Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі

головуючого - судді Чіркова Г.Є.,при
секретарі Квашиній А.Г.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Вишгороді цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційного Банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_3 про звернення стягнення,

встановив:

позивач звернувся до суду з даним
позовом, посилаючись на порушення
відповідачем договірних зобов'язань по
сплаті коштів за наданий йому кредит та
в рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором №К2Н0АU00216156 від 12
травня 2006 року в сумі 2 877,05 доларів США,
що еквівалентно 22 987 грн. 63 коп., просить
звернути стягнення на предмет застави:
автомобіль «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_3, що
належить на праві власності
відповідачу, шляхом продажу вказаного
автомобіля позивачем.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з вкладених у
ньому підстав.

Відповідач, будучи повідомленим про
розгляд справи, в судове засідання не
з'явився.

Оскільки суд позбавлений
можливості відкласти розгляд справи,
на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах
строку встановленого ст. 157 ЦПК України,
дану справу слід розглянути на
підставі наявних доказів у загальному
порядку.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 12
травня 2006 року між сторонами укладено
кредитний договір №К2Н0АU00216156,
відповідно до якого відповідач отримав
кредит на придбання автомобіля, оплат
разових страхових платежів, комісії та
внесення коштів до Державного реєстру
в сумі 5 160 доларів США з остаточним
терміном повернення кредиту не пізніше
11 травня 2011 року із розрахунку 1,17%
річних

Відповідач зобов'язався сплачувати
проценти за користування кредитом з 10
по 15 число кожного місяця, починаючи з
місця, в якому надано кредитні кошти та
проводити погашення кредиту рівними
частинами в сумі 104,90 доларів США
щомісяця. (п. 1.1 Договору).

На забезпечення виконання договору
№К2Н0АU00216156 сторони 12 травня 2006 року
уклали договір застави рухомого майна,
предметом якого став автомобіль ЗАЗ,
модель: 110247, рік випуску: 2006, тип ТЗ:
легковий, № кузова/шасі: НОМЕР_4,
реєстраційний помер: НОМЕР_3, що
належить на праві власності ОСОБА_3
(відповідачу по справі).

Згідно п. 9 договору застави початкова
вартість заставного майна складає 20 541
грн.

З розрахунку суми заборгованості за
згаданим договором вбачається, що
відповідач станом на 05 липня 2013 року
має заборгованість - 2 877,05 доларів США.

24 квітня 2013 року відповідачу
направлено повідомлення з вимогою
погашення простроченої
заборгованості.

Відповідач взяті на себе
зобов'язання по виплаті кредитних
коштів у строки визначені кредитним
договором не виконує, термін сплати
коштів порушено.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
заставу» застава є способом
забезпечення зобов'язань, якщо інше не
передбачено законом.

Відповідно до вимог ст. 572 ЦК України в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право в разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Згідно ч.1 ст. 589 ЦК України в разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Відповідно до вимог ч. 1 та 3 ст. 20 Закону
України «Про заставу»
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент терміну виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
воно не буде виконано, якщо інше не
передбачено законом чи договором.

Відповідно до ст. 590 ЦК України
встановлено, що звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за
рішенням суду, якщо інше не встановлено
договором або законом,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі коли зобов'язання не буде
виконано у встановлений строк (термін),
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
здійснюється на підставі рішення суду
виконавчого напису нотаріуса в
порядку, встановленому законом, або в
позасудовому порядку згідно із цим
Законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» обтяжувач має
право на власний розсуд обрати спосіб
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження одним з
яких є продаж обтяжуважем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем або на публічних
торгах.

Умовами укладеного сторонами договору
застави (п. 22 Договору) передбачено
звернення стягнення на предмет
застави, зокрема, шляхом продажу
заставодержателем предмету застави з
укладенням договору купівлі-продажу з
третьою особою-покупцем.

З огляду на зазначені правовідносини,
судом виявлено порушено право
позивача, що підлягає захистові.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» у разі
задоволення судом позову про
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в рішенні
суду зазначаються:

- загальний розмір вимог та всі
його складові, що підлягають

сплаті обтяжувачу з вартості предмета
забезпечувального обтяження;

- опис рухомого майна, за
рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги обтяжувача;

- заходи щодо забезпечення
збереження предмета
забезпечувального обтяження або
передачі його в управління на період
до його реалізації, якщо такі
необхідні;

- спосіб реалізації предмета
забезпечувального обтяження шляхом
проведення публічних торгів або із
застосуванням однієї з процедур,
передбачених статтею 26 цього Закону;

- пріоритет та розмір вимог інших
обтяжувачів, на користь яких
встановлено зареєстроване
обтяження, які підлягають
задоволенню з вартості предмета
забезпечувального обтяження;

- початкова ціна предмета
забезпечувального обтяження для його
подальшої реалізації на публічних
торгах у порядку виконавчого
провадження.

Таким чином пред'явлений позов
підлягає задоволенню, а порушені права
позивача захистові.

Крім того, представником позивача
представлено документальне
підтвердження понесених судових
витрат, які слід стягнути з
відповідача.

На підставі викладеного і
керуючись 209-215 ЦПК України,

вирішив:

позов задовольнити.

В рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ІПН - НОМЕР_2) в розмірі 2 877,05 доларів
США, що еквівалентно 22 987 грн. 63 коп., за
кредитним договором №К2Н0АU00216156 від 12
травня 2006 року звернути стягнення на
предмет застави - автомобіль ЗАЗ,
модель: 110247, рік випуску: 2006, тип ТЗ:
легковий, № кузова/шасі: НОМЕР_4,
реєстраційний помер: НОМЕР_3, початкова
ціна: не нижче 20 541 грн., що належить на
праві власності ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_2) шляхом
продажу вказаного автомобіля
Публічним акціонерним товариством
Комерційним банком «ПРИВАТБАНК» (04094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50, ) з
укладанням від імені ОСОБА_3 договору
купівлі продажу з іншою
особою-покупцем, з наданням
повноважень Публічному акціонерному
товариству Комерційному банку
«ПРИВАТБАНК» (04094, м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, 50, ) на отримання свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу або
його дублікату для його подальшої
реалізації та зняття автомобіля з
обліку в органах ДАІ України.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області протягом 10 днів
з дня його проголошення шляхом подання
в зазначений строк апеляційної скарги
через Вишгородський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя