Справа №173/76/14-ц
Провадження №2/173/333/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області в складі

головуючого - судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання -
Демяненко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщені суду цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Ідея Банк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Верхньодніпровського районного
суду Дніпропетровської області
звернулося публічне акціонерне
товариство «Ідея Банк» з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором. В обґрунтування
заявлених позовних вимог зазначено, що
26 грудня 2008 між відкритим акціонерним
товариством «Плюс Банк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Ідея Банк» та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
№ 0352/П11/95/0066582. Відповідно до
Генерального договору про
відступлення прав за кредитними
договорами від 6 жовтня 2008 року
відкрите акціонерне товариство «Плюс
Банк», який перейменовано у публічне
акціонерне товариство «Плюс Банк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Ідея Банк»
придбало у товариства з обмеженою
відповідальністю «ФК «Гарант Плюс»
права кредитора за вищевказаним
кредитним договором.

Відповідно до умов кредитного договору
ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 3554 грн.
85 коп. зі сплатою 20,9895% річних з
погашенням кредиту та процентів у
терміни, передбачені встановленим
кредитним договором графіком
щомісячних платежів. Протягом дії
договору боржник систематично
порушував терміни сплати кредиту та
відсотків за його користування. Таким
чином, у зв'язку з неналежним
виконанням умов договору станом на 10
грудня 2013 року борг відповідача перед
позивачем становить 2825 грн. 04 коп., а
саме: прострочений борг - 475 грн.02 коп.; 390
грн. 94 коп. - прострочені проценти; 4 грн.
40 коп. - строкові проценти; 88грн. 72 коп. -
нарахована плата за обслуговування
кредиту; 885 грн. 96 коп. - пеня за
несвоєчасне погашення платежів; 980 грн.
- віндікаційні витрати, яку позивач
просив суд стягнути з відповідача на
його користь, а також просив стягнути
понесені судові витрати.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Відповідач позов не визнав,
просив суд застосувати позовну
давність та відмовити у позові,
оскільки позивач до нього з жодними
вимогами не звертався протягом
останніх трьох років.

Суд, вислухавши пояснення
відповідача, вивчивши матеріали справи
та оцінивши докази в їх сукупності,
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

26 грудня 2008 року між товариством з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Гарант Плюс» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір №
0352/П11/95/0066582, згідно з умовами якого
ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 3554 грн. 85
коп. на строк до 1 липня 2010 року з
умовами сплати відсотків за його
користування - 0,0712 % за кожен день
користування кредитом. Пунктом 4.3
Договору було передбачено графік
погашення заборгованості, яким було
передбачено щомісячний платіж (з
урахуванням суми частини кредиту,
процентів за користування кредитом) - 287
грн. 87 коп. (а.с.7).

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов`язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов`язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Уклавши із товариством з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Гарант Плюс» кредитний договір та
отримавши грошові кошти на умовах
повернення, строковості та платності
ОСОБА_1 порушив договірні зобов`язання,
що призвело до виникненя
заборгованості, яка станом на 10 грудня
2013 року становить 959 грн. 08 коп.:
прострочений борг - 475 грн.02 коп.; 390 грн.
94 коп. - прострочені проценти; 4 грн. 40
коп. - строкові проценти; 88 грн.72 коп. -
нарахована плата за обслуговування
кредиту.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612
Цивільного кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Умовами договору передбачено
відповідальність за невиконання
зобов'язання. Так п. 5.1 встановлено, що
при порушені Позичальником строків
сплати кредиту, передбачених
обов'язковим графіком платежів,
кредитодавець має право нарахувати
пеню, а Позичальник зобов'язується
сплатити пеню в розмірі 0,5 % від суми
заборгованості за кожен день
прострочення. Згідно розрахунку
позивача (а.с.5) за порушення строків
повернення кредиту та сплаті відсотків
за користування кредитом відповідно до
умов договору станом на 10 грудня 2013
року нараховано пеню в сумі 885 грн. 96
коп.

На підставі Генерального договору про
відступлення прав за кредитними
договорами ФК «Гарант Плюс» від 6
жовтня 2008 року в кредитному
зобов'язанні відбулася заміна
кредитора: з товариства з обмеженою
відповідальністю « Фінансова компанія
«Гарант Плюс» на публічне акціонерне
товариство «Ідея Банк» (який є
правонаступником відкритого
акціонерного товариства «Плюс Банк»)
(а.с. 4-5).

Доказів повернення кредиту на день
ухвалення рішення сторонами суду не
надано.

Таким чином, судом встановлено, що
ОСОБА_1 порушив зобов'язання щодо
своєчасного повернення заборгованості
по кредиту та відсотках.

В той же час умовами кредитного
договору передбачено, що кредит
надається на строк 19 місяців - до 1 липня
2010 року. Отже, датою виконання
основного зобов'язання є 1 липня 2010
року.

Відповідно до ч.1 ст. 261 Цивільного
кодексу України перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатись
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Статтею 257 Цивільного кодексу України
встановлено загальну позовну давність
тривалістю у три роки. Доказів
укладення між кредитодавцем та
Позичальником договору про збільшення
позовної давності сторонами не надано.

Таким чином строк, у межах якого Банк
мав право звернутися до суду з вимогою
про захист свого права закінчився 1
лютого 2013 року, проте публічне
акціонерне товариство «Ідея Банк»
звернулося до суду з позовом лише в
грудні 2013 року, що підтверджується
штемпелем вихідної кореспонденції на
конверті (а.с. 12).

Відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності за
відсутності поважних причин її
пропущення, є підставою для відмови у
позові. Згідно зі ст. 266 Цивільного
кодексу України зі спливом позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Доказів наявності поважних причин
пропущення строку позовної позивачем
не надано.

Враховуючи вищевикладене, а також ту
обставину, що в судовому засіданні
відповідачем було зроблено заяву про
застосування позовної давності, суд
приходить до висновку про наявність
підстав для відмови у позові в повному
обсязі, як до основної вимоги щодо
стягнення заборгованості по кредиту та
за процентами за користування кредитом
так і щодо стягнення пені,
віндікаційних витрат.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 266, 267 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 11, 60, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові публічного акціонерного
товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за кредитним договором
- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.Ю.Шевченко