Справа № 195/1030/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2014 року с-ще
Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Кондус Л.А., при
секретарі - Горват Н.Є., за участю
представника позивача, відповідачів,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду сел.
Томаківка цивільну справу за позовом
Кредитної спілки «Християнська
Фортеця» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
кредитним договором та сплату
відсотків за прострочення грошового
зобов'язання,

ВСТАНОВИВ:

Кредитна спілка «Християнська
Фортеця» звернулася до суду з позовом
до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
стягнення солідарно заборгованості за
кредитним договором з відсотками за
прострочення грошового зобов'язання в
сумі 12867,72 гривень.

Позов обґрунтовано тим, що
правління спілки, керуючись Статутом,
Законом України «Про кредитні спілки»
та іншими нормативними актами,
прийняло рішення про прийняття до
членів спілки ОСОБА_1 та про надання
останній кредиту у розмірі 2500 грн. на
оформлення документів на землю на 12
календарних місяців зі сплатою
відсотків за користування кредитними
коштами із розрахунку 35,9 річних (2,99% на
місяць), що було скріплене кредитним
договором № 60306Ф/2007-К від 31.05.2010 року.

За умовами такого кредитного
договору відповідач ОСОБА_1
зобов'язувалася щомісячно сплачувати
основний платіж та відсотки рівними
частками у розмірі 283,13 грн. за
користування кредитом, однак
несвоєчасно сплачувала за
користування кредитними коштами, у
зв'язку з чим виникла заборгованість.

Також 31.05.2010 року з ОСОБА_2 було
підписано договір поруки №60306-П від
31.05.2010 року, за яким поручитель
зобов'язувалася нести
відповідальність перед кредитором у
повному обсязі витрати за Кредитним
договором № 60306Ф2007-К від 31.05.2010 року.

Позивач зазначає, що відповідачам
неодноразово надсилалися листи, за
місцем мешкання, та проводилися
телефонні розмови з вимогою про
повернення боргу, але відповіді на
листи вони не отримали та дій, які б
свідчили про бажання боржників
виплатити борг у добровільному порядку
не бачили.

Згідно п. 3.6 вказаного кредитного
договору у випадку несвоєчасного
повернення чергового платежу по
кредиту боржник виплачує підвищений
відсоток, що становить 145,4 відсотків
річних та нараховується з дня
виникнення прострочення по платежу за
кожен день.

Станом на 29.05.2014 року основна сума
заборгованості складає 1074,53 грн.

Відсоток за користування
кредитними коштами, з урахуванням
підвищеного відсотку за несвоєчасне
повернення суми кредиту складає 11793,19
грн.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Відповідачі в судовому засіданні
заперечують проти позовних вимог,
мотивуючи тим, що відповідач ОСОБА_1
належним чином виконала зобов'язання
за вказаним кредитним договором. При
цьому відповідач ОСОБА_1 додала, що вона
дійсно несвоєчасно розрахувалася з
позивачем за кредитним договором в
зв'язку з тяжким матеріальним
становищем, але у 2012 році за її згодою,
згідно копії письмового листа
позивача, з її заробітної плати
бухгалтерією за місцем її роботи
щомісячно проводились відрахування
заборгованості, а після повного
погашення боргу копію вказаного листа
було повернуто позивачу. Відповідач
ОСОБА_2 суду пояснила, що відповідач
ОСОБА_1 ніколи не відмовлялася
сплачувати суму боргу, яку повністю з
неї відрахували.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача та
відповідачів, суд дійшов наступного
висновку.

Як було доведено матеріалами справи
КС «Християнська Фортеця», як
фінансова установа, відповідно до
Закону України «Про кредитні спілки»
від 21.12.2001 року та свого Статуту 31.05.2010
року надала своєму члену ОСОБА_1, яка є
відповідачем у справі, кредит в сумі
2500 гривень, про що вони між собою
уклали договір кредиту № 60306Ф/2007-К від
31.05.2010 року строком на 12 місяців зі
сплатою відсотків за користування
кредитними коштами із розрахунку 35,9
річних, про що позичальник взяла на
себе обов'язок щомісячно сплачувати
основний платіж та відсотки рівними
частками по 283,13 грн. на місяць за
користування кредитом.

Крім того, 31.05.2010 року між позивачем
та відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір поруки №60306-П за умовами якого
остання зобов'язувалася взяти на себе
відповідальність у разі неналежного
виконання відповідачем ОСОБА_1
договору кредиту № 60306Ф/2007-К.

Однак, як стверджує позивач,
відповідачка ОСОБА_1 несвоєчасно
вносила платежі за користування
кредитними коштами, внаслідок чого
станом на 31.05.2014 року основна сума боргу
становить 1074,53 грн. та заборгованість
за відсотками складає в сумі 11793,19 грн.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Оскільки між сторонами укладено
строковий договір, а саме на термін 12
місяців, то усі умови договору, в тому
числі нарахування відсотків за
користування грошима, діють в межах
зазначеного строку. Після закінчення
терміну договору, сторона, яка порушує
умови договору відповідає у
відповідності з нормами ЦК України.
Зокрема, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Сторони довели суду, що відповідач
ОСОБА_1 надала згоду на те, щоб
бухгалтерія за місцем роботи
останньої, перераховувала оплату за
кредит із її заробітної плати. При
цьому до бухгалтерії Агрофірми
працівником кредитної спілки було
надіслано лист і розрахунок для
вирахування суми в розмірі 283,13 грн. із
заробітної плати.

З матеріалів справи суд вбачає, що
позивач безпідставно здійснив
нарахування відсотків за період після
закінчення строку договору в сумі 11793,19
грн.

Як вбачаться з поданого позивачем
розрахунку, на час закінчення терміну
договору, 31.05.2011 року, відповідачка мала
заборгованість за тілом кредиту в
розмірі - 1804,06 грн. і за нарахованими
відсотками в розмірі (904,97 грн. - 479,94
грн.) =425,03 грн. (сума нарахованого % за
користування позичкою, з урахуванням
додаткового відсотку - 904,97 грн., з них
сума сплаченого відсотку - 479,94 грн.),
загалом розмір заборгованості складав
2229,09 грн.

Після закінчення терміну, на який
був укладений договір, позивачка
сплатила (відраховано з її заробітної
плати):

- у січні - червні включно 2012 року
по 210,00 грн. х 6 міс., тобто загалом 1260
грн.

Зазначені суми
відповідачем були зараховані лише на
оплату відсотків у зазначені місяці. З
урахуванням того, що після закінчення
терміну договору відсотки
нараховуватися не повинні, частина
зазначеної суми, з урахуванням
відрахування боргу за нарахованими
відсотками в розмірі 425,03 грн., повинна
бути віднесена на рахунок погашення
заборгованості, яка виникла станом на
31.05.2011 року, а саме: (1260 грн. - 425,03 грн.)=834,97
грн.

Але з розрахунку суд вбачає, що
відповідач продовжувала сплачувати
заборгованість, а позивач продовжував
безпідставно проводити нараховування
відсотків у нижчезазначені місяці та
проводив наступні зарахування коштів:

- у липні 2012 року - 59,37 грн. основної
суми боргу та 150,63 грн. нараховані
відсотки;

- у серпні 2012 року - 141,16 грн.
основної суми боргу та 68,84 нараховані
відсотки;

- у вересні 2012 року - 141,15 грн.
основної суми боргу та 68,85 нараховані
відсотки;

- у жовтні 2012 року - 123,94 грн.
основної суми боргу та 86,06 грн.
нараховані відсотки;

- у листопаді 2012 року- 138,70 грн.
основної суми боргу, 71,30 грн.
нараховані відсотки;

- у грудні 2012 року - 125,21 грн.
основної суми боргу та 71,31 грн.
нараховані відсотки,

тобто за вказаний період загалом було
зараховано 729,53 грн. на погашення
основної суми боргу та 516,99 грн. на
погашення безпідставно нарахованих
відсотків, коли зараховані суми
повинні бути віднесені лише на рахунок
погашення основної суми
заборгованості позивача, оскільки
заборгованість за відсотками вже було
погашено.

Вказаний факт перерахувань
заборгованості на розрахункові
рахунки позивача підтверджується
також доданою відповідачами довідкою,
виданою за вих. № 563 від 16.09.2014 року
приватним підприємством « Агрофірма
«Борисфен» з якої також вбачається, що
із заробітної плати відповідача
ОСОБА_1 дійсно згідно листа КС
«Християнська Фортеця» утримувалась
заборгованість в розмірі 2506,52 грн. з
січня 2012 року по грудень 2012 року
включно, а також підтверджується
доданими відповідачами платіжними
дорученнями.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України докази
встановлюються на підставі...пояснень
сторін, показань свідків, письмових
доказів...

З огляду на вищевикладене суд
вважає, що у задоволенні позову в
частині стягнення заборгованості за
кредитним договором та боргу зі сплати
відсотків за прострочення грошового
зобов'язання слід відмовити, оскільки
вказана заборгованість відповідачем
погашена в повному обсязі, а сума
нарахованих відсотків, після
закінчення терміну дії кредитного
договору, є безпідставною.

Крім того, суд вважає необхідним
відмовити позивачу у накладені арешту
на майно відповідачів до повного
погашення заборгованості, вважаючи
такі вимоги передчасними.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214-215 ЦПК України, ст.
ст. 526, 611, 612, 1050, 1054 ЦК України, ст. 21
Закону України «Про кредитні спілки», -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Кредитної
спілки «Християнська Фортеця» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 60306Ф/2007-К від 31.05.2010 року та сплату
відсотків за прострочення грошового
зобов'язання - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області. Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана протягом десяти
днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Томаківський районний
суд.

Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: Л. А. Кондус