Справа № 136/278/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"24" лютого 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Кривенка Д. Т.

за участю секретаря
Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Липовець
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про встановлення батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Липовецького
районного суду Вінницької області із
позовом до ОСОБА_2 про встановлення
батьківства, обґрунтовуючи
підставність своїх позовних вимог
наступним чином.

З 2008 року він, ОСОБА_1, проживав однією
сім'єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 в
с.Сиваківці Липовецького району
Вінницької області. За час сумісного
проживання відповідача завагітніла та
ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина - ОСОБА_4. На
ґрунті особистих непорозумінь між ними
на той час, відповідачка при реєстрації
народження дитини в органі ДРАЦС,
запис вчинила у відповідності до
положень ст.135 СК України, тобто запис
про батька дитини у Книзі реєстрації
народжень було проведено за прізвищем
та громадянством матері, а ім'я та по
батькові батька дитини записано було
за її вказівкою. 02.03.2010 року вони уклали
шлюб, який був зареєстрований у відділі
реєстрації актів цивільного стану
Вінницького міського управління
юстиції, про що було зроблено актовий
запис за №290, однак запис про батька
дитини у його свідоцтві про народження
залишився незмінним. Ураховуючи те, що
він є біологічним батьком дитини, проте
відповідачка не надає добровільної
згоди для внесення відповідного запису
про нього як батька дитини в
позасудовому порядку, просив суд
винести рішення про визнання ним,
ОСОБА_1, свого батьківства стосовно
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
свої позовні вимоги підтримав у
повному обсязі з підстав, що наведені у
позовній заяві, просив суд позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги та
обставини, що наведені у позовній заяві
визнала, не заперечувала проти
задоволення, пояснивши суду, що позивач
дійсно є батьком дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, хоча і був записаний нею
на її дошлюбне прізвище, оскільки на
той час між ними виникли непорозуміння.
На даний час своєї згоди на визначення
походження їх спільної дитини від
позивача вона не давала, тому що думала,
що такий порядок можливий лише в
судовому порядку.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, повно
з'ясувавши обставини справи, оцінивши
докази в їх сукупності, дійшов до
наступних висновків.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження дитини
серія НОМЕР_1 виданим Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області 01 вересня
2001 року, батьками дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначено: батьком ОСОБА_1,
матір'ю ОСОБА_2.

В судовому засіданні із пояснень
сторін встановлено, що запис про батька
дитини було вчинено за вказівкою
відповідача, яка на той час не
перебувала у шлюбі з позивачем, тобто в
порядку ст.135 СК України.

В силу правил ст.61 ЦПК України, суд
звільняється від доказування у разі
визнання сторонами обставини, які
підлягають з'ясуванню при вирішенні
даного спору.

Статтею 128 СК України, унормовано, що за
відсутності заяви, право на подання
якої встановлено статтею 126 цього
Кодексу, батьківство щодо дитини може
бути визнане за рішенням суду.
Підставою для визнання батьківства є
будь-які відомості, що засвідчують
походження дитини від певної особи,
зібрані відповідно до Цивільного
процесуального кодексу України. Позов
про визнання батьківства може бути
пред'явлений особою, яка вважає себе
батьком дитини. Позов про визнання
батьківства приймається судом, якщо
запис про батька дитини у Книзі
реєстрації народжень вчинено
відповідно до частини першої статті 135
цього Кодексу.

Справи про визнання батьківства щодо
дитини, яка народилася не раніше 1 січня
2004 року, суд має вирішувати відповідно
до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128 СК
України, на підставі будь-яких доказів,
що засвідчують походження дитини від
певної особи й зібрані з дотриманням
норм цивільного процесуального
законодавства (п. 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року N 3 "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів").

Питання щодо походження дитини від
певної особи суд вирішує за
відсутності згоди жінки, яка народила
дитину, вирішити питання в
позасудовому порядку, а також беручи до
уваги всі докази, зібрані з дотриманням
норм цивільного процесуального
законодавства, що достовірно
підтверджують визнання відповідачем
батьківства, в їх сукупності, зокрема,
спільне проживання й ведення спільного
господарства батьком та матір'ю дитини
до її народження, спільне виховання або
утримання ними дитини.

Судом встановлено, що відповідачка не
надала добровільної згоди на
підтвердження батьківства позивача та
можливості вирішення спору в
позасудовому порядку згідно правил
ст.126 СК України, відтак батьківство
позивача щодо дитини може бути визнане
за рішенням суду.

Із здобутих у справі доказів, судом
встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
дійсно разом проживав із ОСОБА_2 однією
сім'єю в період з 2008 року по 2013 рік, на що
вказує довідка видана виконкомом
Сиваковецької сільської ради
Липовецького району Вінницької
області від 23 січня 2-014 року за №26. Як
вбачається із свідоцтва про шлюб серія
НОМЕР_2, ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із
ОСОБА_2 Дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
даний час проживає з батьком в с.
Берестівка Липовецького району, про що
свідчить довідка видана виконкомом
Лукашівської сільської ради
Липовецького району Вінницької
області від 21.01.2014 року за №32, яка
видана на підставі акта обстеження
матеріально - побутових умов
проживання позивача ОСОБА_1 від 21.01.2014
року складеного комісією в складі
голови сільської ради Слободянюка М.Г.,
секретаря Вінничук Л.В., депутата
Шевчук Г.А., де зазначено, що ОСОБА_1
проживає в с. Берестівка, Липовецького
району разом із своєю матір'ю ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_6 та малолітнім сином
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сім'ї створені
сприятливі умови для проживання та
виховання дитини.

З огляду на викладене та у контексті
приведених правових норм регулювання
предмета спору, суд дійшов до
переконання, що позивачем доведено
належними та допустимими доказами
обставини наведені ним у позовній
заяві, відтак позовні вимоги є
обґрунтовані та підлягають до
задоволення.

Вирішуючи питання судових витрат, суд
керується правилами ст.88 ЦПК України, а
тому присуджує до стягнення з
відповідача на користь позивача
понесені ним та документально
підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись
ст.126, 128, 135 СК України, постановою
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року N 3 "Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів", ст.10, 11, 58-61, 88, 208, 209, 212 - 215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати батьківство ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, щодо
дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий
запис про народження дитини №3212
вчинений 01 вересня 2009 року Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати у вигляді судового
збору в розмірі 243, 60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Д. Т. Кривенко