АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/2335/2014
Головуючий в І інстанції Мусулевський
Доповідач: Лісова Г.Є.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року жовтня місяця 6 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Лісової Г.Є.Суддів:Бугрика
В.В. Семиженка Г.В.При
секретарі:Яковенку В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Херсоні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5,
що діє в інтересах ОСОБА_6, на рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 1 жовтня 2012 року за позовом
публічного акціонерного комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_6 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, виселення

В С Т А Н О В И Л А:

15.02.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_6 про звернення стягнення
на предмет іпотеки, виселення,
посилаючись на те, що 29 березня 2007 року
був укладений кредитний договір
№HETOGA00001841 з ОСОБА_7, за умовами якого
банк надав останньому кредит у розмірі
22250,00 дол. США на строк до 29 березня 2017
року зі сплатою 11,4% річних.

На забезпечення виконання
кредитного договору 29 березня 2007 року
між банком та ОСОБА_8, ОСОБА_6 було
укладено договір іпотеки, предметом
якого є нерухоме майно у вигляді
житлового будинку розташованого в
АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_8 та ОСОБА_6
на підставі договору купівлі-продажу
від 20.02.2007 року.

Оскільки позичальник ОСОБА_7 належним
чином не виконував умови кредитного
договору, то станом на 10.11.2011 року
утворилася заборгованість в розмірі
21390,85 дол. США, що еквівалентно 170698 грн.97
коп.14 коп.

Позивач просив в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
звернути стягнення на предмет іпотеки;
виселити ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6 та
інших осіб, які зареєстровані або
проживають у житловому будинку
(предмет іпотеки), розташованому в
АДРЕСА_2 та зняти їх з реєстрації за
вказаною адресою.

Рішенням Комсомольського
районного суду м. Херсона від 1 жовтня
2012 року в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№HETOGA00001841 від 29 березня 2007 року в
розмірі 21390,85 дол. США, що станом на
29.12.2011 року становить 170698,97 грн.,
звернуто стягнення на предмет іпотеки -
житловий будинок загальною площею 671,70
кв.м. та земельну ділянку, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_2 шляхом
продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ
КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені
відповідачів договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу
Державного реєстру прав власності, з
отриманням кадастрового номеру
земельної ділянки, дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк»
передбачених нормативно-правовими
актами дій, необхідних для продажу
предмета іпотеки.

Виселено відповідачів та інших осіб,
які зареєстровані або проживають у
житловому будинку (предмет іпотеки),
розташованому за вказаною вище адресою
зі зняттям з реєстраційного обліку в
органах МВС України, до повноважень
якого входять питання громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних
осіб, компетенція якого територіально
поширюється на адресу вказаного
будинку. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі на рішення суду
поданій представником ОСОБА_5 в
інтересах ОСОБА_6 ставиться питання про
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
про відмову в задоволенні позову в
повному обсязі.

Посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального і
процесуального права. Так, судом не
було враховано, що позивач не надав
розрахунку заявленої до стягнення пені
в розмірі 4430,80 дол. США, в матеріалах
справи відсутні докази про одержання
позичальником та майновими
поручителями вимоги про повернення
споживчого кредиту, строк виплати
якого не настав.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримав з
підстав викладених у ній, просить
рішення суду скасувати як незаконне.

Представник банку апеляційну скаргу
не визнав, просить її відхилити як
безпідставну.

Справа судом апеляційної інстанції
переглядається після повторного
скасування рішення апеляційного суду
Херсонської області Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в
частині звернення стягнення на предмет
іпотеки в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором,
укладеним 29 березня 2017 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» з ОСОБА_7, відповідно до
умов якого банк надав ОСОБА_7 грошові
кошти в розмірі 22250,00 дол. США на строк
до 29 березня 2007 року зі сплатою 11,4%
річних, суд обґрунтовано виходив з
того, що оскільки ОСОБА_7 не виконував
належним чином умови кредитного
договору, іпотекодержатель використав
надане йому законом право на
задоволення своїх вимог за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на іпотечне майно, предметом
якого є 35/100 частин житлового будинку,
що належить на праві власності ОСОБА_8
та ОСОБА_6, розташований в АДРЕСА_2.

Відповідно до ч.1 ст.33, ст.39 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки; передбачено звернення
стягнення на предмет іпотеки на
підставі рішення суду.

Судом встановлено, що на забезпечення
виконання зобов'язання за кредитним
договором, укладеним ПАТ КБ
«ПриватБанк» з ОСОБА_7 29.03.2007 року цього
ж дня між банком та ОСОБА_8, ОСОБА_6
укладено договір іпотеки, відповідно
до якого останні передали в іпотеку
банку належне їм на праві власності
нерухоме майно, 35/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_2, а саме: житловий
будинок літ. «А», який складається з
прим.2-1 (коридор площею 4,4 кв.м.), прим.2-2
(жиле, площею 13,3 кв.м.), прим. 2-3 (жиле,
площею 7,4 кв.м.), прим. 2-4 (кухня площею 9,6
кв.м.). прим.І (тамбур площею 5,6 кв.м.),
сарай, водопровід, ворота, огорожа, що
становить 35/100 частин домоволодіння
АДРЕСА_2.(п.7 договору іпотеки).

З наданого банком розрахунку
вбачається, що за кредитним договором
№HETOGA00001841, укладеним з ОСОБА_7 29.03.2007
року є заборгованість, яка складається
із заборгованості по кредиту в розмірі
10107,29 дол. США; по процентах за
користування грошовими коштами - 4244,31
дол. США; по комісії - 1560,00 дол. США; пені
за прострочку виконання зобов'язання -
4439,80 дол. США, штраф (фіксована частина) -
31,33 дол. США; штраф (відсотки від суми
заборгованості) - 1017,13 дол. США, а всього
21390,85 дол. США.

За таких обставин суд обґрунтовано
звернув стягнення на передане банку в
іпотеку відокремлене майно, що
належить на праві власності ОСОБА_8 та
ОСОБА_6, які є майновими поручителями за
кредитним зобов'язанням ОСОБА_7

Разом з тим, ухвалюючи рішення в цій
частині суд першої інстанції
допустився помилки, вказавши в рішенні.
що стягнення звертається на житловий
будинок загальною площею 671,70 кв..м. та
земельну ділянку розташовані в
АДРЕСА_2, в той час як предметом іпотеки
є 35/100 частин домоволодіння, а саме:
житловий будинок літ. «А» із
зазначеними вище приміщеннями жилою
площею 20,7 кв.м. та загальною площею 40,3
кв.м., що розташований на земельній
ділянці площею 671,70 кв.м.

Крім того, резолютивна частина
рішення суду в разі задоволення позову
про звернення стягнення на предмет
іпотеки повинна відповідати вимогам
ст. 39 Закону України «Про іпотеку».
Зокрема, у ній в обов'язковому порядку
повинно бути зазначено: загальний
розмір вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки; конкретний
спосіб реалізації предмета іпотеки,
початкова ціна предмета іпотеки для
його подальшої реалізації.

Рішення суду першої інстанції не
відповідає зазначеним вимогам, а тому
його слід змінити та викласти
резолютивну частину рішення
відповідно до вимог ст.39 Закону України
«Про іпотеку».

Задовольняючи позовні вимоги про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом його продажу іпотекодержателем
з укладенням від імені відповідачів -
іпотекодавців договору
купівлі-продажу будь-яким способом із
наданням іпотекодержателю всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу суд не врахував, що відповідно
до положень абз. 2 ч. 3 ст. 36 та ч.5 ст. 38
Закону України "Про іпотеку" право
продажу предмета іпотеки повинне
здійснюватися іпотекодержателем від
свого імені, а не від імені
відповідачів - іпотекодавців, без
необхідності отримання для цього будь -
якого окремого уповноваження
іпотекодавця, а тому резолютивну
частину рішення слід викласти також з
урахуванням зазначеного.

З матеріалів справи вбачається, що
6.10.2011 року банк направив позичальнику
та іпотекодавцям письмову вимогу про
усунення порушень основного
зобов'язання та попереджав про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у разі не виконання порушеного
зобов'язання у менш ніж тридцяти денний
строк, а тому доводи апелянта про те, що
в матеріалах справи відсутні докази
одержання такої вимоги позичальником
та майновими поручителями не
заслуговують на увагу ще й тому, що
попередження є обов'язковим для
випадку звернення стягнення на предмет
іпотеки шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору,
який є лише одним із трьох основних,
передбачених ч.3 ст.33 Закону України
«Про іпотеку», способів звернення
стягнення на предмет іпотеки (за
рішенням суду, на підставі виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя).

Визначаючи загальний розмір вимог та
всіх його складових, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки, суд першої інстанції
не врахував положення ч.2 ст.258 ЦК
України, згідно з якими до вимог про
стягнення неустойки (штрафу,пені)
встановлена спеціальна позовна
давність в однин рік та погодився з
розміром пені визначеним банком у сумі
4430,80 дол. США нарахованої за межами
позовної давності, а тому рішення суду
в цій частині також слід змінити,
зменшити розмір пені до 2069,71 дол. США, а
з врахуванням сплачених позичальником
207,09 дол. США до 1862,62 дол. США.

Доводи апелянта щодо застосування
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», що набрав чинності 7
червня 2014 року не заслуговують на увагу
з таких підстав. Суд апеляційної
інстанції перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції з огляду на те законодавство,
яке існувало на час його ухвалення. Суд
першої інстанції обґрунтовано прийшов
до висновку про підставність заявлених
позовних вимог та звернув стягнення на
предмет іпотеки для задоволення вимог
іпотекодержателя у зв'язку з
неналежним виконанням боржником
основного зобов'язання. Допущені судом
порушення є підставою для зміни
рішення суду, а не відмови у
задоволенні позовних вимог про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Крім того, згідно з цим Законом
нерухоме житлове майно, що перебуває в
іпотеці використовується як місце
постійного проживання
позичальника/майнового поручителя. Як
вбачається з довідки КП «Херсонське
бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_8
є також власником квартири АДРЕСА_3.

Згідно з договором іпотеки їх місцем
проживання є квартира АДРЕСА_1, що не
спростовано.

Вирішуючи одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
вимоги про виселення мешканців
житлового будинку, який є предметом
іпотеки. суд не з'ясував хто проживав у
будинку на час ухвалення рішення, а
тому ухвалив про виселення і
відповідача ОСОБА_7, який як пояснив
представник ОСОБА_9 в будинку не
проживає, а тому рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог про виселення ОСОБА_7
слід скасувати і в задоволенні позову в
цій частині відмовити, а в решті
рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК
України, ст. 589 ЦК України, ч.1 ст.33,
ст.ст.38,39,40 Закону України «Про
іпотеку», колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючого від
імені ОСОБА_6, задовольнити частково.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 01 жовтня 2012 року в
частині задоволення позовних вимог про
звернення стягнення на предмет іпотеки
змінити, виклавши резолютивну частину
рішення в цій частині в такій редакції:
у рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_7 за кредитним договором
№HET0GA00001841 від 27 березня 2007 року, яка
утворилася станом на 10.11.2011 року в
розмірі 18822,67 доларів США, з яких 10107,29
дол. США - заборгованість за кредитом;
4244,31 дол. США - заборгованість по
процентах за користування кредитом; 1560
дол. США - заборгованість по комісії за
користування кредитом, 31,33 дол. США -
штраф (фіксована частина): 1017,12 - дол. США
- штраф (процентна складова), 1862,62 дол.
США - пеня за прострочку виконання
грошового зобов'язання звернути
стягнення на належне ОСОБА_8, ОСОБА_6
іпотечне майно: 35/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_2, що складається
з житлового будинку літ. «А» та зокрема:
прим.2-1 (коридор площею 4,4 кв.м.), прим. 2-2
(жиле, площею 13,3 кв.м.), прим. 2-3 (жиле,
площею 7,4 кв.м.), прим. 2-4 (кухня площею 9,6
кв.м.), прим.І (тамбур площею 5,6 кв.м.)
сараю, водопроводу, воріт, огорожі
шляхом продажу іпотекодержателем ПАТ
КБ «ПриватБанк» предмета іпотеки
будь-якій особі покупцеві у порядку,
встановленому ст.38 Закону України «Про
іпотеку», за початковою ціною
встановленою на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 01 жовтня 2012 року в
частині виселення із житлового будинку
відповідача ОСОБА_7 скасувати і
ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог про
виселення ОСОБА_7 відмовити.

Рішення суду в частині задоволення
позовних вимог про виселення із
житлового будинку відповідачів ОСОБА_8
ОСОБА_6 та в частині стягнення з
відповідачів на користь позивача
понесених ним судових витрат залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді