Ухвала

іменем україни

13 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Гулька Б.І.,
Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет застави
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 24 листопада 2011
року, ухвалу Жовтневого районного
м. Дніпропетровська від 22 квітня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10
вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2009 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
2 квітня 2008 року між ним та ОСОБА_4 було
укладено кредитно-заставний договір,
відповідно до умов якого позичальник
отримав кредит у розмірі 10 186 доларів 35
центів США, з терміном повернення до 1
квітня 2013 року. У забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
договором відповідачем було передано в
заставу банку автомобіль марки Daewoo,
модель Nubira, 2003 року випуску, державний
номер НОМЕР_1. Оскільки відповідач
належним чином не виконував свої
зобов'язання за договором, утворилась
заборгованість у розмірі 9 302 долари 32
центи США, що еквівалентно
70 929 грн 39 коп.,

Ураховуючи наведене, позивач просив
передати в заклад банку шляхом
вилучення у відповідача належне йому
на праві власності зазначене майно, що
перебуває у заставі банку та у рахунок
погашення заборгованості за
кредитно-заставним договором звернути
стягнення на предмет застави.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 24
листопада 2011 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10
вересня 2013 року, позовні вимоги
ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.
Передано в заклад
ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення
у ОСОБА_4 належне йому на праві
власності заставлене майно: легковий
автомобіль марки DAEWOO, модель Nubira, 2003
року випуску, державний номер НОМЕР_1,
що належить на праві власності ОСОБА_4,
шляхом надання ПАТ КБ «ПриватБанк»
права укладати від імені ОСОБА_4
договір купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою - покупцем,
знявши автомобіль з обліку в органах
ДАІ України, а також надання
ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 22
квітня 2013 року заяву ОСОБА_4 про
перегляд заочного рішення залишено без
задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Касаційне провадження в частині
оскарження ухвали Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
24 листопада 2011 року слід закрити з
наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі, якщо
справа не переглядалась в апеляційному
порядку.

Ураховуючи, що касаційне провадження
за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від
22 квітня 203 року було відкрито
помилково, оскільки дана ухвала не
переглядалась в апеляційному порядку,
то касаційне провадження у справі у цій
частині слід закрити, касаційну скаргу
- повернути заявникові, а справу -
повернути до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Задовольняючи позов, суди на підставі
доказів, поданих сторонами, які
належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що відповідач порушив
умови кредитно-заставного договору, у
зв'язку з чим звернуто стягнення на
предмет застави для погашення
заборгованості, розмір якого
визначений вірно. Розмір пені
обчислено в межах вимог ст. 258 ЦК
України.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційне провадження за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
22 квітня 2013 року закрити.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на заочне
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 24 листопада 2011
року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10
вересня 2013 року відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від
24 листопада 2011 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 10 вересня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

Б.І. Гулько

Д.Д.
Луспеник