РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"26" лютого 2014 р.
м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі

головуючого - судді
Придачук О.А.

при секретарі -
Приходько Л.В.

за участю позивача -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ужгороді
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди в розмірі 10953,02 грн.,
витрат на юридичну допомогу в розмірі
1600,00 грн., а також судового збору в
розмірі 229,41 грн., мотивуючи свої
позовні вимоги тим, що 04 листопада 2010
року між ним та ОСОБА_2 було укладено
договір позики, відповідно до якого
відповідач отримав гроші в сумі 6000,00
грн., які, а також проценти за
користування коштами зобов'язався
повернути до 31 грудня 2010 року. Під час
передачі коштів відповідачем у
присутності двох свідків - ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 була написана розписка. Крім
того, у зв'язку із відсутністю власних
грошей позивач для того, щоб позичити
кошти ОСОБА_2, уклав з ПАТ «Комерційний
інвестиційний банк» договір кредиту за
овердрафтом під 24 % річних. ОСОБА_1 свій
борг банку повернув із заробітної
плати, заплативши за користування
кредитом 24% річних, що складає 1440,00 грн.
Однак у визначений термін ОСОБА_2 гроші
ОСОБА_1 не повернув, що і стало причиною
звернення позивача до суду з даним
позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав, надав
пояснення, аналогічні наведеним в
позовній заяві, просив стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну
шкоду в розмірі 10953,02 грн., з розрахунку:
6000,00 грн. - сума основного боргу, 1440,00
грн. - відсотки за користування
банківським кредитом, 285,00 грн. -
інфляційні, 540,00 грн. - три проценти
річних, 2688,02 грн. - неустойка (пеня);
витрати на юридичну допомогу в розмірі
1600,00 грн., а також судовий збір в розмірі
229,41 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився повторно, хоча про час і
місце розгляду справи був повідомлений
своєчасно і належним чином, про що
свідчить оголошення про виклик до суду
в газеті «Новини Закарпаття» № 20 (4191)
від 18 лютого 2014 року, про причини неявки
суд не повідомив, а тому суд вважає, що
справу слід вирішити на підставі
наявних у ній доказів та постановити
заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1,
виходячи із їх належності та
допустимості, суд приходить до
висновку, що позов є обґрунтованим та
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Як встановлено по справі, 04 листопада
2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
укладено договір позики, відповідно до
якого відповідач отримав гроші в сумі
6000,00 грн., які, а також проценти за
користування коштами, які нараховує
банк, зобов'язався повернути до 31
грудня 2010 року.

Під час передачі коштів відповідачем
була написана розписка.

У зв'язку із відсутністю власних грошей
позивач для того, щоб позичити кошти
ОСОБА_2, уклав з ПАТ «Комерційний
інвестиційний банк» договір кредиту за
овердрафтом № 02-3/3о-703 від 06 серпня 2010
року, зі сплатою 24 % річних за
користування овердрафтом, ліміт якого
становить 7000,00 грн.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 свій
борг банку повернув із заробітної
плати, заплативши за користування
кредитом 24% річних, що із суми, яку він
позивач ОСОБА_2 - 6000,00 грн. - складає 1440,00
грн.

Однак у визначений термін ОСОБА_2 гроші
ОСОБА_1 не повернув

Таким чином невиконання ОСОБА_2 своїх
зобов'язань перед ОСОБА_1 згідно
договору позики між фізичними особами
від 04 листопада 2010 року призвело до
виникнення у ОСОБА_2 заборгованості,
яка становить: 6000,00 грн. - сума основного
боргу, 1440,00 грн. - відсотки за
користування банківським кредитом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є право відношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином у відповідності до умов
договору та закону.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, серед яких,
зокрема, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 статті 1047 ЦК України
передбачено, що на підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

На підставі вищенаведеного суд
приходить до переконання, що з ОСОБА_2
слід стягнути на користь ОСОБА_1 суму
боргу в розмірі 7440,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо позичальник
своєчасно не повернув речі, визначені
родовими ознаками, він зобов'язаний
сплатити неустойку відповідно до
статей 549-552 цього Кодексу, яка
нараховується від дня, коли речі мали
бути повернуті, до дня їх фактичного
повернення позикодавцеві, незалежно
від сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею
є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
вимога позивача ОСОБА_1 щодо стягнення
з відповідача ОСОБА_2 суми пені в
розмірі 2688,02 грн. підлягає до
задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За таких обставин суд приходить до
переконання, що вимога позивача про
стягнення з відповідача річних
процентів від простроченої суми в
розмірі 540,00 грн. та інфляційних в
розмірі 285,00 грн. також підлягає до
задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

З таких обставин з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 слід стягнути 229,40 грн. судового
збору.

Разом з тим, що стосується вимоги
ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на
його користь 1600,00 грн. витрат на
юридичну допомогу, суд вважає, що така
вимога до задоволення не підлягає,
виходячи за наступного.

Як вбачається з договору про надання
послуг захисника в цивільному процесі
від 01 листопада 2013 року між адвокатом
ОСОБА_5 та ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_5
прийняв на себе зобов'язання щодо
виконання функцій захисника в
цивільному процесі та надання
юридичної допомоги для захисту прав,
свобод і законних інтересів в
цивільній справі за позовом ОСОБА_1

Згідно квитанції б/н від 03 листопада 2013
року за підписом та печаткою адвоката
ОСОБА_5, останній отримав від ОСОБА_1
1600,00 грн. за оплату юридичних послуг.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Враховуючи вищенаведену норму закону,
суд приходить до переконання, що у
задоволенні вимоги ОСОБА_1 про
стягнення з відповідача на його
користь 1600,00 грн. витрат на оплату
правової допомоги адвоката - слід
відмовити, оскільки жодних дій,
визначених у ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах», - адвокат
ОСОБА_5 не вчиняв.

Керуючись ст. ст. 16 ч. 2 п. 8, 22, 509, 526, 530, 610,
611, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 10, 14, 30,
60, 81, 88, 208, 209, 224, 226-228, 232, 233, 294 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1
суму боргу в розмірі 10953,02 (десять тисяч
дев'ятсот п'ятдесят три грн. 02 коп.) грн.
та судовий збір в розмірі 229,40 грн.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію заочного рішення направити
відповідачу рекомендованим листом із
повідомленням не пізніше трьох днів з
дня його проголошення.

Суддя:
Придачук О.А.