Справа № 434/9310/13-ц
Провадження № 2/434/1149/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/Мотивована частина/

25 лютого 2014 року
Артемівський районний суд м. Луганська

у складі головуючого судді
Морозової С.М.

при секретарі
Іванової І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луганська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення суми,

В С Т А Н О В И В

Позивач просить суд стягнути з
відповідача суму боргу в розмірі 46000,00
грн. та судові витрати, посилаючись на
наступне.

Позивач посилаючись на те, що в липні 2013
року він надав відповідачу товар, за
який той відмовився сплачувати. Через
декілька часу він частину товару
забрав у відповідача, а на той товар,
який був використаний відповідачем
вони домовилися, що відповідач надасть
розписку про повернення вартості цього
товару. Після цього відповідач надав
розписку на суму 46000,00 грн., згідно якої
зобов'язався повернути не пізніше
20.07.2013 року вищевказану суму. До цього
часу відповідач відмовляється
повернути йому суму боргу, тому він
просить суд стягнути з відповідача
вказану суму.

Відповідач позов не визнав, суду
пояснив, що дійсно він домовився з
позивачем про поставку будівельного
матеріалу, про що він спочатку перед
отриманням будівельного матеріалу
надав розписку позивачу на 46000,00 грн.
Оскільки будівельні матеріали він не
отримав, то про написану ним розписку
він забув. На цей час він нічого
позивачу не винен, бо гроші не брав, а
будівельні матеріали від нього не
отримав. Розписку написав добровільно.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши сторони, розглянувши справу
в межах заявлених позовних вимог і
наданих сторонами доказів, оцінивши
докази відповідно до вимог ЦПК України,
суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 09.07.2013 року ОСОБА_2
надав розписку, якою зобов'язався
повернути ОСОБА_1 або його представнику
грошові кошти у розмірі 46000,00 грн, що
еквівалентно 5644 доларів США в строк не
пізніше 20.07.2013 року.

Ст.509 ЦК України передбачає, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона /боржник/
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони /кредитора/ певну дію /передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо/ або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно ст.530 ЦК України, якщо в
зобов'язанні встановлений строк
/термін/ його виконання, то воно
підлягає виконанню в цей строк /термін/.

Зобов'язання, строк /термін/ виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Ст.655 ЦК України передбачає, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
/продавець/ передає або зобов'язується
передати майно /товар/ у власність
другій стороні /покупцеві/, а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно /товар/ і сплатити за нього певну
грошову суму.

Ст.1046 ЦК України передбачає, що за
договором позики одна сторона
/позикодавець/ передає у власність
другій стороні /позичальникові/
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів /суму позики/ або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Ст.604 ЦК України передбачає,
зобов'язання припиняється
домовленістю сторін. Зобов'язання
припиняється за домовленістю сторін
про заміну первісного зобов'язання
новим зобов'язанням між тими ж
сторонами /новація/.

Таким чином судом встановлено, що
сторони домовилися про продаж
будівельних матеріалів, за якою ОСОБА_1
повинен був поставити і поставив
будівельні матеріали ОСОБА_2, але
ОСОБА_2 не сплатив в повному обсязі
кошти за поставлені будівельні товари
і за домовленістю сторін первісне
зобов'язання припинилося та між
сторонами склалося нове зобов'язання,
яке оформлено у формі розписки,
відповідно до якої ОСОБА_2 повинен був
сплатити позивачу 46000,00 грн. не пізніше
20.07.2013 року.

До цього часу сума вказана в розписці
не сплачена позивачу. Суд не приймає до
уваги доводи відповідача, що він
розписку написав, але ніяких
будівельних матеріалів не отримував і
не збирався повертати позивачу вказану
суму 46000,00 грн., бо ця розписка була
написана на майбутнє і гроші за неї він
не отримував, оскільки ніяких доказів
на підтвердження своїх доводів
відповідач не надав, в міліцію з
приводу незаконного витребування
майна або шахрайських дій позивача не
звертався, написану ним розписку в
позивача не витребував і не довів суду
з якою метою він писав розписку на
майбутнє.

З наданих суду доказів вбачається, що
спочатку сторони домовилися про
поставку позивачем відповідачу
будівельних матеріалів, проти чого
сторони не заперечували в судовому
засіданні, але потім сторони
погодилися про заміну первісного
зобов'язання новим зобов'язанням, а
саме: про сплату відповідачем позивачу
46000,00 грн. Ця угода не припинила
правового зв'язку сторін, бо замість
обов'язку, дія якого припинилася,
виникло узгоджене сторонами нове
зобов'язання про сплату відповідачем
46000,00 грн., що підтверджується розпискою
написаною власноручно відповідачем,
яка до цього часу знаходилася у
позивача.

Виходячи з того, що нове зобов'язання
узгоджене сторонами зі сторони
відповідача знов не було виконано, в
межах позовних вимог та наданих
сторонами доказів, суд вважає позов
підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 509, 524,530, 604, 655, 1046 ЦК
України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
46000,00 грн. та судові витрати у розмірі
460,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня
проголошення рішення до апеляційного
суду Луганської області шляхом подачі
скарги через Артемівський районний суд
м. Луганська.

Суддя: