Номер провадження: 22-ц/785/7255/14
Головуючий у першій інстанції Швець В.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Виноградової Л.Є.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря
Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Українська пожежно-страхова
компанія» на рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 19 червня 2014 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_3 до Приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» про
визнання події страховим випадком,
визнання незаконною відмови щодо
складання страхового акту,
зобов'язання скласти страховий акт,
стягнення страхової суми, трьох
відсотків річних, пені та сплаченої
суми заборгованості, третя особа -
Публічне акціонерне товариство
«Райфайзен банк Аваль», в особі
Першого Ізмаїльського відділення
Одеської обласної філії Публічного
акціонерного товариства «Райфайзен
банк Аваль»,

встановила:

28 листопада 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом , в якому ставив питання
про стягнення з Публічного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія», в особі
Ізмаїльського відділення ПАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» (далі - ПАТ «УПСК»)
заборгованості у сумі 138 613 грн. 96 коп.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що
він, згідно договору добровільного
страхування від нещасних випадків та
здоров'я на випадок хвороби № РХ
029/012/11000320 від 14.06.2011 року, укладеного з
АТ «Українська пожежно-страхова
компанія» в особі Ізмаїльського
відділення, яке перейменовано в ПАТ
«УПСК», застрахував страхові випадки,
передбачені п.6 договору страхування, у
тому числі (п.6.5. договору страхування) -
стійка втрата працездатності
(інвалідність першої групи), внаслідок
хвороб (виникнення або загострення),
виявлених під час дії договору
страхування. Термін дії договору
страхування з 15.06.2011 року по 14.06.2012 рік
(далі - Договір страхування).

Крім того вказав, що вигодонабувачем за
Договором страхування є АТ «Райффайзен
Банк Аваль», перейменоване в ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», в частині і до
моменту погашення заборгованості
страхувальника (ОСОБА_3.) за кредитним
договором у порядку та згідно умовам,
викладеним у кредитному договорі
№014/0056/74/68941 від 28.12.2006 року. Згідно
Договору страхування, страхова сума
складає 138 613,96 грн., загальний страховий
платіж складає 623,76 грн. з терміном
сплати до 15.06.2011 року, який, як зазначає
позивач, фактично ним було сплачено
14.06.2011 року.

ОСОБА_3 також вказав, що чергове
страхування страхових ризиків
Кредитного договору здійснював на
підставі «Переліку страхових компаній,
що відповідають вимогам акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» та
страхування свого життя на суму
залишку по кредиту в сумі 138 613,96 грн., в
черговий раз здійснював згідно вимогам
Кредитного договору.

Будучи добросовісним виконувачем
своїх обов'язків за Договором
страхування та Кредитного договору,
18.04.2012 року у позивача різко погіршився
стан здоров'я, встановлено діагноз:
залишкові явища перенесеного
порушення мозкового кровообігу по
ішемічному типу (тромбоз) у басейні
правої внутрішньої сонної артерії з
глибоким лівостороннім геміпарезом та
гемиатаксією (з порушенням функції
руху та самообслуговування), легкою
гемигипестензією, психоорганічним
синдромом, тобто він став
паралізований на ліву сторону тіла з
втратою пам'яті.

Дружина позивача - ОСОБА_6 14.05.2012 року
усно та 15.05.2012 року письмово повідомила
ПАТ «УПСК» про його стан здоров'я та
хворобу, проте реакції від відповідача
не надійшло. 12.09.2012 року ОСОБА_6 письмово
звернулася до ПАТ «УПСК» з
повідомленням про те, що ОСОБА_3
встановлена перша група інвалідності,
на що отримала відповідь з відмовою у
виплаті страхових виплат, мотивовану
тим, що інвалідність ОСОБА_3
встановлена 11.09.2012 року, тобто після
закінчення терміну страхування, отже,
не є страховим випадком.

Також позивач вважав, що оскільки з
моменту захворювання - з травня 2012 року
по день подання позову, ним сплачено
банку проценти по кредиту у розмірі 9
628,82 та частково суму самого кредиту у
розмірі 146,43 грн., на загальну суму 9 775,25
грн., у зв'язку з чим дана сума підлягає
стягненню з відповідача на його
користь.

