АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді:
Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б.,
Шиманського В.Й.

при секретарі:
Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 05 червня 2014 року в справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа:
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк» про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

у серпні 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» звернулося до суду з позовом
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, в якому, з
урахуванням уточнень, просило стягнути
солідарно з останніх на користь банку 4
073 565, 21 грн. заборгованості за кредитним
договором, посилаючись на те, що
відповідачі не виконують умови
договору, а саме не погашають отриманий
кредит та відсотки за його
користування.

Заочним рішенням Деснянського
районного суду м. Києва від 05.06.2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь
ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
заборгованість за договором кредиту в
розмірі 793 231, 65 грн., відсотки за
користування кредитом у розмірі 82 803, 91
грн., пеню за прострочення виконання
зобов'язань у розмірі 438 017, 77 грн., а
всього 1 314 053, 32 грн.. В задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо стягнення
судового збору.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 10.07.2014 року в задоволенні
заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення суду відмовлено.

Справа № 754/13571/13-цАпеляційне
провадження № 22-ц-796/11379/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Колегаєва С.В.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.Не
погоджуючись з даним рішенням суду
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про відмову в
позові в повному обсязі. Посилається на
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи. А саме, в
матеріалах справи відсутні докази
отримання кредиту. Також його не було
повідомлено про відступлення прав
вимоги до іншого кредитора.

У судовому засіданні представник
позивача Владімірова О.В. підтримала
апеляційну скаргу та просила її
задовольнити.

Оскільки апелянт причини неявки не
повідомив, доказів перебування на
лікарняному листку свого представника
ОСОБА_6 не надав та з урахуванням того,
що апелянт має іншого представника
ОСОБА_7 клопотання про відкладення
судового розгляду було відхилено.

Інші сторони у судове засідання не
з`явилися, про день та час розгляду
справи повідомлена у встановленому
законом порядку, причини неявки не
повідомила, у зв`язку з чим колегія
суддів вважає за можливе розгляд
справи у її відсутності, за правилами ч.
2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
18.07.2008 року між ЗАТ «ОТП «Банк»,
правонаступником якого є AT «ОТП «Банк»
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
№ ML-020/043/2008, за умовами якого банк надав
останньому кредит у розмірі 71 050
доларів США, зі сплатою 5,49 % річних,
строком до 18.07.2023 року.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
цього ж дня між ЗАТ «ОТП «Банк» та
ОСОБА_2 було укладено договір поруки №
SR-020/043/2008, за умовами якого остання
взяла на себе зобов'язання перед банком
відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_1,
які виникають із кредитного договору.
Згідно договору поруки сторони несуть
солідарну відповідальність перед
банком.

Надалі між банком та позичальником, а
також між банком та поручителем було
укладено ряд додаткових договорів до
кредитного договору та договору
поруки.

07.09.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» укладено
договір купівлі - продажу кредитного
портфелю, відповідно до якого останнє
прийняло право вимоги за кредитним
договором № ML-020/043/2008 від 18.07.2008 року,
укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1

21.03.2013 року позивач повідомив
відповідачів про те, що придбав право
вимоги за кредитним договором на
підставі договору купівлі - продажу
кредитного портфелю та просив
достроково погасити кредит у зв`язку з
порушенням зобов`язань щодо
своєчасного внесення щомісячних
платежів та сплати відсотків за
користування кредитними коштами.

Проте, така вимога задоволена не була.

Станом на 25.04.2014 року у ОСОБА_1 перед
банком утворилася заборгованість за
кредитом в розмірі 76 958, 63 доларів США,
що еквівалентно 876 035, 55 грн., а саме
заборгованість за кредитом 793 231, 65 грн.,
заборгованість за відсотками за
користування кредитом 82 803, 91 грн. та
пеня 3 197 529, 66 грн..

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
банк виконав взяті на себе
зобов'язання, а відповідачі всупереч
умовам кредитного договору та договору
поруки порушили взяті на себе
зобов'язання. Враховуючи, що розмір
пені значно перевищує розмір
нарахованих збитків суд зменшив розмір
пені до 438 017, 77 грн..

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають
встановленим обставинам справи та
нормам матеріального і процесуального
права.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору, актів цивільного
законодавства.

Згідно зі ст. 611 цього ж Кодексу у разі
порушення зобов`язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 553, 554 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку. У разі
порушення боржником зобов`язання
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову відповідальність
поручителя.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов`язок
позичальника повернути позику
частинами, то у разі прострочення
чергової частини позикодавець має
право вимагати дострокового
повернення частини позики, що
залишилася та сплати процентів.

Суд керуючись вимогами зазначених норм
дійшов правильних висновків про те, що
оскільки боржником порушено
зобов`язання щодо своєчасного
погашення кредиту шляхом внесення
щомісячних платежів, то вимоги як про
стягнення заборгованості, так і про
дострокове стягнення всієї суми
кредиту є законними та обґрунтованими.

Розмір заборгованості апелянтом не
оскаржується.

Отримання кредитних коштів
підтверджується заявою на видачу
готівки та заявою на переказ готівки,
які містять підпис позичальника. Крім
того, згідно меморіальних ордерів
ОСОБА_1 погашав частково кредит та
сплачував відсотки за користування
кредитом за договором від 18.07.2008 року. А
тому доводи апелянта про відсутність
доказів надання йому кредитних коштів
колегія суддів вважає безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність договору купівлі - продажу
кредитного портфелю спростовуються
матеріалами справи (а.с. 92 т. 1).

З матеріалів справи також вбачається,
що позивачем було направлено письмове
повідомлення відповідачам про заміну
кредитора у зобов`язанні за адресами,
вказаними у кредитному договорі та
договорі поруки. Дані про вручення
таких повідомлень відповідачам
відсутні, проте за правилами ч. 2 ст. 518
ЦК України, якщо боржник не був
письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, він має право
висунути проти вимоги нового кредитора
заперечення, які він мав проти
первісного кредитора на момент
пред`явлення йому вимоги новим
кредитором або, якщо боржник виконав
свій обов'язок до пред`явлення йому
вимоги новим кредитором, - на момент
його виконання.

З часу, коли відповідачі дізналися про
заміну кредитора у зобов`язанні
останні до нового кредитора будь - яких
заперечень, які б вони мали до
первісного кредитора, не заявляли.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна
кредитора у зобов`язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов`язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Доказів виконання позичальником чи
поручителем зобов`язання за кредитним
договором первісному кредиторові
апелянтом не надано та доводів про те,
що у розрахунок боргу не включені суми,
які сплачені первісному кредиторові до
чи після укладення договору купівлі -
продажу кредитного портфелю
апеляційна скарга не містить.

За таких обставин колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення суду
першої інстанції є законним і
обґрунтованим і не може бути скасоване
з підстав, викладених у апеляційній
скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного
суду м. Києва від 05 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді