Справа №:2-0107/34/2012Головуючий суду
першої інстанції:Якушева Т.В.№
провадження:22-ц/190/1536/14Доповідач суду
апеляційної інстанції:Даніла Н. М.
________________________________________________________________________
______________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого судді:Даніла Н.М.
суддів:Курилеленка О.С., Онищенко Т.С.
при секретарі:Рижих М.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Сімферополі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
третя особа - служба у справах дітей
Сімферопольської міської ради про
звернення стягнення на предмет
іпотеки,

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення Залізничного
районного суду м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 15
листопада 2012 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2009 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, мотивуючи тим, що 17
жовтня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк»
(правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк») та ОСОБА_6 був укладений
кредитний договір № SІІРGA 14641796 на суму
48 891,60 доларів США зі сплатою 11,04%
строком до 15 жовтня 2027 року. У
забезпечення виконання умов
кредитного договору, 25 жовтня 2007 року
між ЗАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 був укладений іпотечний договір
на нерухоме майно, а саме: квартиру
АДРЕСА_1 АР Крим. З урахуванням уточнень
позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк»
просив звернути стягнення на предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 71,3 кв.м, що належить ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 у рівних частках кожному на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 03 квітня 1996 року, шляхом
продажу її ПАТ КБ «Приватбанк» з
укладанням від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_7
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
прав власності, а також надання ПАТ КБ
«Приватбанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу, в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором в розмірі 312 401,17
грн. (за курсом 7,70 відповідно до
службового розпорядження НБУ №417/27 від
23 січня 2009 року).

Ухвалою Залізничного районного суду АР
Крим від 20 серпня 2012 року за
клопотанням представника відповідача
було залучено у якості третьої особи -
Службу у справах дітей
Сімферопольської міської ради.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Сімферополя АР Крим від 15 листопада
2012 року позов задоволено: стягнуто зі
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарно
заборгованість за кредитним договором
№ SІІРGA 14641796 від 17 жовтня 2007 року у
розмірі 312 401,17 грн.; в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
звернуто стягнення на предмет іпотеки:
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 71,3
кв.м, яка належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у
рівних частках кожному на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 03 квітня 1996 року, - шляхом продажу її
ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від
імені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру прав
власності, а також надання ПАТ КБ
«Приватбанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу;
стягнуто зі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь
ПАТ КБ «Приватбанк» витрат по сплаті
судового збору в розмірі 1 708,50 грн. та
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі
120 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду, представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8
надіслав до суду апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення по суті позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування усіх обставин справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися у судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з наступних підстав.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303
Цивільного процесуального кодексу
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, суд першої інстанції виходив з
того, що кредитне зобов'язання
забезпечено договором іпотеки, а
оскільки умови кредитного договору не
виконуються, заборгованість слід
погасити шляхом звернення стягнення на
іпотечне майно.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується,
оскільки вони відповідають фактичним
обставинам справи, а також вимогам
чинного законодавства, зокрема, ст. 12,
ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку»,
ст. ст. 589, 590 ЦК України.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2007 року
між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6
укладено кредитний договір № SІІРGA
14641796 на суму на суму 48 891,60 доларів США
зі сплатою 11,04% строком до 15 жовтня 2027
року.

Відповідно до п. 7.1 договору відповідач
зобов'язувався сплачувати кредит
щомісячно у період з 17 по 22 число
кожного місяця шляхом надання банку
грошових коштів у розмірі 361,16 доларів
США; погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, позичальник
повинен надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, винагороди.

Пунктом 7.4 кредитного договору
передбачено як наслідок порушення
позичальником зобов'язань із погашення
кредиту - сплата пені у розмірі 1,5 % від
простроченої заборгованості по
кредиту за кожний день прострочки, але
не менше 1 гривні по погашенню кредиту,
передбачених п.п. 1.1, 2.2.4,2.3.3 договору,
відсоток за користування кредитом у
розмірі - 0,92 % на місяць, розраховані на
суму непогашеної в строк
заборгованості за кредитом.

У забезпечення виконання умов
кредитного договору від 25 жовтня 2007
року між ЗАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 був укладений іпотечний договір
на нерухоме майно, згідно умов якого
відповідачі надали в іпотеку нерухоме
майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачами всупереч статей 525 - 527
Цивільного Кодексу України своїх
договірних зобов'язань за кредитним
договором від 17 жовтня 2007 року станом
на 23 січня 2009 року утворилася
заборгованість в сумі 40 571,58 доларів
США.

Враховуючи розрахунки заборгованості,
надані ПАТ КБ «Приватбанк» до суду
першої інстанції заборгованості (а.с.13),
та до апеляційного суду, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
щодо неналежного виконання
позичальником кредитного зобов'язання
та наявної заборгованості за кредитом
станом на 23 січня 2009 року у сумі 312 401,17
грн., що еквівалентно 40 571,58 доларів США
за офіційним курсом НБУ станом на 23
січня 2009 року, яка складається з
наступних складових: заборгованість за
кредитом - 299 771,24 грн., що за офіційним
курсом НБУ еквівалентно 38 931,33 доларів
США, заборгованість по процентам за
користування кредитом - 9 972, 58 грн., що за
офіційним курсом НБУ еквівалентно 1 295,14
доларів США, заборгованість по комісії
за користування кредитом - 1 801,11 грн., що
за офіційним курсом НБУ еквівалентно
233,91 доларів США, пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором - 856,
24 грн., що за офіційним курсом НБУ
еквівалентно 111,20 доларів США.

Розрахунок заборгованості у порушення
вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України
належним чином не спростований, будь -
яких конкретних доводів
неправильності розрахунків не
наведено, тому доводи апеляційної
скарги щодо відсутності правових
підстав прийняти зазначений
розрахунок колегія суддів не приймає.

Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Як визначено ч. 1 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Разом з тим, суд не врахував деяких
положень матеріального закону, що
встановлює судовий порядок звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 589 ЦК України та статтею 20
Закону України «Про іпотеку»
встановлено, що у разі невиконання
боржником основного зобов'язання
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
зобов'язання, забезпеченого заставою,
воно не буде виконано, якщо інше не
передбачено законом чи договором.

Частиною 2 статті 589 ЦК України
передбачено задоволення вимоги
заставодержателя за рахунок предмета
застави, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Статтею 11 Закону України "Про іпотеку"
передбачено, що майновий поручитель
несе відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання в
межах вартості предмета іпотеки

Відповідно до п.2 Договору
іпотеки іпотекою забезпечується в
повному обсязі виконання усіх грошових
зобов'язань позичальника за договором
про надання кредиту.

За таких обставин, суд першої
інстанції, враховуючи неналежне
виконання відповідачами обов'язків по
кредитному договору, правильно дійшов
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позовних вимог про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, однак у порушення вимог
наведених вище норм матеріального та
процесуального закону, а також ст. 589 ЦК
України, крім звернення стягнення на
іпотечне майно, ще й стягнув з
майнового поручителя солідарно суму
заборгованості позичальника за
кредитним договором, тобто допустив
подвійне стягнення.

Відповідно до п. 42 Пленуму ВССУ «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
суд не може одночасно звернути
стягнення на предмет іпотеки та
стягнути суму заборгованості за
кредитним договором.

Тому, рішення суду в частині стягнення
заборгованості за кредитним договором
з відповідачів солідарно підлягає
скасуванню.

Згідно ст. 39 Закону України « Про
іпотеку» у разі задоволення позову про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд повинен зазначити у рішенні
загальний розмір вимог та складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки, опис майна,
за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя,
спосіб реалізації предмету іпотеки
шляхом проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленого ст. 38 Закону, початкову
ціну предмету для подальшої
реалізації.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на зазначені положення закону, не
визначив складові частини
заборгованості та початкову вартість
предмета іпотеки.

З огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги, які містять у собі
саме зазначені твердження,
заслуговують уваги.

