Справа № 755/5267/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», звертаючись з позовом до суду, відповідно до позовних вимог, просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним Договором б/н від 07 березня 2006 року на загальну суму 27700,37 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі - 277,00 грн., мотивуючи тим, що 07 березня 2006 між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір б/н, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує та має прострочену заборгованість за кредитним договором яка становить 27700,37 грн., яка включає: заборгованість за кредитом - 9553,00 грн.; заборгованість по процентами за користування кредитом - 16352,11 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована ставка)- 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 1295,26 грн., у зв'язку з чим ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача наявну заборгованість за кредитним договором та відшкодувати судові витрати, що є предметом позовних вимог. (а.с. 3-4)

Представник позивача Опалько М.І. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подана заява про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. (а.с. 24,30)

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити в повному обсязі з підстав викладених в запереченнях на позов, які приєднано до матеріалів справи (а.с. 77, 78), додатково пояснив, що виходячи зі змісту позовної заяви та долучених до позову доказів, 07 березня 2006 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредиту у розмірі 7000,00 грн. Однак, відповідач заперечує сам факт укладання кредитного договору та виникнення між сторонами будь-яких цивільно-правових відносин, що зумовлює настання відповідальності за неналежне виконання зобов'язань. В той же час, представник позивача наголосив, що п. 5.4 Правил користування платіжного карткою, визначено, що погашення кредиту у повному обсязі, проводиться не пізніше останнього дня місяця вказаного на платіжній картці, при цьому виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості остання транзакція платіжною карткою проведена 29 вересня 2006 року, однак позивач будучи обізнаним про неналежне виконання зобов'язань позичальником та наявність простроченої заборгованості по кредитному договору, звернувся до суду з цим позовом лише у вересні 2013 року, тобто з пропуском трирічного строку для пред'явлення позову до суду, що є підставою для відмови у позові в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 07 березня 2006 року між ВАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний Договір № б/н, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48.00 % на рік, зі строком повернення кредиту, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п. 1.1. Умов надання банківських послуг Договір про надання банківських послуг, кредитний договір складається з заяви позичальника, пам'ятки клієнта, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою і тарифами.

Згідно із п. 3.1. Умов та правил надання банківських послуг, для виконання послуг банк відкриває клієнту картковий рахунок, видає клієнту карти, їх вид та строк дії визначений в заяві та в пам'ятці клієнта.

Згідно з п. 3.5. Пам'ятка клієнта оформлюється і є невід'ємною частиною договору тільки у випадку оформлення та видачі платіжної картки по кредитній схемі.

Зазначені положення Умов і правил надання банківських послуг свідчать про те, що строк дії договору визначається не тільки цими правилами, а й положеннями, вказаними у Пам'ятці клієнта та строком дії кредитної картки.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 Цивільного кодексу)

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» посилається на порушення відповідачем, протягом дії кредитного договору, зобов'язань щодо проведення щомісячної оплати тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, у відповідності до графіку платежів, у зв'язку з чим станом на 09 вересня 2013 року утворилася заборгованість за Кредитним договором б/н від 07 березня 2006 року на загальну суму - 27700,37 грн., яка включає: заборгованість за кредитом - 9553,00 грн.; заборгованість по процентами за користування кредитом - 16352,11 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована ставка) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 1295,26 грн.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

При вирішенні даного спору, суд, враховуючи наявність заяви відповідача ОСОБА_1, яка подана в межах розгляду даної справи представником відповідача ОСОБА_3, про застосування строків позовної давності, приходить до висновку, що Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором б/н від 07 березня 2006 року, яка включає: тіло кредиту в сумі - 9553,00 грн. та відсотки в сумі - 16352,11 грн., поза межами загальних строків позовної давності, враховуючи, що початок перебігу строку позовної давності починається у позивача з моменту невиконання Позичальником зобов'язань по кредитному договору, тобто в даному випадку строк слід рахувати з вересня 2006 року, дата визначена позивачем як несплата чергового платежу, що відповідає наданим позивачем розрахункам заборгованості, а також зважаючи на те, що строк виконання зобов'язання за договором настав в березні 2007 року, що відповідає строку дії картки, в той же час з цим позовом до суду позивач звернувся лише 11 жовтня 2013 року, що підтверджується датою реєстрації позову канцелярією суду, що дає підстави суду відмовити у задоволенні позову.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону.

Отже аналіз норм ст. 266 та ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Така правова позиція висловлена у Висновках Верховного Суду України, викладена у рішеннях прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, безпосередньо у постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 06 листопад 2013 року у справі №6-116 цс13.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення штрафів відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг.; штраф (фіксована ставка) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 1295,26 грн., оскільки надані позивачем розрахунки не конкретизовані, не наведена методика нарахування відсотків виходячи із загальної суми заборгованості за період дії договору, а також в межах даного спору слід застосувати спеціальні строки позовної давності, які передбачені п.1 ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України, з урахуванням положень ст. 266 Цивільного кодексу України, враховуючи той факт, що оскільки відповідач ОСОБА_1 припинив виконання зобов'язань по кредитного договору з вересня 2006 року, в той же час з цим позовом до суду позивач звернувся лише 11 жовтня 2013 року, тобто після спливу річного строку визначеного для стягнення штрафу, тому вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, як це передбачено ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межа даного спору судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 257, 258, 259, 261, 266, 267, 526, 612, 615, 625, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 4, 10, 11, 58, 208, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволення позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарг, яка подається до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я