Справа № 218/23/14-ц
№ провадження 2/218/124/14
РІШЕННЯ

ім'ям України

26 лютого 2014 року Амвросіївський
районний суд Донецької області

в складі: головуючого судді
Смольнякова О.О.,

при секретарі
Хімченко С.В.

за участю позивача та
представника позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Амвросіївка
справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до
Держави Україна, в особі Державної
Казначейської Служби України, та до
Амвросіївського РВ ГУМВС України в
Донецькій області про стягнення
моральної шкоди заподіяної рішенням
посадової особи Амвросіївського РВ
ГУМВС України в Донецькій області

В С Т А Н О В И В:

08.01.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися
до суду з позовом до Держави Україна
про стягнення моральної шкоди
заподіяної рішенням старшого слідчого
СВ Амвросіївського РВ ГУМВС України в
Донецькій області Коваленко А.В.,
мотивуючи тим, що 26.11.2012 року вони
звернулися до прокуратури
Амвросіївського району з заявою про
притягнення до кримінальної
відповідальності директора КП БОН
«Побутсервис» ОСОБА_4, в діях якої були
ознаки кримінальних правопорушень,
передбачених ст.ст. 356, 364, 365, 367 КК
України. 26.11.2012 року було відкрито
кримінальне провадження за №
0000004, а проведення досудового
слідства доручено старшому слідчому
Коваленко А.В.. 03.12.2012 року Коваленко А.В.
на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України
закрила кримінальне провадження.
Вказана постанова 23.12.2012 року була
скасована постановою заступника
прокурора Амвросіївського району
Жамбровським І.С. у зв'язку з неповнотою
проведення досудового слідства, тобто
слідчим ухвалена незаконна постанова.
Згідно позовної заяви просить стягнути
за рахунок держави моральну шкоду в
розмірі 2000 гривень, спричинену
рішенням посадової особи, старшим
слідчим СВ Амвросіївського РВ ГУМВС
України в Донецькій області Коваленко
А.В., при здійсненні нею своїх
повноважень, на підставі норми прямої
дії ст. 56 Конституції України.

28.01.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 доповнили
позовні вимоги, просили стягнути
спричинену їм моральну шкоду в розмірі
2000 гривень як з держави Україна так і з
Амвросіївського РВ ГУМВС України в
Донецькій області

В судовому засіданні ОСОБА_1, який діє
від свого імені та від імені ОСОБА_2 за
дорученням, підтримав позовні вимоги
та надав пояснення відповідно до
позовних заяв.

Представники відповідачів в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, про причини неявки не
повідомили, клопотань про відкладення
розгляду справи від них не надходило,
за таких обставин враховуючи, що
позивач не заперечує проти ухвалення
заочного рішення, суд відповідно до ч.1
ст.224 ЦПК України вважає необхідним
розглянути справу на підставі наявних
у справі доказів з ухваленням заочного
рішення.

Вислухавши ОСОБА_1, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що 26.11.2012 року ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 звернулися до прокуратури
Амвросіївського району з заявою про
притягнення до кримінальної
відповідальності директора КП БОН
«Побутсервис» ОСОБА_4, в діях якої, на
думку заявників, були ознаки
кримінальних правопорушень,
передбачених ст.ст. 356, 364, 365, 367 КК
України. 26.11.2012 року вказана заява була
внесена до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000004.
Проведення досудового слідства було
доручено старшому слідчому СВ
Амвросіївського РВ Коваленко А.В., яка
постановою від 03.12.2012 року закрила
кримінальне провадження на підставі п.2
ч.1 ст.284 КПК України.

Не погодившись з висновком слідчого,
вказана постанова 23.12.2012 року була
скасована постановою заступника
прокурора Амвросіївського району
Жамбровським І.С., у зв'язку з
неповнотою проведення досудового
слідства, а матеріали направлені для
організації подальшого проведення
досудового слідства.

Відповідно до статей 3, 15 ЦПК
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому ЦПК України,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, а суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів особи.

Відповідно до ст. 56 Конституції України
кожен має право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ним
своїх повноважень.