Крім цього, так як відповідач не
виконав грошове зобов'язання, позивач
просив стягнути з відповідача на свою
користь також три проценти річних у
розмірі 8305,48 грн. від суми страхового
відшкодування з травня 2012 року по
квітень 2014 року (за 731 день
прострочення), а також пеню в сумі 18011,47
грн.

Таким чином, позивач просив стягнути з
відповідача на його користь грошову
суму у розмірі 138 613,96 грн. в рахунок
погашення заборгованості за Кредитним
договором, стягнути оплачену суму
відсотків, тіло кредиту по Кредитному
договору з травня по листопад 2012 року у
сумі 9 775,25 грн., а також три відсотки
річних у сумі 8305,48 грн. та пеню в сумі
18011,47 грн., звільнити його, як інваліда І
групи від сплати судового збору та
покласти сплату судового збору на
відповідача по справі.

Представник відповідача - Таратинов
Ю.М. у судовому засіданні заперечував
проти задоволення позову та просив суд
відмовити у його задоволенні,
посилаючись на те, що відповідно до
рішення МСЕК, інвалідність ОСОБА_3
встановлена 11 вересня 2012 року та не
може бути визнана страховим випадком,
так як дана подія, а саме встановлення
інвалідності, відбулася після
закінчення дії договору страхування.
Строк дії договору страхування був
встановлений до 14 червня 2012 року. 29
жовтня 2012 року ПАТ «УПСК» повідомило
ОСОБА_3 про відсутність підстав для
здійснення страхової виплати.
Представник відповідача зазначив, що
відповідальність страховика у даному
випадку не може настати, оскільки
випадок, що стався, не є страховим
випадком, і відповідно страхова
виплата не може бути здійснена та не
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Так, рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 23 квітня 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_3 були задоволені частково та
визнано подію, що мала місце 18 квітня 2012
року - захворювання ОСОБА_3 - страховим
випадком.

Визнано незаконною відмову ПАТ «УПСК»
скласти страховий акт про настання
страхового випадку 18 квітня 2012 року, у
зв'язку з яким ОСОБА_3 отримав першу
групу інвалідності, та зобов'язано ПАТ
«УПСК» скласти страховий акт про
настання страхового випадку 18 квітня
2012 року, у зв'язку з яким ОСОБА_3 отримав
першу групу інвалідності.

Стягнуто з ПАТ «УПСК» на користь ОСОБА_3
138613,96 грн. в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_3 за Кредитним
договором № 014/0056/74/68941 від 28 грудня 2006
року з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», три
відсотка річних від суми страхової
виплати в сумі 3510,80грн. (т.1, а.с.174-176)

Однак, рішенням апеляційного суду
Одеської області від 05.07.2013 року
зазначене рішення суду першої
інстанції було скасовано в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_3, та
ухвалено в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 було відмовлено у повному
обсязі, з посиланням на те, що подія, яка
сталася 18 квітня 2012 року - хвороба
ОСОБА_3, внаслідок якої він став
інвалідом 1 групи, не є страховим
випадком (т.1, а.с.209-212).

Разом з тим, ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 грудня 2013 року вищевказані
судові рішення суду першої та
апеляційної інстанції були скасовані з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Підставою для скасування судових
рішень стало те, що при розгляді справи
суди детально не перевірили і не
з'ясували, у який період з дня
виникнення такого захворювання
повинна бути встановлена група
інвалідності, коли виникли підстави
для встановлення стійкої втрати
працездатності, чи розпочато було
оформлення стійкої втрати
працездатності під час дії договору
страхування; коли слід вважати час
настання страхового випадку, якщо
після виникнення хвороби, що потягло
стійку втрату працездатності,
оформлення необхідної документації
займає певний період часу (т.1, а.с.253-255).

В ході нового розгляду справи
представник позивача наполягав на
задоволенні позовних вимог,
представник відповідача заперечував,
представник третьої особи - ПАТ
«Райфайзен Банк Аваль» до суду не
з'явився, проте не заперечував проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_3

При цьому, як вбачається з листа вигодо
набувача - АТ «Райффайзен Банк Аваль»,
останній вважає, що саме ОСОБА_3
належить право звернення до суду з
позовом про стягнення страхового
відшкодування, та було повідомлено, що
банк не буде звертатись до суду з
приводу даної ситуації (т.1, а.с. 123).

За таких обставин, суд дійшов
обґрунтованого висновку, що оскільки
вигодонабувач відмовився від права,
наданого йому на підставі договору,
ОСОБА_3 може сам скористатися цим
правом, оскільки саме на ньому лежить
обов'язок по погашенню кредитної
заборгованості перед АТ «Райффайзен
Банк Аваль».

Оскаржуваним рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 19 червня 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_3 були задоволені частково та
визнано подію, що мала місце 18 квітня 2012
року - захворювання ОСОБА_3 - страховим
випадком.

Визнано незаконною відмову ПАТ «УПСК»
скласти страховий акт про настання
страхового випадку 18 квітня 2012 року, у
зв'язку з яким ОСОБА_3 отримав першу
групу інвалідності, та зобов'язано ПАТ
«УПСК» скласти страховий акт про
настання страхового випадку 18 квітня
2012 року, у зв'язку з яким ОСОБА_3 отримав
першу групу інвалідності.

Стягнуто з ПАТ «УПСК» на користь ОСОБА_3
138613,96 грн. в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_3 за Кредитним
договором № 014/0056/74/68941 від 28 грудня 2006
року з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», три
відсотка річних від суми страхової
виплати в сумі 8305,48грн., пеню в сумі 18011,47
грн., а разом стягнуто 164930,91 грн. На
користь держави з відповідача стягнуто
судовий збір у сумі 1649,31 грн.

У задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_3 - відмовлено (т.2, а.с.52-56).

В апеляційній скарзі ПАТ «УПСК»
ставить питання про скасування
вищевказаного рішення та ухвалення
нового, яким у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 відмовити в повному
обсязі, посилаючись на те, що рішення
суду ухвалено із порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду, заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечень проти
неї, колегія суддів дійшла висновку про
необхідність відмови в задоволенні
апеляційної скарги, виходячи з
наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд
першої інстанції виходив із того, що
подія, яка мала місце 18 квітня 2012 року -
захворювання ОСОБА_3, внаслідок чого
він отримав першу групу інвалідності, є
страховим випадком, а тому відмова
відповідача - ПАТ «УПСК» скласти
страховий акт про настання страхового
випадку 18 квітня 2012 року, є незаконною.

З цих підстав суд зобов'язав ПАТ «УПСК»
скласти страховий акт про настання
страхового випадку 18 квітня 2012 року, у
зв'язку з яким ОСОБА_3 отримав першу
групу інвалідності, та стягнув з
відповідача на користь позивача 138613,96
грн. в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_3 за Кредитним
договором № 014/0056/74/68941 від 28 грудня 2006
року з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», три
відсотка річних від суми страхової
виплати в сумі 8305,48грн., пеню в сумі 18011,47
грн., на користь держави стягнуто
судовий збір у сумі 1649,31 грн.

З таким висновком суду повністю
погоджується колегія суддів, з огляду
на наступні обставини.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції керувався вимогами Закону
України «Про страхування», цивільним
законодавством України та Договором
добровільного страхування від
нещасних випадків та здоров'я на
випадок хвороби №РХ 029/012/11000320,
укладеного 14.06.2011 року між ОСОБА_3 та АТ
«Українська пожежно-страхова
компанія».

Обставини укладення та строк дії
вищевказаного Договору страхування з
15.06.2011 року по 14.06.2012 року, сторонами
визнані, а тому у відповідності до ч. 1
ст. 61 ЦПК України не підлягають
доказуванню.

Спірним є питання стосовно того, чи є
подія, що мала місце 18 квітня 2012 року -
захворювання ОСОБА_3, яка призвела до
інвалідності 1-ї групи, страховим
випадком.

Вирішуючи вказане питання, колегія
суддів зазначає наступне.

Так, ст. 8 Закону України «Про
страхування» визначено, що страховий
випадок - подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п.8 договір набуває
чинності не раніше часу сплати 100 %
страхового платежу на поточний рахунок
страховика, що підтверджується
банківською квитанцією про здійснення
сплати платежу на користь Страховика.
Як вбачається з квитанції (т.1, а.с. 25)
ОСОБА_3 14.06.2011 року сплатив страховий
платіж у сумі 623,76 грн., як це
передбачено п.7 договору.

Згідно п.7 Договору страхування,
страхова сума встановлюється у розмірі
фактичної заборгованості за кредитним
договором на початок кожного
наступного періоду страхування, а саме
138613,96 грн.

Пунктом 6 Договору страхування
встановлений наступний перелік
страхових випадків: смерть внаслідок
нещасного випадку; стійка втрата
працездатності (інвалідність І групи)
внаслідок нещасного випадку; стійка
втрата працездатності (інвалідність ІІ
групи) внаслідок нещасного випадку;
смерть внаслідок хвороби (виникнення
або загострення), виявлених під час дії
Договору страхування; стійка втрата
працездатності (інвалідність І групи)
внаслідок хвороб (виникнення або
загострення), виявлених під час дії
договору страхування; стійка втрата
працездатності (інвалідність ІІ групи)
внаслідок хвороб (виникнення або
загострення), виявлених під час дії
договору страхування (т.1, а.с. 11).

Таким чином, за умовами п. 6.5 Договору
страхування страховим випадком є
стійка втрата працездатності
(інвалідність І групи) внаслідок хвороб
(виникнення або загострення), виявлених
під час дії договору страхування.

Як вбачається з виписки №10090 з медичної
карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 він
захворів несподівано 18.04.2012 року, а саме
коли розвилась слабкість лівих
кінцівок, госпіталізований до ЦРЛ,
звідки направлений до ОКЛ з заключним
клінічним діагнозом: ОНМК по
ішемічному типу в басейні правої
середньо мозкової артерії.
Лівосторонній геміпарез до елегії в
руці. Гіпертонічна хвороба 2 ст.3 ст.,
риск 4 (т.1, а.с. 36).

20.04.2012 року ОСОБА_3 був госпіталізований
та проходив лікування в терапевтичному
відділенні ДБЛ з 20.04.2012 року, після в
нейрохірургічному відділенні ОКЛ м.
Одеси з 25.04.2012 року по 08.05.2012 року. З
29.06.2012 року по 13.07. 2012 року знаходився на
стаціонарному лікуванні в
неврологічному відділенні
Ізмаїльської міської лікарні №1 з
діагнозом: залишкові явища
перенесеного порушення мозкового
кровообігу по ішемічному типу (тромбоз)
у басейні правої внутрішньої сонної
артерії з глибоким лівостороннім
геміпарезом та гемиатаксією ( з
порушенням функції руху та
самообслуговування), легкою
гемигипестезією, психоорганічним
синдромом, що підтверджується витягом
з епікризу № 3480 Ізмаїльської міської
лікарні №1 (т.1, а.с. 35).

В результаті хвороби, яка виникла 18.04.2012
року, позивач отримав першу групу
інвалідності, що підтверджується
довідкою до акту огляду МСЕК серії 10
ААА № 943484 від 11.09.2012 року (т.1, а.с. 48),
копією акту №1210 огляду МСЕК від 11.09.2012
року, випискою із медичної карти
амбулаторного (стаціонарного) хворого,
результатами досліджень (т.1. а.с. 138-148).

Таким чином судом першої інстанції
безспірно встановлено, що хвороба, яка
виникла у позивача ОСОБА_6 18 квітня 2012
року, тобто в період дії Договору
страхування, призвела до отримання ним
1-ї групи інвалідності, яка була
встановлена 11 вересня 2012 року.

Суд також обґрунтовано зазначив, що
страховик, через свою дружину ОСОБА_6 у
відповідності до діючого
законодавства та п. 11.2.4 Договору
страхування повідомив усно та письмово
відповідача поро хворобу ОСОБА_3.

Однак, своїм листом за №8258 від 29.10.2012
року відповідач відмовив позивачу у
виплаті страхового відшкодування з тих
підстав, що інвалідність ОСОБА_3
встановлена 11.09.2012 року, а тому не може
бути визнана страховим випадком,
оскільки ця подія відбулася після
закінчення строку дії договору (а.с. 50).

Суд першої інстанції у повному обсязі
перевірив та з'ясував доводи сторін
стосовно захворювання ОСОБА_3, яке
виникло під час дії Договору
страхування, та призвело до отримання
ним 1-ї групи інвалідності, яка була
встановлена після закінчення строку
дії Договору страхування, про що було
вказано в ухвалі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 грудня 2013 року (т.1, а.с.253-255),
та дійшов до правильного і
обгрунтованого висновку про те, що
вищевказане захворювання є страховим
випадком.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що з часу захворювання до встановлення
групи інвалідності за встановленими
правилами проходить не менше 4-х
місяців, в період яких хворий має
пройти необхідні дослідження стану
здоров'я.

Таким чином, враховуючи, що
захворювання виникло 18 квітня 2012 року,
а строк дії Договору страхування
закінчився 14 червня 2012 року, тобто
менше ніж через 2 місяці після
захворювання, то встановлення 1-ї групи
інвалідності в період дії Договору
страхування було об'єктивно
неможливим, оскільки в цей період часу
позивач ОСОБА_3 проходив необхідні для
цього обстеження.

Той факт, що саме захворювання, що
виникло у позивача у квітні 2012 року
стало причиною його інвалідності 1-ї
групи у вересні 2012 року, підтверджений
як медичною документацією, так і
поясненнями свідка - лікаря ОСОБА_8,
який у повному обсязі підтвердив
вищевказані обставини.

З підстав викладеного, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції
дійшов правильного, законного і
обгрунтованого висновку про те, що
подія, що мала місце 18 квітня 2012 року -
захворювання ОСОБА_3, яка призвела до
інвалідності 1-ї групи, є страховим
випадком, у зв'язку з чим частково
задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3

Що стосується доводів заявника
апеляційної скарги про те, що у
Договорі страхування не передбачено
такого страхового випадку як хвороба
застрахованої особи, то вони є
безпідставними і спростовуються тим же
Договором страхування, зміст якого
навмисно трактується представником
апелянта іншим чином, як то передбачено
Договором страхування.

Так, як було зазначено вище, пунктом 6.5
Договору страхування передбачено, що
страховим випадком є стійка втрата
працездатності (інвалідність І групи)
внаслідок хвороб (виникнення або
загострення), виявлених під час дії
договору страхування.

Тобто мова йде не про просте
захворювання, від якого позивач дійсно
не був застрахований, а саме про
захворювання, яке призвело до стійкої
втрати працездатності - в даному
випадку до інвалідності 1-ї групи
позивача ОСОБА_3

При цьому це захворювання повинно бути
виявлено саме під час дії договору
страхування, що має місце в даному
випадку.

Про те, що стійка втрата
працездатності, в даному випадку
інвалідність 1-ї групи має настати саме
в період дії Договору страхування, у
вказаному Договорі не йдеться і не
передбачається, а є домислом
представника заявника апеляційної
скарги.

Відповідно до ст.ст. 629, 638 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

Враховуючи, що в даному випадку сторони
Договору страхування на момент його
укладення досягли усіх його істотних
умов, вони не можуть бути змінені або
перефразовані однією із сторін
Договору, без згоди іншої сторони.

З огляду на викладене, та враховуючи, що
у відповідності до ст. 990 ЦК України та
ст. 20 Закону України «Про страхування»
страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника або
іншої особи, визначеної договором і
страховим актом у передбачений
договором строк, суд дійшов
правильного висновку про необхідність
стягнення з ПАТ «УПСК» на користь
ОСОБА_3 138613,96 грн. в рахунок погашення
його заборгованості за Кредитним
договором з ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль», три відсотка річних від суми
страхової виплати в сумі 8305,48грн., пеню
в сумі 18011,47 грн., а разом стягнуто 164930,91
грн. На користь держави з відповідача
стягнуто судовий збір у сумі 1649,31 грн.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник
апеляційної скарги не надав суду
достатніх, належних і допустимих
доказів існування обставин, на які він
посилається як на підставу своїх
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія судів
дійшла висновку про законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду, доводи апеляційної скарги його не
спростовують, рішення ухвалено у
відповідності до вимог матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу слід відхилити,
оскаржуване рішення суду залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.
308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 19 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко