Номер провадження № 22-ц/785/102/14
Головуючий у першій інстанції Калінюк
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

Черевка П.М.,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на
рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 19 листопада 2013
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа: Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Кардіф» про стягнення
заборгованості, та за зустрічним
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Кардіф», третя особа:
Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» про визнання умов
страхування недійсними та зобов'язання
вчинити певні дії,-

встановила:

У травні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ
«УкрСиббанк») звернулося до суду з
зазначеним позовом та просило стягнути
на свою користь з відповідачів
заборгованість по кредиту за договором
про надання споживчого кредиту та
заставу транспортного засобу від 23.05.2008
року в рівних частках з кожного по 2182,31
долара США, що еквівалентно 17443,2 грн., та
стягнути судові витрати у розмірі по
174,43 грн. з кожного.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що
23.05.2008 року між Банком та ОСОБА_6 було
укладено договір про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу, відповідно до
якого останній отримав кредит у
розмірі 18720 доларів США, строком до
25.05.2015 року.

Банку стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
позичальник помер, та на адресу Сьомої
одеської держнотконтори було
направлено заяву про наявність
майнових вимог до спадкоємців у
розмірі 4364,62 долара США.

З заявами про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_6 звернулися його батьки,
відповідачі по справі - ОСОБА_3 та
ОСОБА_5.

Станом на 08.05.2013 року заборгованість за
кредитом, з урахуванням виплати
страхової компанії позичальника
страхового відшкодування у розмірі
53848,73 грн., становить - 34886,41 грн., яку
позивач просив стягнути з
відповідачів.

Відповідачі у свою чергу звернулися до
суду з зустрічною позовною заявою до
Приватного акціонерного товариства
(далі ПрАТ) «Страхова компанія
«Кардіф», третя особа: ПАТ
«УкрСиббанк», в якій просили визнати п.
13.2. договору страхування недійсним,
який суперечить діючому законодавству
України, та зобов'язати ПрАТ СК
«Кардіф» виконати умови договору
страхування у повному обсязі та
зробити додаткову страхову виплату на
користь вигодонабувача у розмірі 34886,41
грн..

Рішенням Біляївського районного суду
Одеської області від 19 листопада 2013
року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк»
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_5
на користь ПАТ «УкрСиббанк»
заборгованість по кредиту за договором
про надання споживчого кредиту та
заставу транспортного засобу від 23.05.2008
року в рівних частках з кожного по 2182,31
долара США, що еквівалентно 17443,2 грн. та
стягнуто судові витрати у розмірі по
174,43 грн. з кожного.

У задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала до
суду апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати, ухвалити по
справі нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк»
відмовити, а зустрічні позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті та справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«УкрСиббанк», суд першої інстанції
виходив з того, що відповідно до ст. 1282
ЦК України спадкоємці зобов'язані
задовольнити вимоги кредитора
повністю, але в межах вартості майна,
одержаного у спадщину, тому залишок
заборгованості за кредитним договором,
що був укладений між Банком та ОСОБА_6,
стягнув зі спадкоємців у рівних
частках.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_5, суд
першої інстанції виходив з того, що
договір страхування ОСОБА_6 уклав
добровільно, він був ознайомлений з
умовами та правилами страхування, та
укладання зазначеного договору
свідчить про те, що він був згоден з
умовами договору, тому у суду відсутні
підстави визнавати недійсним п. 13.2
договору страхування.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно
та всебічно дослідив обставини по
справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, що їх
регулює.

Так, апеляційним судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи та не
спростовується сторонами, що 23.05.2008
року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6
був укладений договір про надання
споживчого кредиту у розмірі 18720
доларів США, строком до 25.05.2015 року
(а.с.8-12).

23.05.2008 року між страховиком ЗАТ
«Страхова компанія «Кардіф» та ОСОБА_6
був укладений договір комплексного
страхування позичальника ДКСП
№-01/01/6111/23029.

Пунктом 13.2 договору страхування
передбачено здійснення страхової
виплати у гривнях по курсу НБУ на
момент укладання договору страхування.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
серії НОМЕР_1, актовий запис № 9176 (а.с. 21).

Відповідно до п. 11.1 договору
страхування, страховик зобов'язаний
при настанні страхового випадку
здійснити виплату страхової суми
(страхової виплати) у передбачений
договором страхування термін. Пунктом 6
договору страхування встановлено, що
страховим випадком є в тому числі
смерть внаслідок захворювання або
внаслідок нещасного випадку.

Оскільки страхувальник помер, Банк, як
вигодонабувач за договором
страхування, 07.07.2012 року звернувся до
страховика з заявою про здійснення
страхової виплати. Даною заявою Банк
повідомляв, що заборгованість
страхувальнику складала 11102,83 долара
США, та просив здійснити страхову
виплату у розмірі 53848,73 грн..

Відповідно до страхового акту від
12.07.2012 року смерть страхувальника була
визнана страховим випадком, та
страховик виплатив зазначену суму на
користь Банку, чим повністю виконав
свої обов'язки.

Статтею 979 ЦК України встановлено, що за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Договір страхування містить усі умови,
визначені ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про
страхування», в тому числі підписи
сторін. Своїм підписом на договорі
страхування ОСОБА_6 підтвердив, що
договір страхування укладений з його
власного волевиявлення, з умовами
страхування та правилами страхування
він ознайомлений, з умовами договору, у
тому числі, викладеними на зворотній
стороні, він згоден.

Крім того, наявність волевиявлення
страхувальника на укладання
зазначеного договору підтверджується
його діями, спрямованими на виконання
своїх зобов'язань, передбачених
договором, а саме - сплатою страхових
платежів.

В апеляційній скарзі зазначено про
наявність у матеріалах справи
декількох копій договору страхування,
у яких відрізняється редакція п. 13.2,
тобто в одному випадку зазначено, що
здійснення страхової виплати
передбачено у гривнях по курсу НБУ на
момент укладання договору, а в іншому -
на момент настання страхового випадку.
Зважаючи на такі розбіжності ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 просили визнати договір
страхування недійсним.

Але колегією суддів у судовому
засідання був оглянутий перший та
другий екземпляр оригіналу договору
страхування, наданий представником ЗАТ
«Страхова компанія «Кардіф», в п. 13.2
якого зазначено, що здійснення
страхової виплати передбачено у
гривнях по курсу НБУ на момент
укладання договору, у той час коли
апелянтами оригінал примірника
договору страхування не був наданий, а
лише була надана копія договору
страхування, в якій зазначено, що
здійснення страхової виплати
передбачено у гривнях по курсу НБУ на
момент настання страхового випадку.

Також колегія суддів не приймає до
уваги посилання апелянта на те, що
здійснення страхової виплати у гривнях
по курсу НБУ на момент укладання
договору страхування суперечить
інтересам Банку, а тому такий договір
не міг бути укладений, оскільки Банк є
вигодонабувачем, а не стороною
договору страхування, а тому його згода
на укладання не є необхідною. Також із
заяви про здійснення страхової
виплати, що була надана Банком,
вбачається, що сума страхової виплати у
гривнях розрахована вигодонабувачем з
урахуванням курсу НБУ на момент
укладання договору страхування, що
свідчить про те, що при подані заяви про
виплату Банк керувався виключно
відповідними умовами договору
страхування.

Таким чином, страхова виплата, заявлена
Банком у розмірі 53848,73 грн., розрахована
відповідно до умов п. 13.2 договору
страхування, яким передбачено
здійснення виплати у гривнях по курсу
НБУ на момент укладання договору
страхування.

З повідомлення приватного нотаріуса
Біляївського районного нотаріального
округу ОСОБА_7 від 09.01.2013 року
вбачається, що з заявами про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_6
звернулися його батьки - ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 (а.с.49-50).

Статтями 1218, 1219 ЦК України встановлено,
що до складу спадщини входять всі права
та обов'язки, які належали спадкодавцю
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Обов'язок по поверненню кредиту не є
особистим зобов'язанням та не
припиняється внаслідок смерті
позичальника.

Відповідно до ст. 1267 ЦК України
встановлено, що частки кожного із
спадкоємців за законом є рівними, якщо
інше не встановлено угодою між
спадкоємцями.

Згідно з ст. 1282 ЦК України спадкоємці
зобов'язані задовольнити вимоги
кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен зі спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
повністю, але в межах вартості майна,
одержаного у спадщину. Кожен із
спадкоємців зобов'язаний задовольнити
вимоги кредитора особисто, у розмірі,
який відповідає його частці у спадщині.

З матеріалів справи вбачається, що
станом на 08.05.2013 року заборгованість по
кредитному договору становить 4364,62
долари США, що за курсом НБУ складає
34886,41 грн., яку суд першої інстанції
правомірно у рівних частках стягнув з
відповідачів, які є спадкоємцями
померлого ОСОБА_6.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі зазначеного колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції є законним, обґрунтованим,
висновки суду відповідають зібраним у
справі доказам, яким судом дана належна
оцінка, правильно визначена юридична
природа правовідносин і закон, який їх
регулює.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

При таких обставинах колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини по справі, рішення суду
відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК
України, а тому не вбачає підстав для
його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Біляївського районного
суду Одеської області від 19 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

П.М. Черевко