Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.,

при секретарях Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквилон» про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2, звертаючись з позовом до суду, просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквилон» на свою користь грошові кошти в розмірі 140000,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1521,80 грн., що є предметом позовних вимог.Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснила, що 04 жовтня 2013 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аквилон», в особі директора Кістра Н.М., був укладений Договір позики, за умовами якого позивач передала особисто директору підприємства грошові кошти у розмірі 140000,00 грн., факт передачі грошових коштів сторони підтверджують підписанням цього договору. Після закінчення строку дії договору, який визначений сторонами до 04 січня 2014 року, відповідач грошові кошти не повернув, у відповідь на претензію позивача, була надана відповідь про неможливість виконання договірних зобов'язань, у зв'язку з тимчасовими фінансовими труднощами, які виникли у підприємства, тому позивач вимушена звернутись з цим позовом до суду з вимогою стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в сумі 140000,00 грн., оскільки строк дії договору закінчився, а відповідач відмовляється виконати зобов'язання за договором в добровільному порядку.

Представник відповідач Кістра Н.М., директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквилон», в судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила, що на підставі Договору позики від 04 жовтня ОСОБА_1 надала Товариству з обмеженою відповідальністю «Аквилон» безпроцентну позику в розмірі 140 000,00 грн., в свою чергу підприємство зобов'язувалось повернути позику до 04 січня 2014 року. В день підписання договору позики, позивач передала представнику відповідача Кістра Н.М., директору підприємства, визначену договором суму грошових коштів, що безпосередньо передбачено п.3.1 Договору позики. Представник відповідача визнала, що підприємством порушено умови договору в частині його належного виконання, в межах визначеного договором строку підприємство не повернуло грошові кошти, на даний час виконати договірні зобов'язання не виявляється за можливе, у зв'язку з фінансовими проблемами підприємства та політичною ситуацією в України, зважаючи на те, що підприємство зареєстроване та здійснює свою господарську діяльність на території Автономної Республіки Крим, при цьому представник наголосила, що відповідач не відмовляється від виконання договірних зобов'язань та має намір погасити заборгованість за договором позики.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 04 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аквилон» був укладений Договір позики, за умовами якого Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти у розмірі, визначеному у п.2.1 цього Договору, а Позичальник зобов'язується повернути позику у визначений цим Договором строк. (а.с.8)

Як передбачено п.2.1 Договору позики, розмір позики становить 140000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 640 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Виходячи з положень ч.2 ст.1046 Цивільного кодексу України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 Цивільного кодексу України)

Частина друга ст.1047 Цивільного кодексу України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Відповідно до п.3.1 Договору позики передбачено, що у день підписання цього Договору сума позики, передбачена в п.2.1 цього Договору, в повному обсязі передана Позикодавцем Позичальнику, що Позичальник підтверджує підписанням цього Договору.

Виходячи з аналізу правових норм, які регулюють правовідносини, які виникли між сторонами спору, договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей, тобто є реальним, в межах даного спору представник відповідача визнала, що на виконання умов п.3.1 Договору позики, грошові кошти в сумі 140000,00 грн. отримано представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквилон» Кістра Н.М., директором підприємства, в момент підписання договору.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

В порядку ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України визначено наслідки порушення договору позичальником, серед іншого передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Так, статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно положень п.4.1 та п.4.2 Договору позики, строк позики розпочинається з моменту передачі позики в порядку, передбаченому цим Договором, становить 3 (три) місяці і закінчується 04 січня 2014 року. Строк, визначений у п.4.1 цього Договору, може бути продовжений за домовленістю сторін.

Як з'ясовано судом, відповідачем порушено умови договору в частині своєчасного повернення грошових коштів в межах строків, які визначено у п.4.1 Договору позики, тому у зв'язку з несвоєчасним поверненням грошових коштів, у позивача виникло право вимагати повернення грошових коштів в розмірі 140000,00 грн., що є предметом договору позики, при цьому суд враховує, що представник відповідача в судовому засіданні визнала факт невиконання договірних зобов'язань в частині своєчасного повернення грошових коштів та відсутності домовленості між сторонами договору щодо пролонгації договору, а відповідно до положень ч.1 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини визнані сторонами не потребують доказуванню.

Відповідно до положень частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквилон» про стягнення боргу за договором позики є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквилон» на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики від 04 жовтня 2013 року на загальну суму 140 000,00 грн.

Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат в межах заявлених позовних вимог, суд присуджує стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквилон» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1400,00 грн., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду, що підтверджується оригіналом платіжного документа. (а.с.1)

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 526, 625, 1046-1049 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 174, 208, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквилон» про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквилон» на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики від 04 жовтня 2013 року на загальну суму 140 000,00 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1400,00 грн., а всього на загальну суму 141 400 (сто сорок одна тисяча чотириста) грн.00 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення.

С у д д я