Згідно ст. 1176 Цивільного кодексу
шкода, завдана фізичній особі
внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
відшкодовується державою в повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду. Право на
відшкодування шкоди, завданої фізичній
особі незаконними діями органів
дізнання, досудового слідства,
прокуратури або суду, виникає у
випадках, передбачених законом.

Право на відшкодування шкоди,
завданої фізичній особі незаконними
діями органу дізнання, попереднього
(досудового) слідства, прокуратури або
суду, виникає в разі постановлення
судом виправдувального вироку,
скасування незаконного вироку суду,
закриття кримінальної справи органом
попереднього ( досудового) слідства.

Порядок відшкодування шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду, встановлюється
законом.

Згідно статті 1 Закону N 266/94-ВР від
01.12.94 року «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
попереднього слідства, прокуратури і
суду» (далі - Закон № 266) підлягає
відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного
повідомлення про підозру у вчиненні
кримінального правопорушення,
незаконного взяття і тримання під
вартою, незаконного проведення в ході
кримінального провадження обшуку,
виїмки, незаконного накладення арешту
на майно, незаконного відсторонення
від роботи (посади) та інших
процесуальних дій, що обмежують права
громадян;

2) незаконного застосування
адміністративного арешту чи виправних
робіт, незаконної конфіскації майна,
незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення
оперативно-розшукових заходів,
передбачених законами України «Про
оперативно-розшукову діяльність», «Про
організаційно-правові основи боротьби
з організованою злочинністю» та іншими
актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині першій
цієї статті, завдана шкода
відшкодовується в повному обсязі
незалежно від вини посадових осіб
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури і
суду.

Тобто, законодавством чітко визначені
підставі відшкодування шкоди, випадки
виникнення права на відшкодування
шкоди та не передбачено відшкодування
шкоди у випадку, зазначеному
позивачами.

Крім того, на виконання вимог ст.60 ЦПК
України позивачами не надано до суду
доказів спричинення їм відповідачами
моральної шкоди.

Відповідно до вимог статті 10 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Всупереч вимогам ст.10, 60 ЦПК України
позивачами не надано доказів, які б
підтверджували наявність моральної
шкоди, наявність причинного зв'язку між
протиправною поведінкою відповідачів
і шкодою, не довели належними і
допустимими доказами самого факту
заподіяння їм моральної шкоди такими
діями відповідачів, на які не
поширюється дія Закону № 266.

З врахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що сам факт
скасування посадовою особою
прокуратури постанови слідчого про
закриття кримінального провадження не
може свідчити про заподіяння позивачам
моральних чи фізичних страждань або
втрат немайнового характеру, доказів
такому, як і доказів наявності
причинного зв'язку між діями
відповідача та негативними наслідками,
позивачі відповідно до вимог ст.ст. 10, 60
ЦПК України, суду не надали.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що вимоги позивачів, викладені в
позовній заяві, не підтверджені
матеріалами справи, а рішення суду не
може ґрунтуватися на припущеннях, тому
в задоволенні позову необхідно
відмовити за необґрунтованістю
позовних вимог.

Відповідно до ст.88 ЦПК
України, якщо позивача, на користь
якого ухвалено рішення, звільнено від
сплати судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог. Якщо обидві
сторони звільняються від сплати
судового збору, вони компенсуються за
рахунок держави. Таким чином, судові
витрати слід компенсувати за рахунок
держави.

Керуючись ст. 56 Конституції
України, ст.ст. 3, 10, 11, 15 60, 88, 169, 208, 209, 212-215,
224-226 ЦПК України, ст. 1176 ЦК України,
Законом України N 266/94-ВР від 01.12.94 року
"Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду" суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 до Держави Україна, в особі
Державної Казначейської Служби
України, та до Амвросіївського РВ ГУМВС
України в Донецькій області про
стягнення моральної шкоди заподіяної
рішенням посадової особи
Амвросіївського РВ ГУМВС України в
Донецькій області відмовити повністю.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, яку
можна подати протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а відповідачами протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

СуддяО.О. Смольняков