на посаду
директора навчально-виховного
комплексу «Дошкільний навчальний
заклад-загальноосвітній навчальний
заклад» м. Самбора Львівської області;
зобов'язати відповідача поновити його
на роботі на посаді директора
середньої школи № 9 м.
Самбора Львівської області, а у випадку
реорганізації - на посаду директора
навчально-виховного комплексу
«Дошкільний навчальний заклад
- загальноосвітній навчальний заклад»
м. Самбора Львівської області;
зобов'язати відповідача надати йому
відповідь на подану ним заяву від
6 червня 2012 року та зобов'язати
перевести його з посади директора
середньої школи № 9 м. Самбора
Львівської області на посаду директора
навчально-виховного комплексу
«Дошкільний навчальний заклад -
загальноосвітній навчальний заклад» м.
Самбора Львівської області; стягнути з
відділу освіти виконавчого комітету
Самбірської міської ради середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу станом на 17 квітня 2013 року у
розмірі 16 228 грн. 23 коп. та відшкодувати
моральну шкоду у сумі 20
тис. грн, яку йому завдано
протиправними діями відповідача.

В обґрунтування позову зазначав, що з 4
березня 2000 року по
7 листопада 2012 року він працював
директором середньої школи
№ 9 м. Самбора Львівської області. 7
листопада 2012 року відділ освіти
виконавчого комітету Самбірської
міської ради видав наказ № 510-к, яким
його звільнено 7 листопада 2012 року з
посади директора середньої школи № 9
м. Самбора Львівської області у зв'язку
з реорганізацією даного закладу з
виплатою вихідної допомоги в розмірі
середнього місячного заробітку,
п. 1 ст. 40, ст. 44 КЗпП України. 14
листопада 2012 року відділом освіти
видано наказ № 520-к, яким його дату
звільнення відповідно до наказу
відділу освіти від 07 листопада 2012 року
№ 510-к визнано недійсною, звільнено
його, директора середньої школи № 9 м.
Самбора, 14 листопада 2012 року.

Вважає вищезазначені накази
незаконними та протиправними, оскільки
в установі, яку він очолював,
проводилася реорганізація. Посада
директора, яку він займав, не
скорочувалася, а тому дія його
трудового договору повинна бути
продовжена згідно з ч. 4 ст. 36 КЗпП
України.

Ураховуючи викладене, просив
задовольнити позов.

Ухвалою Старосамбірського районного
суду Львівської області від
24 грудня 2012 року відмовлено у відкритті
провадження у справі в частині
позовних вимог ОСОБА_4 про визнання
незаконними дії відділу освіти
виконавчого комітету Самбірської
міської ради, які полягали у ненаданні
йому відповіді на подану ним заяву 6
червня 2012 року про перевід та які
полягали у відмові у переводі на посаду
директора навчально-виховного
комплексу «Дошкільний навчальний
заклад-загальноосвітній навчальний
заклад» м. Самбора Львівської області,
та про зобов'язання відповідача надати
йому відповідь на подану ним заяву
від 6 червня 2012 року
та зобов'язати перевести його з посади
директора середньої школи № 9 м.
Самбора Львівської області на посаду
директора навчально-виховного
комплексу «Дошкільний навчальний
заклад - загальноосвітній навчальний
заклад» м. Самбора Львівської області.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Рішенням Старосамбірського районного
суду Львівської області
від 6 вересня 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 16 червня 2014
року, позов задоволено частково.

Визнано незаконними та скасовано
накази відділу освіти виконавчого
комітету Самбірської міської ради №
510-к від 7 листопада 2012 року «Про
звільнення ОСОБА_4» та № 520-к від 14
листопада 2012 року «Про зміну дати
звільнення ОСОБА_4». Поновлено ОСОБА_4
на роботі на посаді директора
навчально-виховного комплексу
«Дошкільний навчальний заклад -
загальноосвітній навчальний заклад» м.
Самбора Львівської області. Стягнуто з
відділу освіти виконавчого комітету
Самбірської міської ради на користь
ОСОБА_4 середній заробіток за час
вимушеного прогулу у сумі 29 571 грн 12
коп., але за мінусом з цієї суми
виплаченої вихідної допомоги у сумі 3 163
грн 13 коп., отриманої допомоги по
безробіттю за період з 22 листопада 2012
року по 5 вересня 2013 року та за
вирахуванням суми прибуткового
податку та інших обов'язкових платежів,
а також 1 тис. грн у рахунок
відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат. В іншій частині позову
відмовлено. Рішення в частині
поновлення ОСОБА_4 на роботі та в
частині стягнення заробітної плати в
межах місячного платежу звернуто до
негайного виконання.

У касаційній скарзі відділ освіти
виконавчого комітету Самбірської
міської ради Львівської області
просить скасувати судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд першої інстанції, з яким
погодився й суд апеляційної інстанції,
на підставі належним чином оцінених
доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК
України), дійшов правильного висновку
про те, що позов ОСОБА_4 підлягає
частковому задоволенню, керуючись при
цьому нормами ст. ст. 232, 233, 235, 237-1 КЗпП
України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити
оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділу освіти
виконавчого комітету Самбірської
міської ради Львівської області
відхилити.

Рішення Старосамбірського районного
суду Львівської області від 6
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 16
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник