Справа № 1308/3675/12
Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Провадження № 22-ц/783/1469/14
Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:Тропак О.В.

суддів: Приколоти
Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря:
Іванової О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідача Відкритого акціонерного
товариства «Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» на рішення
Жовківського районного суду
Львівської області від 04 січня 2013 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, Відкритого акціонерного
товариства «Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» про виплату
страхового відшкодування та
відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

30 жовтня 2012 року ОСОБА_3
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 та
ВАТ НАСК «Оранта» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

З врахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, просила стягнути в її
користь:

з ВАТ НАСК «Оранта» 5776,22 грн страхового
відшкодування та 216 грн за зняття
бампера, пеню за несвоєчасну виплату
та невиплату страхового відшкодування
в розмірі 2841,71 грн, 556,92 грн три
проценти річних від простроченої суми
та 2550 грн заподіяної моральної шкоди;

з ОСОБА_4 5450 грн заподіяної моральної
шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що 25.08.2011 року о 9.10 год ОСОБА_4
на 25 км+ 800 м автодороги Львів-Рава
Руська (Жовківський район, с.Сопошин),
керуючи транспортним засобом марки
«ВАЗ 11183», номерний знак НОМЕР_1, не
дотримався безпечної дистанції, що
призвело до зіткнення з автомобілями
марки «Опель» н.з. НОМЕР_4, «Мітсубісі»
н.з. НОМЕР_2, «Рено» н.з. НОМЕР_3. 23.09.2011
року ОСОБА_4 постановою
Кам»янка-Бузького районного суду
Львівської області визнаний винним у
правопорушенні, передбаченому ст.124
КУпАП.

Автомобіль «Мітсубісі» н.з. НОМЕР_2
належить ОСОБА_3 на праві власності, а
на час ДТВП автомобілем керував її
батько ОСОБА_5, а вона знаходилась в
салоні автомобіля.

Оскільки ОСОБА_4 уклав договір
страхування циввільно-правової
відповідальності з страховою
компанією НАС «Оранта», то 25.08.2011 року
була подана заява про страхове
відшкодування. В заяві вона зазначила,
що автомобіль буде ремонтуватись на
СТО ТзОВ»Ніко- Захід», яке являється
офіційним дилером Мітсубісі в Україні.
26.08. 2011 року на вказаній станції машину
оглянув страховий експерт НАСК
«Оранта» та повідомив, що можна
самостійно ремонтувати автомобіль, а
страхова компанія відшкодує понесені
втрати.

26.08.2011 року вона оплатила ТЗОВ «Ніко-
Захід» 216 грн за зняття заднього
бамперу для того, щоб було зроблено
огляд автомобіля. В страхову компанію
був поданий рахунок, виданий ТзОВ
«Ніко-Захід» на суму 34448, 35 грн ,
погоджений страховиками. 20.09.2011 року та
21.10.2011 року нею було оплачено ТзОВ
«Ніко-Захід» вартість ремонту
автомобіля, відповідно 3000 грн та 31454, 48
коп .

Листом від 10.05. 2012 року НАСК
«Оранта» повідомила, що виплатить їй
28678 грн, а згодом ще 4362,04 грн. 20.05.2012 року
НАСК «Оранта» виплатила на рахунок
ТзОВ «Ніко- Захід» 2876826 грн, які
ТзОВ»Ніко-Захід» повернуло їй. Більше
жодних коштів НАСК «Оранта» їй не
відшкодовувала, а листом від 20.08.2012 року
повідомила її, що не відшкодовуватиме
решту суми, а відповідь від 10.05.2012 року є
помилковою.

Посилаючись на те, що страхову виплату
страховик повинен був здійснити не
пізніше 23.11.2011 року, виплатив їй
страхове відшкодування в розмірі 28678, 26
коп 10.05.2012 року, а 5776,22 грн так їй і не
виплатив, просила стягнути з
страховика: 576,22 грн за ремонт
автомобіля та 216 грн за зняття бампера,
пеню в розмірі 2841, 71 грн та три
проценти річних за період
прострочення зобов»язання в сумі 556,92
грн. Зазначаючи, що незаконними діями
ОСОБА_4, які призвели до пошкодження
майна, їй завдана моральна шкода, а та
обставина, що ні заподіювач шкоди, ні
страховик не відшкодовують їй
заподіяну шкоду, що спричинило їй
душевні страждання, визначила моральну
шкоду в розмірі 8000 грн, з яких 2550 грн
просила стягнути з страховика, а 5450 грн
з ОСОБА_4

Рішенням Жовківського районного суду
Львівської області від 04 січня 2013 року
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ВАТ НАСК
«Оранта» про виплату страхового
відшкодування та відшкодування
моральної шкоди задоволено частково.

Вирішено: Стягнути з ВАТ НАСК Оранта» в
користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в
розмірі 5776, грн. 22 коп страхового
відшкодування та 216 грн, пеню за
несвоєчасну виплату та невиплату
страхового відшкодування в розмірі
2841,71 грн та 556,92 грн три проценти річних
від простроченої суми, моральну шкоду в
розмірі 2550 грн 00 коп та 233,91 грн
судового збору. У стягненні з ВАТ НАСК
«Оранта» в користь ОСОБА_3 200 грн
сплачених за надання правової допомоги
відмовлено. У стягненні з ОСОБА_4 в
користь ОСОБА_3 моральної щкоди в
розмірі 5450 грн відмовлено.

На рішення суду першої інстанції
відповідачем ВААТ НАСК «Оранта»
подано пеляційну скаргу. Апелянт
просить скасувати оскаржуване рішення
і ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3
у задоволенні позовних вимог до НАСК
«Оранта», посилаючись на те, що
рішення суду є помилковим,
безпідставним та таким, що підлягає
скасуванню, оскільки висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи, судом неправильно застосовано
норми матеріального права.

Апелянт вважає, що:

НАСК «Оранта» було складено
розрахунок страхового відшкодування
на підставі дослідження вартості
матеріального збитку, завданого
власникові транспортного засобу
внаслідок дорожньо-транспортної
пигоди від 25.08.2011 року, згідно якого
матеріальний збиток завданий
позивачеві складає 28768, 26 грн, які
перераховані на рахунок ТзОВ
«Ніко-Захід», а тому страховик повністю
виконав свої обов»язки перед
позивачем;

вимога про відшкодування моральної
шкоди від НАСК «Оранта» є
безпідставною, оскільки згідно з п.22.3
ст. 22 Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» потерпілому
відшкодовується моральна шкода,
передбачена п.п. 1, 2 ч.2 ст.23 ЦК України.
Якщо судом встановлено відшкодувати
потерпілому моральну шкоду,
передбачену п.3, 4 ч. 2 ст.23 ЦК України,
таке відшкодування у розмірі,
визначеному судом, здійснює особа, яку
визнано винною у скоєнні ДТП;

згідно п.1 ст.37 вищеназваного Закону, що
діяв на момент укладення полісу та на
момент ДТП, виплата страхового
відшкодування здійснюється протягом
одного місяця з дня отримання
страховиком необхідних документів,
тобто до 26.09.2011 року, а тому у зв»язку з
поданням страховиком заяви про сплив
річного строку позовної давності не
було підстав для стягнення з
страховика пені;

судом не враховано те, що Законом не
передбачено стягнення із страхової
компанії 3% річних за прострочення у
виплаті страхового відшкодування, а
також - те, що позивач не є кредитором, а
відповідач не є боржником за грошовими
зобов»язаннями, тому стягнення із НАСК
«Оранта» 3% річних є необґрунтованим та
безпідставним.

Рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 29 липня 2013 року апеляційну
скаргу ВАТ НАСК «Оранта» задоволено
частково.

Рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 04 січня 2013 року :

в частинах задоволення позовних вимог
ОСОБА_3 про стягнення на її користь з
ВАТ «Національна страхова компанія
«Оранта» 5776 грн 22 коп страхового
відшкодування, 802 грн 41 коп пені за
несвоєчасну виплату цього страхового
відшкодування та 216 грн «за зняття
бамперу автомобіля» скасовано і в цих
частинах ухвалено нове рішення, яким
відмовлено у задоволенні згаданих
позовних вимог;

в частинах задоволення позовних вимог
ОСОБА_3 про стягнення на її користь з
ВАТ «Національна страхова компанія
«Оранта» пені за несвоєчасну виплату
страхових відшкодувань, трьох
процентів річних від простроченої
суми, моральної шкоди та сплаченого при
подачі позовної заяви судового збору
-змінено, зменшивши розмір пені з 2841 грн
71 коп до 2039 грн 30 коп; розмір трьох
процентів річних від простроченої суми
- з 556 грн 92 коп до 398 грн 35 коп; моральної
шкоди до 2500 грн; судового збору - з 233 грн
91 коп до 160 грн 91 коп. В решті рішення
Жовківського районного суду
Львівської області від 04 січня 2013 року
залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ВАТ «Національна страхова
компанія

«Оранта » 84 грн 93 коп судового збору
сплаченого за подання апеляційної
скарги.

На рішення Апеляційного суду
Львівської області від 29 липня 2013 року
позивачем ОСОБА_3 подано касаційну
скаргу, яка ухвалою Вищого
спеціалізованого суду від 29 липня 2013
року задоволена, рішення апеляційного
суду Львівської області від 29 липня 2013
року скасовано, а справу передано на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Будучи належним чином
повідомленими, в судове засідання 20
лютого 2014 року не з»явився ніхто із
осіб, які беруть участь у справі. Від
представника позивача надійшов факс
про розгляд справи за відсутності
сторони позивача.

У зв»язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, межі і
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід задовольнити частково, скасувати
оскаржуване рішення в частині
стягнення з ВАТ НАСК «Оранта» в
користь ОСОБА_3 216 грн та моральної
шкоди в розмірі 2550 грн, і ухвалити у цій
частині нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог у
скасованій частині, з наступних
мотивів.

Відповідно до п.22.1 ст.22 ст. 22
Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», чинної на
момент виникнення спірних
правовідносин, при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», чинної на момент виникнення
спірних правовідносин, у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з
метою порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо -
транспортної пригоди, чи до місця
здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб
необхідно, з поважних причин,
помістити на стоянку, до розміру
шкоди додаються також витрати на
евакуацію транспортного засобу до
стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до статті 36 Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», чинної на момент виникнення
спірних правовідносин:

36.1.Страховик (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), керуючись нормами цього
Закону, приймає вмотивоване рішення
про здійснення страхового
відшкодування регламентної виплати)
або про відмову у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати). Рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) приймається у
зв'язку з визнанням майнових вимог
заявника або на підставі рішення
суду, у разі якщо спір про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) розглядався в
судовому порядку. Якщо розмір
заподіяної шкоди перевищує ліміт
відповідальності страховика,
розмір страхової виплати
(регламентної виплати) за таку шкоду
обмежується зазначеним лімітом.

У разі оформлення документів про
дорожньо-транспортну пригоду без
участі уповноважених на те
працівників Державтоінспекції МВС
України розмір страхової виплати за
шкоду, заподіяну майну потерпілих,
не може перевищувати максимальних
розмірів,

затверджених Уповноваженим органом за
поданням МТСБУ.

36.2. Страховик (МТСБУ) протягом 15
днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою,
яка має право на отримання
відшкодування, за наявності
документів, зазначених у статті 35
цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його. Якщо у зв'язку з
відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
страховик (МТСБУ) не може оцінити її
загальний розмір, виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється у розмірі заподіяної
шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).
Страховик має право здійснювати
виплати без проведення експертизи,
якщо за результатами проведеного ним
огляду пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір
страхового відшкодування і не
наполягають на проведенні оцінки,
експертизи пошкодженого майна; у разі
невизнання майнових вимог заявника
або з підстав, визначених статтями 32
та/або 37 цього Закону, - прийняти
вмотивоване рішення про відмову у
здійсненні страхового відшкодування
(регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода
розглядається в цивільній,
господарській або кримінальній
справі, перебіг цього строку
припиняється до дати, коли страховику
(у випадках, передбачених статтею 41
цього Закону, - МТСБУ) стало відомо
про набрання рішенням у такій справі
законної сили.

У разі якщо заява про здійснення
страхового відшкодування чи інші
документи, необхідні для прийняття
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної
виплати), подані з порушенням строку,
встановленого цим Законом, строк
прийняття рішення про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) та його
виплату збільшується на кількість
днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з
дня прийняття відповідного рішення
страховик (МТСБУ) зобов'язаний
направити заявнику письмове
повідомлення про прийняте рішення.

Обставини даної справи у їх
об»єктивній сукупності свідчили про
те, що були законні підстави для
прийняття страховиком рішення про
виплату позивачеві страхового
відшкодування у розмірі визначеному і
погодженому із страховиком у
відповідності до положень п.36.2 ст.36
Закону, який був підтверджений
рахунком і нарядом замовленням про
вартість ремонту автомобіля позивача,
виданими ТзОВ «Ніко-Захід», тобто в
розмірі 34454, 48 грн.

Однак, зважаючи на те, що
страховиком було фактично
відшкодовано позивачеві вартість
ремонту автомобіля у розмірі 28678, 26 грн,
були законні підстави для стягнення з
страховика на користь позивача
недоплаченого страхового
відшкодування в сумі 5776,22 грн ( 34458,48 грн
мінус 28678,256 грн).

У зв»язку з цим колегія суддів не
приймає до уваги доводів апеляційної
скарги про те, що розмір збитку для
розрахунку страхового відшкодування
було визначено згідно дослідження №
ВС 8545ВХ- 22.11.2011 у сумі 28678,26 грн, оскільки
у відповідності до положень ст.36
Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» не було підстав
для проведення такого дослідження, а
по-друге, вищезазначеного дослідження
страховиком не було надано суду, щоб
суд міг дати оцінку цьому дослідженню
і з»ясувати, чи були підстави для
зменшення розміру розміру страхового
відшкодування на 5776,22 грн.

Водночас, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення
позовних вимог в частині стягнення з
НАСК «Оранта» суми 216 грн, сплаченої
позивачем 26.08.2011 року ТзОВ «Ніко- Захід»
за Зн/Вс заднього бампера, оскільки ці
витрати не були пов»язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу позивача та крім
того, витрати по зняттю та
встановленню заднього бампера в сумі 216
грн були включені в рахунок від 26.08.2011
року і в наряд- замовлення виконаних
робіт від 21.10.2011 року, тобто увійшли в
загальну суму 34454,48 грн, а тому не
підлягають повторній оплаті. У зв»язку
з наведеним рішення суду першої
інстанції в частині стягнення 216 грн
належить скасувати.

Згідно редакції п.22.3 ст. 22 Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», чинної на момент виникнення
спірних правовідносин, потерпілому
відшкодовується також моральна
шкода, передбачена пунктами 1, 2
частини другої статті 23 Цивільного
кодексу України. Така шкода
відшкодовується у встановленому
судом розмірі відповідно до вимог
статті 23 Цивільного кодексу України.
При цьому страховик відшкодовує не
більше ніж 5 відсотків ліміту,
визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього
Закону. Різницю між сумою
відшкодування, визначеною судом, та
сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку
визнано винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди. Якщо
судом встановлено відшкодувати
потерпілому моральну шкоду,
передбачену пунктами 3, 4 частини
другої статті 23 Цивільного кодексу
України, таке відшкодування у
розмірі, визначеному судом, здійснює
особа, яку визнано винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки позивачем не було
заявлено позовних вимог про
відшкодування їй моральної шкоди, яка
полягала б у фізичному болю та
стражданнях, яких вона зазнала у
зв»язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров»я, або у душевних
стражданнях, яких вона зазнала у
зв»язку з протиправною поведінкою
страховика (в даному випадку НАСК
«Оранта») щодо неї самої, членів її
сім»ї чи близьких родичів, то
відповідно до спеціального
законодавства, яке діяло на час
виникнення спірних правовідносин, у
суду першої інстанції не було підстав
для покладення на страховика
відповідальності за заподіяння
позивачу моральної шкоди. Тому рішення
суду першої інстанції в частині
задоволення позовних вимог про
стягнення з страховика моральної шкоди
в сумі 2550 грн, належить скасувати.

Зважаючи на те, що позовні вимоги
про стягнення пені були нараховані
позивачем, починаючи з 23.11.2011 року (з
моменту, коли страховик зобов»язаний
був прийняти рішення про страхове
відшкодування) і до 23.101.2012 року, тобто в
межах річного строку позовної
давності, колегія суддів вважає
необгрунтованими доводи апелянта про
наявність підстав для застосування
наслідків спливу строку позовної
давності щодо позовних вимог про
стягнення пені.

Не підлягають врахуванню і доводи
апелянта відносно того , що у суду
першої інстанції не було підстав для
стягнення трьох процентів річних,
оскільки в даному випадку відповідачем
НАСК «Оранта» було допущено
прострочення грошового зобов»язання,
яке ґрунтувалося на договорі, що у
відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України
надавало позивачеві право на отримання
3% від простроченої суми страхового
відшкодування.

З врахуванням вищенаведених
мотивів, колегія суддів погоджується з
правильністю рішення суду першої
інстанції в частині стягнення пені в
розмірі 2841 грн 71 коп та 3% річних в
розмірі 556 грн 92 коп.

При зверненні з позовом позивачу
належало сплатити судовий збір в
розмірі 321,90 грн, в т.ч. 214,70 грн по
вимогах майнового характеру і 107,30 грн
по вимогах немайнового характеру.
Позивачем було сплачено судовий збір в
розмірі 233 грн 91 коп, отже недоплачено 87
грн 99 коп, які підлягають стягненню в
дохід держави.

Оскільки судовий збір по вимогах
майнового характеру не міг бути меншим
ніж 214 грн 60 коп, та зважаючи на часткове
задоволення позовних вимог майнового
характеру, пред»явлених до НАСК
«Оранта», з НАСК «Оранта» на користь
позивача підлягає стягненню сума
судового збору пропорційно до
задоволених позовних вимог в розмірі 211
грн 03 коп.

При подачі апеляційної скарги НАСК
«Оранта» сплачено судовий збір в
розмірі 114,70 грн. Так, як рішення суду
першої інстанції щодо вимог майнового
характеру підлягає скасуванню лише в
частині задоволення позовних вимог про
стягнення 216 грн, то відповідно
страховій компанії «Оранта» за рахунок
позивача слід компенсувати судовий
збір в розмірі 2 грн 64 коп.

Таким чином, з НАСК «Оранта» належить
стягнути в користь позивача судовий
збір в розмірі 208 грн 39 коп (211,03 мінус
2,64).

Керуючись п.п. 2, 3 ч.1 ст.307, п.п.2,4 ч.1 ст.309,
ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу відповідача
Відкритого акціонерного товариства
«Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» задовольнити
частково.

Рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 04 січня 2013 року
в частині стягнення з ВАТ НАСК
«Оранта» в користь ОСОБА_3 216 грн та
моральної шкоди в розмірі 2550 грн
скасувати і ухвалити у цій частині
нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Відкритого акціонерного товариства »
Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» про стягнення 216
гривень та моральної шкоди в розмірі 2550
гривень - відмовити.

Рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 04 січня 2013 року
в частині стягнення з ВАТ НАСК
«Оранта» в користь ОСОБА_3 233,91 грн
судового збору - змінити.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства «Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» на користь
ОСОБА_3 208 грн 39 коп судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 87 грн
99 коп судового збору.

В іншій частині рішення Жовківського
районного суду Львівської області від
04 січня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий: _______________
Тропак О.В.

Судді: ________________
Приколота Т.І.

________________
Федоришин А.В.