Справа № 219/1523/2014-ц
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

21 березня 2014 року Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Харченко О.П., розглянувши заяву Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Часовоярського РВУ про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 суми боргу за комунальні послуги, -

в с т а н о в и в :

18.03.2014 року заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 суми боргу за період з 01.11.2002 року по 01.01.2014 року за спожиті послуги по водопостачанню та водовідведенню у розмірі 386 грн. 69 коп., а також судового збору у розмірі 121 грн. 80 коп.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право є підставою для відмови у відкритті провадження за заявою про видачу судового наказу, якщо з доданих документів вбачається пропуск позовної давності така вимога може бути розглянута тільки у позовному провадженні.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВССУ № 14 від 23.12.2001 року, ЦПК України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

Таким чином, у звязку з тим, що з наданих заявником документів вбачається пропуск позовної давності та враховуючи неможливість часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, вимога щодо стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.11.2002 року по 01.01.214 року у сумі 386 грн. 69 коп. не може бути визнана судом безспірною, та як наслідок цього не підлягає розгляду у порядку наказного провадження у звязку із наявністю спору про право.

Приймаючи рішення про неможливість часткового задоволення вимог, зазначених у заяві про видачу судового наказу, суд не знаходить підстав для застосування норм ч. 5 ст. 100 ЦПК України щодо можливості постановлення ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу лише в частині вимог, які не підлягають розгляду у порядку наказного провадження, оскільки норми даної статті не можуть бути застосовані при наявності спору про право.

Дані обставини позбавляють суд можливості зробити однозначний та безспірний висновок щодо виникнення у заявника права вимоги за судовим наказом та відсутності спору про право.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

За таких обставин, суддя вважає за необхідне відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу, та розяснити заявникові, що відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Відмовити Комунальному підприємству «Компанія «Вода Донбасу» в особі Часовоярського РВУ у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення суми боргу за комунальні послуги з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Розяснити заявнику право на звернення до суду у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення, а ухвала, постановлена без участі особи, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.П.Харченко