Справа № 2/1519/7128/11
№пр.2/521/260/13
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 грудня 2013 року Малиновський районний
суд м. Одеси
в складі: судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за позовом
ОСОБА_1 до АКБ соціального розвитку
«Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної
філії АКБ соціального розвитку
«Укрсоцбанк» про захист прав споживача
фінансових послуг, суд
Представник позивача звернувся
до суду з позовом про захист прав
споживачів фінансових послуг до ПАТ
«Укрсоцбанк» та просить поновити дію
умови про сплату ОСОБА_2 14% річних за
користування кредитом за Договором про
надання відновлювальної кредитної
лінії № 2008/13-1-08/275 від 30.05.2008р.; визнати
остаточну заборгованість за ОСОБА_2
перед ПАТ «Укрсоцбанк» за Договором
про надання відновлювальної кредитної
лінії № 2008/13-1-08/275 від 30.05.2008року у
гривнях у розмірі 348734,52 грн; зобов'язати
ПАТ «Укрсоцбанк» привести до
відповідності цьому умови Договору про
надання відновлювальної кредитнох
лінії № 2008/13-1-08/275 від 30.05.2008 р.
В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилався на те, що 30.05.2008 року
між Банком та позивачем було укладено
кредитний договір про надання
відновлювальної кредитної лінії №
2008/13-1-08/275. Відповідно до пункту 1.1
Договору кредит було надано у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості ,повернення,
строковості,платності, та цільового
характеру використання в межах
максимального ліміту заборгованості 76
000 дол. США , зі сплатою процентів у
розмірі 14 % річних, на споживчі потреби.
У забезпеченні забов'язання по
кредитному договору був оформлений
Іпотечний договір від 30.05.2008 року ,
зареєстроаний за № 957 та посвідчений
приветним нотаріусом ОСОБА_3 Одеського
міського нотаріального округу. Позивач
зазначає, що Банк незаконно здійснив
кредитування в іноземній валюті, не
попередив кредитора про валютні
ризики у випадку отримання кредиту в
іноземній валюті та незаконно
підвищив процентну ставку до 15%, тому
просить: поновити дію умови про сплату
ОСОБА_2 14% річних за користування
кредитом за Договором про надання
відновлювальної кредитної лінії №
2008/13-1-08/275 від 30.05.2008р.; визнати остаточну
заборгованість за ОСОБА_2 перед ПАТ
«Укрсоцбанк» за Договором про надання
відновлювальної кредитної лінії №
2008/13-1-08/275 від 30.05.2008року у гривнях у
розмірі 348 734,52 грн; зобов'язати ПАТ
«Укрсоцбанк» привести до
відповідності цьому умови Договору про
надання відновлювальної кредитнох
лінії № 2008/13-1-08/275 від 30.05.2008 р.
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував, посилаючись на те,
що ОСОБА_2 звернувся до банку з заявами
про видачу кредитних коштів саме в дол.
США , а кредитування в іноземній валюті
Банк здійснив на підставі банківської
ліцензії Національного банку України,
керуючись Конституцією України,
Законом Укоаїни «Про банки і
банківську діяльність». Згідно п 2.7
Договору відновлювальної кредитної
лінії, у разі зміни кредитної політики
внаслідок рішень законодавчої або
виконавчої влади, Національного банку
України , а також в разі настання іншої
події , яка має безпосередній вплив на
вартість кредитних ресурсів кредитора,
та яке не залежить від волі сторін,
кредитор має право змінити процентну
ставку за користування кредитом. Окрім
того, відповідно до п. 6 ст.14 Закону
України «Про захист прав споживачів», у
позивача існувала можливість в
14-денний термін відмовитись від
кредиту, проте цим правом він не
скористався, отже, оцінюючи всі
фінансові ризики, позивач не
відмовився від отримання кредитних
коштів, саме в валюті - доларах США.
Відсутність у Позивача грошових коштів
не є підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання. Таким чином, відповідач
вважає позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що не
відповідають дійсності, тому
представник відповідача просив у
задоволенні позовних вимог відмовити у
Заслухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, оцінивши
наявні докази у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити з
Судом встановлені наступні факти
та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 30.05.2008 року
«Укрсоцбанк»(правонаступником якого є
ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір про
надання відновлювальної кредитної
лінії № 2008/13-1-08/275. Відповідно до пункту
1.1 Договору кредит було надано у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності, та цільового
характеру використання в межах
максимального ліміту заборгованості 76
000 дол. США, зі сплатою процентів у
розмірі 14 % річних, на споживчі потреби.
У забезпеченні забовязання по
кредитному договору, був оформлений
Іпотечний договір від 30.05.2008 року ,
заеєстроаний за № 957 та посвідчений
приветним нотаріусом ОСОБА_3 Одеського
міського нотаріального округу.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Тобто
підписанням даного кредитного
договору, сторонами було обумовлено
усі істотні умови його виконання.
Статтями 6, 627 ЦК України передбачено, що
сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені
сторонами і погоджені ними, та умови,
які є обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства згідно ст. 628
15.04.2008 року ОСОБА_2 надав до АКБ СР
«Укрсоцбанк» заяву про отримання
кредиту в розмірі 80 000 дол. США .
Вищевикладений факт свідчить про
вільне волевиявлення позивача
отримати кредит саме в іноземній
валюті. В пункті 2.1 Договору
відновлювальної кредитної лінії
встановлено, що надання кредиту
проводиться шляхом видачі
Позичальнику готівкових грошей в
іноземній валюті або у гривні.
Підписавши Договір сторони домовились
про всі умови цього договору, у тому
числі й про валюту кредитних коштів.
Крім того, підписанням цього договору
позивач свідчив про факт та згоду з
усіма умовами Кредитного договору,
підтверджував свої права, обов'язки за
цим договором та свою здатність
виконувати умови договору. Тобто
кредитний договір є укладеним з
моменту досягнення його сторонами у
письмовій формі згоди з усіх істотних
Крім цього, для отримання кредитних
коштів позивач мав можливість обрати
будь- яку іншу з належною діловою
репутацією банківську або кредитну
установу, зареєстровану у
передбаченому законодавством порядку
та яка має відповідні дозволи, ліцензії
тощо, але все ж таки звернувся з цього
приводу саме до відповідача, що
підтверджує усвідомлення позивачем
своїх дій при укладанні Кредитного
Виконання договору ніяким чином не
може позбавити позивача того, на що він
розраховував при укладенні Кредитного
договору, адже кошти в сумі 76 000 доларів
На думку суду, позивача ніхто не
примушував брати кредит в іноземній
валюті, це було його вільним
волевиявленням, що підтверджується
заявкою на отримання кредиту, у якої
позивач власноруч зазначив бажану суму
кредиту саме у доларах США, крім того
позивач сам особисто обрав ті умови
кредитування, які він вважав
вигіднішими для себе.
Твердження позивача, щодо
неправомірності видачі кредиту у
іноземній валюті спростовуються п.10, 11
Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» № 5 від 30.03.2012 р., де
вказано, що згідно зі статтею 99
Конституції України грошовою одиницею
України є гривня. Вказана стаття
визначає правовий статус гривні, але не
встановлює сферу її обігу, а статтею 192
ЦК передбачено, що іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом.
Судом встановлено, що банком, як
фінансовою установою, отримавши у
встановленому законом порядку (статті
19, 47 Закону України "Про банки і
банківську діяльність") банківську
ліцензію на здійснення валютних
операцій або письмовий дозвіл на
здійснення операції з валютними
цінностями, який до переоформлення
НацБанком України відповідних
ліцензій на виконання вимог пункту 1
розділу ІІ Закону України від 15 лютого
2011 року № 3024-VІ «Про внесення змін до
деяких законів України щодо
регулювання діяльності банків» є
генеральною ліцензією на здійснення
валютних операцій, має право
здійснювати операції з надання
кредитів у іноземній валюті (пункт 2
статті 5 Декрету про валютне
регулювання). Щодо вимог підпункту "в"
пункту 4 статті 5 цього Декрету, який
передбачає наявність індивідуальної
ліцензії Національного банку України
на здійснення операцій щодо надання та
одержання резидентами кредитів у
іноземній валюті, якщо терміни і суми
таких кредитів перевищують
встановлені законодавством межі, то.
оскільки на цей час законодавством
України не встановлено термінів і сум
кредитів у іноземній валюті як
критеріїв їх віднесення до сфери дії
режиму індивідуального ліцензування,
ця норма не може застосовуватись
судами.
Пункт 11 Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року
роз*яснює, що у разі виникнення спору
щодо отримання сторонами кредитного
договору індивідуальної ліцензії на
використання іноземної валюти на
території України, як засобу платежу
або як застави (підпункт "г" пункту 4
статті 5 Декрету про валютне
регулювання) суд має виходити з того, що
Національним банком України на
виконання положень статті 11 цього
Декрету, статті 44 Закону України "Про
Національний банк України" в межах
своїх повноважень прийнято Положення
про порядок видачі Національним банком
України індивідуальних ліцензій на
використання іноземної валюти на
території України як засобу платежу,
затверджене постановою Правління
Національного банку України від 14
жовтня 2004 року № 483 (зареєстровано у
Міністерстві юстиції України 9
пунктом 1.5 цього Положення
використання іноземної валюти як
засобу платежу без ліцензії
дозволяється, якщо ініціатором або
отримувачемза валютною операцією є
уповноважений банк (ця норма
стосується лише тих операцій
уповноваженого банку, на здійснення
яких Національний банк видав йому
банківську ліцензію та письмовий
дозвіл на здійснення операції з
валютними цінностями, який до
переоформлення Національним банком
України відповідних ліцензій на
виконання вимог пункту 1 розділу II
Закону України від 15 лютого 2011
року№3024-VI "Про внесення змін до деяких
законів України щодо регулювання
діяльності банків" генеральною
ліцензією на здійснення валютних
операцій, або генеральну ліцензію на
здійснення валютних операцій).
Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ,
операції з валютними цінностями
здійснюються на підставі генеральних
та індивідуальних ліцензій
Національного банку України. Операції
з валютними цінностями банки мають
право здійснювати на підставі
генеральної ліцензії на здійснення
операцій з валютними цінностями
відповідно до п 2 ст 5 Декрету.
Відповідно до п 2.3 Положення про
порядок видачі банкам банківських
ліцензій, письмових дозволів та
ліцензій на використання окремих
операцій, що затверджене постановою
Національного банку України № 275 від
17.07.2011року, за наявності банківської
ліцензії та за умови отримання
письмового дозволу Національного
банку України, банки мають право
здійснювати операції з валютними
цінностями, серед яких: неторговельні
операції з валютними цінностями;
операції з готівковою іноземною
валютою, що здійснюється в пунктах
обміну іноземної валюти, які працюють
на підставі на підставі укладених
банками агентских договорів з
юридичними особами - резидентами;
введення рахунків клієнтів в іноземній
валюті та клієнтів - нерезидентів у
грошовій одиниці України; залучення та
розміщення іноземної валюти на
міжнародних ринках; інші операції з
валютними цінностями на валютному
Відповідно вимог підпункту «в» п.4
Декрету КМУ, який передбачає наявність
індивідуальної ліцензії на надання і
одержання резидентів кредитів в
іноземній валюті, якщо термін і суми
таких кредитів перевищують
встановлені законодавством межі то на
сьогодні законодавець не визначив межі
термінів і сум надання або одержання
кредитів в іноземній валюті.
Національним банком України АКБ
«Укрсоцбанк» було надано право на
здійснення операцій з валютними
цінностями,про що свідчать наявні у
банка документи, а саме: Банківська
ліцензія № 5 від 29.12.2001року, видана
Національним банком України АКБ
«Укрсоцбанк» на право здійснювати
банківські операції ,визначені ч 1 та п
5-1 частиною 2 ст 47 Закону України «Про
банки і банківські діяльність»; Дозвіл
№5-2 від 29.07.2003 р на право здійснення
операцій визначених п 1-4 частинами 2 та 4
ст 47 Закону України «про банки та
банківську діяльність»
Таким чином, за наявності дозволу
Національного банку України
діяльність відповідача повністю
відповідає чинному законодавству.
Позивач був попереджений про
валютні ризики у випадку отримання
кредиту в іноземній валюті.
Таким чином, при укладенні цього
договору в іноземній валюті (доларах
США) та беручи на себе певні обов'язки
щодо погашення цього кредиту саме в
доларах США, позивач повинен був
усвідомлювати, що курс національної
валюти України до долару США не є
незмінним, та те що зміна цього курсу
можливо настане, а тому повинен був
передбачити та врахувати підвищення
валютного ризику за цим договором.
Позивач, згідно з ч. 2 ст. 1056 Цивільного
кодексу України, мав право відмовитися
від одержання кредиту частково або в
повному обсязі, повідомивши про це
кредитодавця. Окрім того, відповідно до
п. 6 ст.14 Закону України «Про захист прав
споживачів» у позивача існувала
можливість в 14-денний термін
відмовитись від кредиту, проте цим
правом він не скористався, отже,
оцінюючи всі фінансові ризики, позивач
не відмовився від отримання кредитних
коштів саме в валюті - доларах США.
У відповідності до ст.204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
Тобто, при підписанні Кредитного
договору всі передбачені чинним
законодавством вимоги для укладення
договору були дотримані, договір
містить всі передбачені чинним
законодавством відомості, дотримано
всіх вимог щодо змісту та форми його
укладення, а тому не вбачається підстав
стверджувати про невідповідність його
умов вимогам законодавства, на що
Позивач посилається у своїй позовній
Істотна зміна обставин у вигляді
коливання валютних курсів, на яку
посилається Позивач, ніяким чином не
пов'язана з умовами виконання
Кредитного договору. Відповідач свої
зобов'язання за Кредитним договором
виконав, надав кредитні кошти в
іноземній валюті, а Позивач отримав те,
на що розраховував - кошти в іноземній
Відповідно до положень ч. 2 ст. 642 ЦК
України, позивач вчинив дії, які
підтверджують його згоду щодо
виконання умов договору у іноземній
валюті. Відповідач, в свою чергу, вважав
такі дії Позивача належним виконанням
умов Кредитного договору, здійснював
зарахування платежів в рахунок
погашення кредитних зобов'язань та,
відповідно, зменшував розмір
заборгованості позивача за Кредитним
договором у бухгалтерському обліку.
Згідно Договору відновлювальної
кредитної лінії п 2.7 у разі зміни
кредитної політики внаслідок рішень
законодавчої або виконавчої влади,
Національного банку України, а також в
разі настання іншої події, яка має
безпосередній вплив на вартість
кредитних ресурсів Кредитора, та яке не
залежить від волі сторін, кредитор має
право змінити процентну ставку за
користування кредитом. Виконуючи
вимоги кредитного договору, у зв'язку з
підвищенням облікової ставки
Національного банку України (на
підставі Постанови НБУ від 21.04.2008 р №
107). листом від 07.10.2008 року Банк
повідомив Позичальника про підвищення
процентної ставки з 20.10.2008 року до 15 %
ОСОБА_2 жодним чином не відреагував
на вказане повідомлення про підвищення
відсоткової ставки та продовжував
виконувати основне зобов'язання та
відсотки за користування кредитом з
Відповідно до п 2 ст 642 ЦК України
якщо особа, яка одержала пропозицію
укласти договір, у межах строку для
відповіді вчинила дію відповідно до
вказаних в пропозиції умов договору,
яка засвідчує її бажання укласти
договір,ця дія є прийняттям пропозиції.
Відсутність у Позивача грошових
коштів не є підставою для звільнення
від відповідальності за порушення
зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦКУ боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Договір с
обов'язковим для виконання сторонами. У
відповідності до ст.ст. 525, 526,530 ЦКУ
зобов'язання мають виконуватися
належним чином та у встановлений строк.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.
Позивач був попереджений про
валютні ризики у випадку отримання
кредиту в іноземній валюті.
Таким чином, при укладенні цього
договору в іноземній валюті (доларах
США) та беручи на себе певні обов'язки
щодо погашення цього кредиту саме в
доларах США, позивач повинен був
усвідомлювати, що курс національної
валюти України до долару США не є
незмінним, та те що зміна цього курсу
можливо настане, а тому повинен був
передбачити та врахувати підвищення
валютного ризику за цим договором.
Позивач, згідно з ч. 2 ст. 1056 Цивільного
кодексу України, мав право відмовитися
від одержання кредиту частково або в
повному обсязі, повідомивши про це
кредитодавця. Окрім того, відповідно до
п. 6 ст.14 Закону України «Про захист прав
споживачів» у позивача існувала
можливість в 14-денний термін
відмовитись від кредиту, проте цим
правом він не скористався, отже,
оцінюючи всі фінансові ризики, позивач
не відмовився від отримання кредитних
коштів саме в валюті - доларах США.
У відповідності до ст.204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
Тобто, при підписанні Кредитного
договору всі передбачені чинним
законодавством вимоги для укладення
договору були дотримані, договір
містить всі передбачені чинним
законодавством відомості, дотримано
всіх вимог щодо змісту та форми його
укладення, а тому не вбачається підстав
стверджувати про невідповідність його
умов вимогам законодавства, на що
Позивач посилається у своїй позовній
Істотна зміна обставин у вигляді
коливання валютних курсів, на яку
посилається Позивач, ніяким чином не
пов'язана з умовами виконання
Кредитного договору. Відповідач свої
зобов'язання за Кредитним договором
виконав, надав кредитні кошти в
іноземній валюті, а Позивач отримав те,
на що розраховував - кошти в іноземній
Згідно вимог ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Обставини, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Суд вважає, що позовні вимоги
позивача не підлягають задоволенню,
так як не ґрунтуються на вимогах
чинного законодавства, виходячи з
засад розумності та справедливості.
На підставі вищевикладеного, керуючись
3, 10, 11, 60, 118, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 203, 204,
215, 217, 525, 526, 530, 533, 614, 615, 629, 642, 1048, 1054 ЦК
України, Законом України «Про банки та
банківську діяльність», Законом
України «Про захист прав споживачів»,
Декретом Кабінету Міністрів України
"Про систему валютного регулювання та
валютного контролю" від 19.02.1993 N 15-93, суд
У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до АКБ соціального розвитку
«Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної
філії АКБ соціального розвитку
«Укрсоцбанк» про захист прав споживача
фінансових послуг - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції, шляхом подачі в 10-денний
строк з дня отримання копії заочного
рішення відповідачем, апеляційної
скарги.

Суддя:
О.М. Буран