Провадження № 2-466/1413
У Х В А Л А

29 січня 2014 року Солом»янський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої
Л.А.

при секретарі - Подолян О.С.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів та додаткових витрат на
утримання дитини,суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом
і просить стягнути з відповідача
аліменти на утримання дитини, доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та додаткові
витрати на її утримання.

Відповідач у судове засідання не
з»явився, належним чином повідомлений
про час розгляду справи і про причини
неявки суд до відома не поставив.

Позивачка в порядку ч.1 ст.224 ЦПК України
висловила свою згоду на ухвалення
заочного рішення в справі.

Заслухавши думку позивачки, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку про роз»єднання вимог
позивачки в окремі провадження,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.126 ЦПК України
залежно від обставин справи суддя чи
суд мають право постановити ухвалу про
роз'єднання кількох поєднаних в одному
провадженні вимог у самостійні
провадження, якщо їх спільний розгляд
ускладнює вирішення справи.

З точки зору даної норми закону та п.п.4
п.15 постанови №2 від 12.06.2009 року Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» роз'єднання кількох
поєднаних в одному провадженні вимог
може мати місце лише за умови, що їх
сумісний розгляд ускладнює вирішення
справи (зокрема, у зв'язку з
необхідністю призначення складної
експертизи за окремими вимогами,
тривалого відрядження або тяжкого
захворювання одного чи кількох з
позивачів або відповідачів /.

Вимагаючи стягнення з відповідача
додаткових витрат на утримання дитини,
позивачка при зверненні до суду не
обґрунтувала дану вимогу з урахуванням
обставин, викладених у ст.185 СК України
і в судовому засіданні не змогла
обґрунтувати її та визначитися з
необхідністю та наявністю підстав,
визначених законом, для звернення до
суду з такою вимогою.

На виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України
судом позивачці були роз»яснені
порядок та підстави звернення до суду з
вимогами про стягнення додаткових
витрат на утримання дитини, остання в
судовому засіданні не змогла
самостійно визначитися зі своєю
позицію в цій частині та висловила
бажання додатково проконсультуватися
з фахівцем у галузі права, що потягне за
собою оголошення перерви в розгляді
справи.

Виходячи з того, що в одному
провадженні позивачка заявила дві
вимоги, висловила згоду на ухвалення
заочного рішення в частині стягнення
аліментів та наявності правових
підстав для цього у суду,
невизначеності позиції позивачки в
частині вимог стягнення додаткових
витрат на утримання дитини,
необхідності збирання та надання
позивачкою додаткових доказів у
частині вимог про стягнення додаткових
витрат на утримання дитини та з метою
захисту прав дитини на матеріальне
утримання, суд приходить до висновку,
що сумісний розгляд даних вимог
недоцільний та утруднить вирішення
справи, а тому дані вимоги підлягають
роз"єднанню в самостійні провадження.

Керуючись ст.ст.126 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Роз»єднати вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів та додаткових
витрат на утримання дитини.

Вимоги в частині стягнення додаткових
витрат на утримання дитини виділити в
самостійне провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя