АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Литвинюк І.М., Владичана
А.І.

секретар:Лисак О.А.

за участю: представника
відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на рішення
Сторожинецького районного суду
Чернівецької області від 12 грудня 2013
року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості.

Посилався на те, що 07 квітня 2006 року між
ним та відповідачкою був укладений
кредитний договір №б/н, згідно якого
позичальник отримав кредит в сумі 4 000
гривень у вигляді кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 48,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Відповідачка ОСОБА_3
ухиляється від взятих на себе
зобов'язань перед ПАТ КБ «Приватбанк»
та не повертає кредитні кошти.

У зв'язку з викладеним, ПАТ КБ
«Приватбанк» просив стягнути з ОСОБА_3
заборгованість за договором кредиту в
сумі 23 468,55 грн. та судові витрати по
справі.

Рішенням Сторожинецького районного
суду Чернівецької області від 12 грудня
2013 року у задоволені позову відмовлено.

На дане рішення суду ПАТ КБ
«Приватбанк» подав апеляційну скаргу,
в якій просить рішення суду скасувати
та постановити нове рішення про
задоволення позову. Посилається на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивач ПАТ КБ «Приватбанк» пропустив
трирічний строк звернення до суду за
захистом свого порушеного права.

Проте, погодитися з такими висновками
суду не можна.

Судом встановлено, що 7 квітня 2006 року
між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір, за яким
відповідачу відкрито кредитну картку з
сумою кредитного ліміту в розмірі 4000
грн., зі сплатою 48,00% річних, з кінцевим
строком повернення, що відповідає
строку дії картки.

Відповідно до договору держатель
картки зобов'язаний щомісяця в строки,
визначені правилами, здійснювати
погашення заборгованості у вигляді
обов'язкового мінімального платежу,
складові якого зазначаються в тарифах.

При цьому, ОСОБА_3 висловила згоду на
укладення кредитного договору саме у
такій формі, про що свідчить підпис на
заяві позичальника, яка разом з
пам'яткою клієнта, умовами, правилами і
тарифами в цілому складає договір
надання банківських послуг.

З виписки за рахунком вбачається, що
ОСОБА_3 отримала кредитну картку зі
встановленим на ній лімітом грошових
коштів. Крім того, у вказаній виписці
міститься інформація про те, які суми і
коли були зняті з картки, коли і в якій
сумі здійснювалося погашення
заборгованості.

Відповідачка взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором не
виконала, у зв'язку з чим, за
розрахунком позивача, станом на 16
жовтня 2013 року виникла заборгованість
у розмірі 23 468 грн. 55 коп.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином, у
встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства. Порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України
обов'язком позичальника за кредитним
договором є, зокрема, повернення
кредиту та сплата процентів за
користування ним.

Відповідно до ч. ч. 1 та 4 ст. 631 ЦК
України, строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.
Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Відповідно до заяви позичальника, що
міститься в матеріалах справи,
відповідач ознайомлений та
погоджується з Умовами надання
банківських послуг, правилами
користування платіжної картки та
Тарифами банку.

Згідно п.9.12 Умов, договір діє протягом 12
місяців з моменту укладення. Якщо на
протязі такого строку жодна з сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
пролонгується на той самий строк.

Отже, укладений сторонами правочин
передбачає автоматичну пролонгацію
договору на новий строк, якщо жодна із
сторін не висловила бажання його
розірвати.

В матеріалах справи відсутні докази
про надання ОСОБА_3 заяви до ПАТ КБ
«ПриватБанк» про закриття картрахунку.

Крім цього, з виписки по кредитній
карті вбачається, що 7 липня 2011 року
відповідачка здійснювала сплату по
використаному нею кредитному ліміту в
розмірі 395 грн.

Вказані обставини залишилися поза
увагою суду першої інстанції, що
призвело до передчасного висновку про
пропуск ПАТ «Приватбанк» строку для
звернення до суду з позовом про захист
своїх прав.

З огляду на викладене та з врахуванням
наданих розрахунків, з відповідача на
користь Банку підлягає стягненню 23468,55
грн., з яких: 2950,70 грн. заборгованість за
кредитом; 18924,11 грн. заборгованість по
відсоткам; 500 грн. штраф (фіксована
частина); 1093,74 грн. штраф (процентна
складова).

Таким чином, рішення суду першої
інстанції постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, висновки суду не відповідають
обставинам справи, що відповідно до
п.п.3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою
для скасування рішення суду з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Відповідно до ст..88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,
-

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити.
.

Рішення Сторожинецького районного
суду Чернівецької області від 12 грудня
2013 року скасувати.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
№б/н від 07 квітня 2006 року в розмірі 23468,55
грн. та судові витрати по сплаті
судового збору в розмірі 352,03 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту вступу його в законну
силу.

Головуючий:

Судді:

2