Справа № 2/487/221/14
РІШЕННЯ

Іменем України

(Заочне)

17.02.2014 року
Заводський районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого - судді

Гаврасієнка В.О.

при секретарі
Кожині
В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні правом власності шляхом
виселення, -

ВСТАНОВИВ:

13.11.2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому
просить усунути перешкоди у
користуванні власністю шляхом
виселення відповідачів без надання
іншого житлового приміщення.

Позивач в судове засіданні не
з'явилась, для захисту своїх інтересів
направила представника за довіреністю.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав заяву про
розгляд справи за його відсутності,
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі, просив позов задовольнити, у
разі відсутності відповідачів не
заперечує проти розгляду справи в
порядку заочного провадження.

Відповідач в судове засідання не
з'явились, про день та час розгляду
справи були повідомлені належним
чином, причину неявки суду не
повідомили, заперечень проти позову не
надали.

Ухвалою суду справа розглянута за
відсутності сторін в порядку заочного
провадження, оскільки в справі
достатньо даних про права та взаємини
сторін.

Дослідивши письмові матеріали справи,
судом встановлено наступне.

Позивачу на праві приватної власності
належить квартира АДРЕСА_2 на підставі
договору купівлі-продажу від 06.09.2013
року, посвідченого приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрованим в реєстрі за №2648 та в
Державному реєстрі речових прав за
№2398714. Відповідно до п.7 вказаного
договору відповідачі гарантували, що
до 06.10.2013 року вони будуть зняті з
реєстраційного обліку та виселяться з
квартири, однак, відповідачі
проживають в спірній квартирі як
колишні власники. Добровільно
звільнити спірну квартиру відповідачі
відмовляються та чинять перешкоди в
користуванні позивачем приватною
власністю.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які
мають у приватній власності будинок,
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, задавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Статтею 109 ЖК України передбачено, що
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здісненні.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб і не має
права використовувати його для
промислового виробництва.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Таким чином, неправомірні дії
відповідачів порушують права позивача
як власника житла.

На підставі вищевикладеного суд
приходить до висновку, що вимоги позову
обґрунтовані та такі, що підлягають
задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК
України судові витрати сплачені при
подачі позову.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 228 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
правом власності шляхом виселення -
задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні
житловим приміщенням шляхом виселення
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2 без
надання іншого житлового приміщення.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана відповідачем протягом
десяти днів з моменту отримання копії
рішення.

Рішення вступає в законну силу через 10
днів після його проголошення та може
бути оскаржено позивачем до
апеляційного суду Миколаївської
області через Заводський райсуд м.
Миколаєва в порядку, встановленому
ст.ст.294,296 ЦПК України.

Суддя
В.О.
Гаврасієнко