Справа № 462/9270/13
Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/783/1849/14
Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Тропак О.В.,

суддів: Приколоти
Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря:
Іванової О.О.,

з участю: заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
заявника ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного
районного суду м.Львова від 05 грудня 2013
року про відмову у прийнятті заяви
ОСОБА_2 про встановлення факту
прийняття спадщини,-

в с т а н о в
и л а :

02 грудня 2012 року заявник звернувся до
суду з заявою про встановлення факту
прийняття спадщини, яка відкрилася 03
листопада 1994 року, внаслідок смерті
його матері, посилаючись на
відсутність у нього документів, які б
підтверджували факт прийняття ним
спадщини.

Ухвалою Залізничного районного суду
м.Львова від 05 грудня 2013 року у
прийнятті заяви про встановлення
факту прийняття спадщини відмовлено
та повернено її заявнику.

На вищезазначену ухвалу заявником
ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій
просить скасувати оскаржувану ухвалу
та направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтування апеляційної скарги
заявник посилається на те, що в даному
випадку є відсутнім спір про право, а
тому його заява повинна розглядатися
судом в порядку окремого провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
заявника, перевіривши матеріали
справи, межі і доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить
задовольнити з наступних мотивів.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції керувався
положеннями ст. ст.235, 256 ЦПК України і
послався на те, що вивченням даної
справи встановлено, що вона не може
бути розглянута в порядку окремого
провадження, оскільки встановлення
факту прийняття спадщини пов»язане з
вирішенням спору про право.

Проте, на думку колегії суддів, такі
висновки суду першої інстанції не
ґрунтуються на вимогах чинного
цивільного процесуального
законодавства.

Так, згідно зі статтею 124 Конституції
України юрисдикція загальних судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі, а за частинами
першою і другою статті 15 ЦПК у
порядку цивільного судочинства суди
розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ за Кодексом
адміністративного судочинства
України (стаття 17) або Господарським
процесуальним кодексом України (статті
1, 12) віднесено до компетенції
адміністративних чи господарських
судів. Законом може бути передбачено
розгляд інших справ за правилами
цивільного судочинства.

Заявником подана заява в порядку
окремого провадження.

У відповідності до ч.5 ст. 31 ЦПК
України заявник та заінтересовані
особи у справах окремого провадження
мають права і обов»язки сторін, за
винятками, встановленими у розділі ІУ
цього Кодексу.

У відповідності до ч.3 ст.235 ЦПК
України справи окремого провадження
розглядаються судом з додержанням
загальних правил, встановлених цим
Кодексом, за винятком положень щодо
змагальності та меж судового розгляду.
Інші особливості розгляду цих справ
встановлені цим розділом.

На стадії вирішення питання про
відкриття провадження у справі, суд
першої інстанції повинен перевірити
відповідність заяви вимогам,
викладеним у статтях 119 і 120 ЦПК України,
і відкриває провадження у цивільній
справі не інакше як на підставі заяви,
поданої і оформленої в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Згідно з нормами чинного
цивільного процесуального
законодавства на стадії вирішення
питання про відкриття провадження у
справі, суд вправі постановити ухвалу:

про повернення заяви у випадках,
встановлених ч.ч.2,3 ст.121 ЦПК України;

про відкриття провадження у
справі у випадках, встановлених ч.1 ст122
ЦПК України;

про відмову у відкритті
провадження у справі у випадках,
встановлених ч. 2 ст.122 ЦПК України.

Отже, на стадії вирішення питання
про відкриття провадження у цивільній
справі, і у справі окремого
провадження зокрема, суд першої
інстанції повинен керуватися
вищезазначеними нормами цивільного
процесуального закону, при цьому на
стадії вирішення питання про відкриття
провадження у справі, суд не вправі
посилатись на вивчення справи, та до
початку розгляду справи по суті робити
висновки про наявність спору про
право чи посилатися на обставини, які
на думку суду свідчать про наявність
спору про право або керуватися
статтями ЦПК України (в даному випадку
ст.ст. 235, 256 ЦПК України), якими
регулюється порядок розгляду справи
по суті.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку, що оскаржувана
ухвала постановлена з порушенням норм
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання, тому
підлягає скасуванню, а справа підлягає
направленню для продовження розгляду
до суду першої інстанції.

Керуючись п.4 ч.2 ст.307, п.4 ч.1 ст.311, п.2 ч.1
ст.314, ч.ч.1,3 ст.315, ст.ст.317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду
м.Львова від 05 грудня 2013 року
скасувати і направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції зі стадії вирішення питання
про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню у
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: _______________
Тропак О.В.

Судді: ________________
Приколота Т.І.

_______________ Федоришин А.В.