Справа № 161/2111/14-ц
Провадження № 2/161/1240/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

25 лютого 2014 року
місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого-судді Філюк Т.М.

при секретарі Коритнюк А.П.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
автомобіль,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом
до ОСОБА_3 про визнання права власності
на автомобіль.

Свій позов мотивує тим, 19 травня 2007 року
ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_3 автомобіль ВАЗ
2107, зеленого кольору, 1999 року випуску,
шасі № НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1, сплативши
йому суму вартості автомобіля в
розмірі 21210 гривень , що стверджується
договором купівлі-продажу від 19 травня
2007 року та розпискою про отримання
коштів за автомобіль.

Вказує, що він 08 червня 2008 року придбав
у ОСОБА_4 вищезазначений автомобіль
вартістю 20386,80 гривень, уклавши договір
купівлі-продажу. Для підтвердження
отримання коштів за автомобіль ОСОБА_4
власноручно написав відповідну
розписку.

Зазначає, що право власності на даний
автомобіль перейшло до нього з моменту
укладання договору купівлі-продажу,
вказаний автомобіль повністю
перебував у його користуванні та
розпорядженні, усі витрати по
утриманню автомобіля ніс позивач.

Незважаючи на те, що він є законним
власником даного автомобіля
Відповідач відмовляється визнати за
ним право власності та вжити заходів
для переоформлення придбаного ним
автомобіля, а саме щодо зняття
транспортного засобу з обліку та
реєстрацію його на ім'я позивача.

Просить визнати за позивачем право
власності на автомобіль ВАЗ 2107,
зеленого кольору, 1999 року випуску, шасі
№ НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1 та зобов'язати
ОСОБА_3 зняти з реєстрації вказаний
автомобіль в органах ДАІ УМВС та
передати позивачу відповідні
документи.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позов підтримав з підстав,
викладених у ньому, просили позов
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні не
заперечував щодо задоволення позову,
вказував, що добровільно не має
можливості зняти автомобіль з обліку,
оскільки Державною виконавчою службою
України на нього накладено арешт.

Заслухавши пояснення сторін по справі,
дослідивши письмові докази у справі,
суд приходить до висновку, що позов не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 19 травня 2007 року
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, було укладено
договір купівлі-продажу транспортного
засобу, за яким ОСОБА_3 продав ОСОБА_4
автомобіль ВАЗ 2107, зеленого кольору, 1999
року випуску, шасі № НОМЕР_2, д.н.з.
НОМЕР_1. (а.с. 5-6).

Як вбачається з розписки, написаною
ОСОБА_3 19 травня 2007 року, останній
отримав від ОСОБА_4 кошти в сумі 4200
доларів США за проданий йому
автомобіль ВАЗ 2107, зеленого кольору, 1999
року випуску, шасі № НОМЕР_2, д.н.з.
НОМЕР_1 (а.с. 8).

Крім того, 08 червня 2008 року між ОСОБА_4
та ОСОБА_1, було укладено договір
купівлі-продажу транспортного засобу,
за яким ОСОБА_4 продав ОСОБА_1
автомобіль ВАЗ 2107, зеленого кольору, 1999
року випуску, шасі № НОМЕР_2, д.н.з.
НОМЕР_1 (а.с. 6).

Відповідно до розписки, написаною
ОСОБА_4 19 травня 2007 року, останній
отримав від ОСОБА_1 кошти в сумі 4200
доларів США за проданий йому
автомобіль ВАЗ 2107, зеленого кольору, 1999
року випуску, шасі № НОМЕР_2, д.н.з.
НОМЕР_1 (а.с. 8).

Частиною 1 ст. 210 ЦК України визначено,
що правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

Згідно із статтею 34 Закону України «Про
дорожній рух», державній реєстрації та
обліку підлягають призначені для
експлуатації на вулично-дорожній
мережі загального користування
транспортні засоби усіх типів:
автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх
типів, марок і моделей, самохідні
машини, причепи та напівпричепи до них,
мотоколяски, інші прирівняні до них
транспортні засоби та мопеди, що
використовуються на автомобільних
дорогах державного значення.

Державна реєстрація та облік
автомобілів, автобусів, мотоциклів та
мопедів усіх типів, марок і моделей,
самохідних машин, причепів та
напівпричепів до них, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів здійснюються відповідними
підрозділами Міністерства внутрішніх
справ України, що забезпечують безпеку
дорожнього руху.

Власники транспортних засобів та
особи, які використовують їх на
законних підставах, зобов'язані
зареєструвати (перереєструвати)
належні їм транспортні засоби протягом
десяти діб після придбання, митного
оформлення, одержання транспортних
засобів або виникнення обставин, що
потребують внесення змін до
реєстраційних документів.

На транспортні засоби оформляються та
видаються реєстраційні документи,
зразки яких затверджуються Кабінетом
Міністрів України, та закріплюються
номерні знаки, які відповідають
вимогам стандартів.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції про
проведення державної реєстрації,
перереєстрації та обліку транспортних
засобів, оформлення і видачі
реєстраційних документів, номерних
знаків на них та здійснення перевірок
реєстраційно-екзаменаційних
підрозділів Державтоінспекції МВС
України, власники транспортних засобів
зобов'язані зареєструвати їх протягом
десяти діб після придбання або митного
оформлення, чи тимчасового ввезення на
територію України, або виникнення
обставин, що потребують внесення змін
у реєстраційні документи, незалежно
від їх технічного стану. Термін
реєстрації може бути продовжено у разі
неможливості власника транспортного
засобу (хвороба, відрядження, інші
поважні причини) вчасно її здійснити.

Крім того, відповідно до п. п. 2, 7, 8
Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
Постановою КМУ від 7 вересня 1998 р. N 1388
(далі - Порядок), передбачено порядок
набуття права власності на
транспортний засіб з обов'язковою
реєстрацією власником придбаного
транспортного засобу на підставі
документів, що підтверджують право
власності.

Пунктом 8 вказаного Порядку
передбачено, що до документів, що
підтверджують правомірність придбання
транспортного засобу відносяться
зокрема договори купівлі-продажу, що
засвідчені в установленому законом
порядку, що встановлюють право
власності на транспортні засоби. Факт
придбання автомобіля на підставі
зазначеного правочину повинен бути
належним чином зареєстрований в
підрозділах ДАІ з обов'язковим
пред'явленням свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про
зняття транспортного засобу з обліку.
Перед відчуженням такий транспортний
засіб повинен бути знятий з обліку в
підрозділах ДАІ.

Наведене свідчить, що письмовий
договір купівлі-продажу автомобіля
підлягає обов'язковій державній
реєстрації в підрозділах ДАІ, а право
власності на транспортний засіб
відповідно до вимог ст. 334 ЦК України,
виникає з моменту його державної
реєстрації відповідними підрозділами
Міністерства внутрішніх справ України,
що забезпечують безпеку дорожнього
руху.

Пунктом 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
№ 9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» передбачено, що
вирішуючи спір про визнання правочину,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, дійсним, судам необхідно
враховувати, що норма частини другої
статті 220 ЦК не застосовується щодо
правочинів, які підлягають і
нотаріальному посвідченню, і державній
реєстрації, оскільки момент вчинення
таких правочинів відповідно до статей
210 та 640 ЦК пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є укладеними
і не створюють прав та обов'язків для
сторін.

Відповідно до положень статті 328 ЦК
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно із ч. 1 ст. 334 ЦК України право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 665 ЦК України передбачено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України,
продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар, визначений договором
купівлі-продажу. Продавець повинен
одночасно з товаром передати покупцеві
його приналежності та документи
(технічний паспорт, сертифікат якості
тощо), що стосуються товару та
підлягають переданню разом із товаром
відповідно до договору або актів
цивільного законодавства.

Договір купівлі-продажу є оплатним,
двостороннім, зобов'язуючим та
консенсуальним, основною і
визначальною його ознакою є перехід
майна у власність покупця.

Звертаючись до суду з даним позовом
ОСОБА_1 у своїх вимогах зазначав, що до
нього перейшло право власності на
автомобіль, оскільки 19 травня 2007 року
між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, як власником
автомобіля , а в подальшому 08 червня 2008
року між позивачем та ОСОБА_4, фактично
відбувся оплатний правочин, а саме
купівля-продаж автомобіля.

Проте зазначений договір купівлі -
продажу автомобіля укладений в простій
письмовій формі, а такий договір
підлягає у відповідності до
вищенаведених положень Закону
державній реєстрації, що не дотримано
сторонами договору.

Враховуючи наведене, суд прийшов до
висновку, що відсутні підстави для
визнання права власності на автомобіль
ВАЗ 2107, зеленого кольору, 1999 року
випуску, шасі № НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1 за
ОСОБА_1, а тому в задоволенні позову
слід відмовити.

Також не підлягає до задоволення
вимога позивача щодо зобов'язання
ОСОБА_3 зняти з реєстрації автомобіль в
органах ДАІ МВС України та передати
документи позивачу з вище наведених
підстав.

Покликання позивача на сплату вартості
автомобіля, як на підставу захисту
своїх прав не заслуговують на увагу,
оскільки не спростовують висновків
суду, проте можуть бути підставою для
захисту порушеного права в інший
спосіб, визначений ст. 16 ЦК України.

Крім того, судом при відмові в
задоволенні позову враховано ту
обставину, що на спірний автомобіль
органами Державної виконавчої служби
України накладено арешт у зв'язку з
борговими зобов'язаннями ОСОБА_3 перед
третіми особами.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 328, 334 ЦК
України, Закону України «Про дорожній
рух», Інструкції про проведення
державної реєстрації, перереєстрації
та обліку транспортних засобів,
оформлення і видачі реєстраційних
документів, номерних знаків на них та
здійснення перевірок
реєстраційно-екзаменаційних
підрозділів Державтоінспекції МВС
України, суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
права власності на автомобіль -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
шляхом подання апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги на рішення суду. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя

Луцького міськрайонного суду
Філюк Т.М.