№ 336/8975/13-ц
пр. № 2/336/178/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Суркової
В.П.,

при секретарі Рубановій
А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачки про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В позові зазначив, що 08.01.2008 року між
банком та відповідачкою ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір без номеру,
за умовами якого відповідачка отримала
кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну карту зі сплатою відсотків за
користуванням кредитом у розмірі 24% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Укладений договір складається з заяви
позичальника, умов надання банківських
послуг та правил користування
кредитом, згідно цих Умов та правил,
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання та автоматично
лонгується на такий же термін за
відсутності протягом цього строку
повідомлення однієї із сторін про
припинення його дії.

Позивачем умови договору були виконані
у повному обсязі, проте відповідач свої
зобов'язання за кредитним договором
виконує неналежним чином, внаслідок
чого станом на 21.05.2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 29 479,73 грн., з
яких заборгованість по кредиту - 4111,32
грн., заборгованість за відсотками - 13
688,42 грн., заборгованість по комісії - 9800
грн., штраф (фіксована частина) у
розмірі 500 грн., штраф (процентна
складова) у розмірі 1379,99 грн., яку
просили стягнути на свою користь, а
також судові витрати. |

В судовому засіданні представник
позивача Циганкова Т.О. позов
підтримала, просила його задовольнити
з підстав, викладених у позовній заяві.
Зазначила, що зважаючи та те, що жодна
сторона про припинення дії договору не
заявляла, відповідачем не було
здійснено жодного платежу з 2009 року
строк дії договору щорічно лонгувався
на такий саме термін як зазначено у п.
9.12, тобто на 12 місяців, тому вважає
строк позовної давності при звернені
до суду не пропущеним, не заперечує
проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_1 повторно не
з'являлась в судове засідання, про час і
місце судового розгляду повідомлялась
належним чином: судова повістка разом
із розпискою і копіями відповідних
документів надсилались їй поштою
рекомендованим листом із
повідомленням за адресою, зазначеною
позивачем. Однак, поштова
кореспонденція повертнулась до суду з
відміткою поштового відділення № 71: "За
закінченням терміну зберігання». У
такому разі вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
належним чином.

Суд вважає можливим розглянути
справу без осіб, які беруть участь у
справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК
України фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

За згодою представника позивача
суд ухвалює заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів.

Заслухавши представника
позивача, всебічно вивчивши обставини
справи та надані письмові докази у
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.01.2008 року між
банком та відповідачкою ОСОБА_1
укладено кредитний договір без номеру,
за умовами якого відповідачка отримала
кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну карту зі сплатою відсотків за
користуванням кредитом у розмірі 24% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Відповідач підтвердив свою згоду
на те, що підписана ним заява клієнта
разом з Умовами та Правилами надання
банківських послуг складає між ним і
банком договір, який відповідно до п.9.12
вказаних Умов та Правил діє протягом 12
місяців з моменту його підписання та
автоматично лонгується на такий же
термін за відсутності інформації
однієї із сторін про його припинення
(а.с.8-12).

Таким чином, договір про надання
банківських послуг - кредиту у розмірі
5000 гр.у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
був укладений між сторонами 08.01.2008 р., є
строковим, з терміном дії до 08.01.2009 р.

Оскільки протягом часу його дії
сторони не заявляли про припинення дії
договору, він автоматично був
пролонгований на 12 місяців до 08.01.2010 р.,
що є кінцевим терміном повернення
кредиту.

Представник позивача в судовому
засіданні посилалася на те, що
пролонгація вказаного вище договору
відповідно до п.9.12 Умов та Правил
надання банківських послуг
відбувалася щорічно і дія договору не
припинена, скільки жодна з його сторін
про це не заявила.

Однак за змістом вказаного
представником позивача п.9.12 Умов та
Правил надання банківських
послуг,умова про те,що пролонгація
договору відбувається щорічно
відсутня,зазначено,що договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання і за відсутності заяв
сторін про припинення його дії
автоматично пролонгується на такий
самий строк, тобто на 12 місяців.

Виходячи із викладеного,суд
дійшов висновку,що укладений 08.01.2008 р.
між сторонами кредитний договір діяв
до 08.01.2009 р., був пролонгований на 12
місяців до 08.01.2010 р., підстав вважати
його пролонгованим на інший термін суд
з матеріалів справи не встановив.

Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК
України ,зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Крім того, у разі порушення
боржником строків сплати чергових
платежів, передбачених договором,
відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України
кредитор протягом усього часу - до
встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язані вправі заявити в суд вимоги
про дострокове повернення тієї частини
позики, що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Згідно із розрахунком
заборгованості ОСОБА_1 27.09.2009 року
востаннє сплатила заборгованість за
кредитом, після чого жодного разу не
здійснила погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інших
витрат згідно Умов.

Статтею 256 ЦК України визначено,
що позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК Україи встановлено,
що загальний строк позовної давності
встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України
передбачено, що перебіг позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалась або могла довідатись про
порушення свого права, а за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання, перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до матеріалів справи
(вхідний штамп суду), позовна заява до
ОСОБА_1 позивачем подана до суду 17.10.2013
року, тобто за межами строків позовної
давності.

Згідно п. 7 ч. 11 ст. 11 ЗУ «Про захист прав
споживачів» у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
кредиту, строк давності якого минув. У
зв'язку із цим позовна давність
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

З огляду на наведене, суд дійшов
висновку, що позивачем пропущено строк
позовної давності за основним
зобов'язанням і за додатковими
вимогами (неустойка, штраф, пеня), до
яких застосовується спеціальний строк
позовної давності в 1 рік без поважних
причин, про його поновлення не
заявлено, що є підставою для відмови у
позові.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у разі
відмови у задоволені позову суд не
стягує з відповідача судові витрати.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 526, 530, 1048, 1050 ЦК
України, ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212-215,
224-227 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Копію заочного рішення направити
відповідачу рекомендованим листом із
повідомленням не пізніше трьох днів з
дня його проголошення.

Суддя
В.П. Суркова