АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1667/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/771/14
Головуючий у 1-й інстанції Городівський
Доповідач Триголов В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.,

суддів: Бондаревської С.М., Омельченко
Л.М.

при секретарі: Порохні А.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Полтаві
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1

на рішення Миргородського
міськрайонного суду Потавської
області від 20 січня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Петрівська
сільська рада Миргородського району,
про зменшення частки у спільному майні
подружжя та припинення права власності
на частку,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Миргородського
міськрайонного суду Потавської
області від 20 січня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено
частково.

Зменшено частку ОСОБА_3 у спільному
сумісному майні подружжя, яке
складається з житлового будинку по
АДРЕСА_1 до 1/3 частини, а частку ОСОБА_1 -
збільшено до 2/3 частини.

В решті позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

ОСОБА_1 оскарживла рішення суду, в
апеляційній скарзі просила його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким її позов задовольнити в повному
обсязі. Вважає, що судом неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи, рішення суду прийнято із
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи у межах доводів
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що сторони,
перебуваючи у шлюбі, придбали будинок
по АДРЕСА_1.

25 листопада 2010 року шлюб між сторонами
розірвано. Після розірвання шлюбу
позивачка разом з неповнолітніми
дітьми залишилась проживати в будинку,
а відповідач переїхав проживати до м.
Миргорода.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Місцевим судом встановлено, що на
момент покупки будинку відповідач не
працював, всі кошти на придбання
будинку заробила позивачка. Цей факт в
суді першої інстанції не заперечувався
відповідачем.

Після розірвання шлюбу неповнолітні
діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишились
проживати разом з матір'ю - ОСОБА_1 Крім
того, ОСОБА_2 має заборгованість по
сплаті аліментів на утримання
неповнолітніх дітей, та взагалі не
допомагає матеріально.

Також, встановлено, що позивачка значно
поліпшила спірний будинок за рахунок
власних коштів.

З наведеного слідує, що місцевий
суд повно і всебічно дослідив
обситавини справи, та прийшов до
вірного висновку про збільшення частки
ОСОБА_1 у майні, що є спільною сумісною
власностю подружжя.

Разом з цим, не заслуговують на увагу
суду доводи позивачки щодо розподілу
спірного житлового будинку шляхом
присудження ОСОБА_2 компенсації
замість його частки у праві спільної
сумісної власності на будинок.

Так, згідно з ч.ч. 4,5 ст. 71 СК України,
присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, зокрема на житловий будинок,
квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених Цивільним
кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової
компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

З матеріалів справи слідує, що
відповідач ОСОБА_2 заперечує проти
сплати йому грошової компенсації за
його частину будинку.

Також, на момент вирішення спору по
суті позивачка не внесла на депозитний
рахунок суду відповідної грошової суми
вартості частки відповідача у
спільному майні.

На підставі наведеного та враховуючи,
що апеляційна скарга не містить
доводів щодо неправильності рішення
суду, які б були підставою для його
скасування, колегія суддів приходить
до висновку, що підстави для скасування
чи зміни рішення суду відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 314,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного
суду Потавської області від 20 січня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:
В.М. Триголов

Судді:
С.М. Бондаревська

Л.М. Омельченко