Однак, колегія суддів вважає, що
зазначені порушення матеріального
закону судом першої інстанції є
підставою для зміни рішення суду.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, колегія суддів вважає
необхідним доповнити його зазначенням
складових розміру заборгованості по
кредитному договору станом на 23 січня
2009 року у розмірі 40 571,58 доларів США, що
за офіційним курсом НБУ станом на 17
січня 2013 року складає 312 401,17 грн., а саме:
заборгованості за кредитом - 38 931,33
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
становить 299 771,24 грн., заборгованості по
процентам за користування кредитом - 1
295,14 доларів США, що за офіційним курсом
НБУ становить 9 972,58 грн., заборгованості
по комісії за користування кредитом -
233,91 доларів США, що за офіційним курсом
НБУ становить 1 801,11 грн., пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за кредитним договором - 111,20 доларів
США, що за офіційним курсом НБУ
становить 856,24 грн. та зазначенням про
визначення початкової ціни предмету
іпотеки.

Колегія суддів не приймає доводи
апеляційної скарги щодо порушення
загальних засад цивільного
законодавства - справедливості,
добросовісності та розумності, як
безпідставні.

Справа судом розглядається з 17 березня
2009 року, провадження у справі
зупинялось з 01 листопада 2010 року до
набрання чинності рішення
Залізничного районного суду
м.Сімферополя АР Крим у справі за
позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ПАТ КБ
«Приватбанк» про визнання недійсним
договору іпотеки; відновлено
провадження у справі 02 липня 2012 року.

У судовому засіданні апеляційного суду
представник апелянта не надав жодного
доказу виконання відповідачами умов
кредитного договору за час тривалого
розгляду спору у суді та погашення
заявленої позивачем станом на 23 січня
2009 року заборгованості.

Тому, доводи апеляційної скарги про те,
що судом першої інстанції не надано
оцінки співмірності суми
заборгованості за кредитом та вартості
іпотечного майна, є такими, що не
заслуговують уваги.

Слід також зазначити, що як вбачається
з первісної заяви, позивачем також
заявлялись позовні вимоги щодо
виселення відповідачів із квартири,
яка є предметом іпотеки.

Суд першої інстанції розглянув справу
у відповідності з уточненим позовом, в
якому позовна вимога про виселення
відсутня, враховуючи, що зазначені
позовні вимоги судом не розглядалися,
позивачем рішення суду не оскаржене,
відсутні підстави вважати що справу
вирішено неправильно, такі порушення
судом процесуального права не є
підставою для скасування рішення,
оскільки згідно правил частини 3 статті
309 ЦПК України підставою для скасування
судового рішення можуть бути лише такі
порушення норм процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

З огляду на наведене, рішення суду
першої інстанції про звернення
стягнення заборгованості за кредитним
договором на предмет іпотеки є
законним і обґрунтованим, ухвалено
ґрунтуючись на усесторонньому,
повному, об'єктивному розгляді в
судовому засіданні всіх обставин
справи в їх сукупності і підстав для
задоволення апеляційної скарги про
його скасування в частині звернення
стягнення на предмет іпотеки не має.

Виходячи з наведеного та керуючись
статтями 301, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7
- ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 15 листопада 2012 року скасувати
в частині стягнення зі ОСОБА_6 та ОСОБА_7
солідарно заборгованості за кредитним
договором № SІІРGA 14641796 від 17 жовтня 2007
року у розмірі 312 401,17 грн.

Доповнити резолютивну частину рішення.

Зазначити суму заборгованості за
кредитним договором та його складових:
загальна сума заборгованості - 40 571,58
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
становить 312 401,17 грн. (триста дванадцять
тисяч чотириста одна гривня сімнадцять
копійок), що складається з:
заборгованості за кредитом - 38 931,33
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
становить 299 771,24 грн. (двісті дев'яносто
дев'ять тисяч сімсот сімдесят одна
гривня двадцять чотири копійки),
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 1 295,14 доларів
США, що за офіційним курсом НБУ
становить 9 972,58 грн. (дев'ять тисяч
дев'ятсот сімдесят дві гривні п'ятдесят
вісім копійок), заборгованості по
комісії за користування кредитом - 233,91
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
становить 1 801,11 грн. (одна тисяча
вісімсот одна гривня одинадцять
копійок), пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за кредитним
договором - 111,20 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ становить 856,24 грн.
(вісімсот п'ятдесят шість гривень
двадцять чотири копійки).

Зазначити, що початкова ціна предмету
іпотеки встановлюється на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час продажу.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді