Придніпровський районний суд
Справа № 711/9179/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

4 листопада 2014 року Придніпровський
районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді
Демчика Р.В.

при секретарі
Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Черкаси
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,-

встановив:

ПАТ «УкрСиббанк» звернулося в суд з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Свій позов обґрунтовує тим, що 11 жовтня
2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1
був укладений договір про надання
споживчого кредиту №0,
відповідно до умов якого, банк
зобов'язався надати позичальнику, а
позичальник зобов'язався прийняти,
належним чином використовувати і
повернути банку кредит (грошові кошти)
у формі кредитної лінії в іноземній
валюті в сумі ліміту кредитної лінії,
що дорівнює 58 680,00 доларів США, в порядку
і на умовах визначених кредитним
договором.

Пунктом 1.3.1 договору передбачено, що за
користування кредитними коштами,
процентна ставка встановлюється у
розмірі 11,8 річних.

Листом № 180856 від 22 лютого 2008 року
банком було повідомлено позичальника
про запровадження нової схеми
нарахування відсотків за користування
кредитом на прострочену суму основного
боргу.

Таким чином, у разі порушення умов
кредитної дисципліни, зокрема
неналежного виконання умов кредитного
договору, а саме у випадку прострочення
платежу за кредитним договором, банк з
дати виникнення простроченої суми
основного боргу, нараховуватиме на
прострочену суму основного боргу
підвищені проценти, а саме в розмірі
збільшеної вдвічі від діючої
процентної ставки на момент виникнення
такої простроченої суми основного
боргу.

Відповідно до п.1.4, 1.5 кредитного
договору кредит надається шляхом
зарахування банком коштів на поточний
рахунок позичальника НОМЕР_1 у банку
для подальшого використання за
цільовим призначенням - для особистих
потреб (безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язків найманого
працівника),а саме на споживчі потреби.

Факт надання позивачем та отримання
відповідачем кредитних коштів
підтверджується заявами на видачу
готівки.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2.2, 4.1, 4.2
кредитного договору, позичальник
зобов'язався повернути банку кредит в
повному обсязі, сплатити нараховані
проценти, комісії та інші платежі у
порядку, терміни та розмірах, що
встановленні кредитним договором, але
в будь-якому разі не пізніше 10 жовтня
2016 року, якщо тільки не застосовується
інший термін повернення кредиту,
встановлений на підставі додаткової
угоди сторін або до вказаного терміну
(достроково) відповідно до умов розділу
11 кредитного договору.

Згідно п.1.2.2 кредитного договору
відповідач зобов'язався сплачувати
кредит відповідно до графіку сплати
кредиту та процентів, що є додатком №1
до кредитного договору, до 20-го числа
кожного місяця, та згідно п.1.3.4
кредитного договору було встановлено
строк сплати процентів за
користування кредитними коштами, з 1 по
15 число кожного місяця.

20 лютого 2009 року позичальник звернувся
до банку із заявою про
реструктуризацію кредиту, у зв'язку з
чим того ж дня між банком та
позичальником укладено додаткову
угоду №1 до договору, відповідно до
умов якої сторони дійшли згоди
про:встановлення розміру ануїтетного
платежу у розмірі 539,00 дол. США, день
сплати ануїтетного платежу 20 число
кожного календарного місяця строку
кредитування, протягом якого
позичальник зобов'язаний сплати
ануїтетний платіж; зміну кінцевого
терміну повернення кредиту за
кредитним договором, але не пізніше 10
жовтня 2026 року, якщо тільки не буде
встановлений інший термін повернення
кредиту відповідно до умов кредитного
договору; перенесення строків
виконання зобов'язань позичальника зі
сплати процентів за кредитним
договором.

6 квітня 2014 року між сторонами укладено
додаткову угоду №2 до договору про
надання споживчою кредиту №0 від
11 жовтня 2006 року. Однією із умов цієї
угоди є перенесення строків виконання
зобов'язань позичальника зі сплати
процентів за кредитним договором.

Попри взяті на себе зобов'язання
позичальник не виконує умови
кредитного договору стосовно
своєчасного повернення сум отриманого
кредиту та своєчасної сплати
нарахованих за користування
кредитними коштами відсотків у
встановлені кредитним договором
терміни.

Станом на 23 жовтня 2013 року
заборгованість позичальника перед
банком складає 71767,48 доларів США що
еквівалентно 573637 грн. 49 коп., яких:
заборгованість за сумою кредиту - 46 985,86
доларів США, що в еквіваленті складає -
375 557 грн. 98 коп.;заборгованість за
процентами за користуванню кредитом - 21
800,69 доларів С111А, що в еквіваленті
складає - 174 252грн. 92 коп.; пеня за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом - 478,53 доларів США, що в
еквіваленті складає - 3824 грн. 90 коп.;
пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентам - 2502,40
доларів США, що в еквіваленті складає -
20001 грн. 69 коп.

Просив суд стягнути з відповідача на
його користь в розмірі заборгованість
за кредитним договором в сумі 573637 грн.
49 коп. та 3441 грн. судових витрат.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги збільшив,
просив суд стягнути з відповідача на
користь банку заборгованість за
договором про надання споживчого
кредиту № 0 від 11 жовтня 2006 року в
сумі 74584, 36 доларів США, що за курсом НБУ
станом на 8 квітня 2014 року становить 874744
грн. 04 коп., з яких заборгованість за
сумою кредиту - 46 985,86 доларів США, що
станом на 8 квітня 2014 року є
еквівалентом 551058 грн. 01 коп.;
заборгованість по простроченим
процентами за користуванню кредитом -
24324,48 доларів С111А, що станом на 8 квітня
2014 року є еквівалентом 285281 грн. 56 коп.;
пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом - 532,49
доларів США, що станом на 8 квітня 2014
року є еквівалентом 6245 грн. 13 коп.; пеня
за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентам - 2742,06
доларів США, що станом на 8 квітня 2014
року є еквівалентом 32159 грн. 34 коп.

Представники відповідача проти
задоволення позову заперечували.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає до часткового
задоволення виходячи з наступного.

11 жовтня 2006 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_1 був укладений договір про
надання споживчого кредиту №0,
відповідно до умов якого, банк
зобов'язався надати позичальнику, а
позичальник зобов'язався прийняти,
належним чином використовувати і
повернути банку кредит (грошові кошти)
у формі кредитної лінії в іноземній
валюті в сумі ліміту кредитної лінії,
що дорівнює 58 680,00 доларів США, в порядку
і на умовах визначених кредитним
договором.

Пунктом 1.3.1 договору передбачено, що за
користування кредитними коштами,
процентна ставка встановлюється у
розмірі 11,8 річних.

Відповідно до п.1.4, 1.5 кредитного
договору кредит надається шляхом
зарахування банком коштів на поточний
рахунок позичальника НОМЕР_1 у банку
для подальшого використання за
цільовим призначенням - для особистих
потреб (безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язків найманого
працівника),а саме на споживчі потреби.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2.2, 4.1, 4.2
кредитного договору, позичальник
зобов'язався повернути банку кредит в
повному обсязі, сплатити нараховані
проценти, комісії та інші платежі у
порядку, терміни та розмірах, що
встановленні кредитним договором, але
в будь-якому разі не пізніше 10 жовтня
2016 року, якщо тільки не застосовується
інший термін повернення кредиту,
встановлений на підставі додаткової
угоди сторін або до вказаного терміну
(достроково) відповідно до умов розділу
11 кредитного договору.

Згідно п.1.2.2 кредитного договору
відповідач зобов'язався сплачувати
кредит відповідно до графіку сплати
кредиту та процентів, що є додатком №1
до кредитного договору, до 20-го числа
кожного місяця, та згідно п.1.3.4
кредитного договору було встановлено
строк сплати процентів за
користування кредитними коштами, з 1 по
15 число кожного місяця.

20 лютого 2009 року між банком та
позичальником укладено додаткову
угоду №1 до договору, відповідно до
умов якої сторони дійшли згоди
про:встановлення розміру ануїтетного
платежу у розмірі 539,00 дол. США, день
сплати ануїтетного платежу 20 число
кожного календарного місяця строку
кредитування, протягом якого
позичальник зобов'язаний сплати
ануїтетний платіж; зміну кінцевого
терміну повернення кредиту за
кредитним договором, але не пізніше 10
жовтня 2026 року, якщо тільки не буде
встановлений інший термін повернення
кредиту відповідно до умов кредитного
договору; перенесення строків
виконання зобов'язань позичальника зі
сплати процентів за кредитним
договором.

6 квітня 2014 року між сторонами укладено
додаткову угоду №2 до договору про
надання споживчою кредиту №0 від
11 жовтня 2006 року. Однією із умов цієї
угоди є перенесення строків виконання
зобов'язань позичальника зі сплати
процентів за кредитним договором.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтями 526 та 629 ЦК України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Оскільки ОСОБА_1 належним чином не
виконував умови кредитного договору
він має заборгованість перед
позивачем. Вирішуючи, який саме розмір
грошових коштів слід стягнути з
відповідача на користь позивача, суд
виходить з наступного.

Рішенням Придніпровського районного
суду від 21 листопада 2013 року, що
вступило в силу 3 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ
«УкрСиббанк», третя особа:
Національний банк України в особі
управління НБУ в Черкаській області
про розірвання договору про надання
споживчого кредиту в зв'язку з
односторонньою відмовою ПАТ
«УкрСиббанк» від виконання умов
договору, відшкодування завданих
збитків та моральної шкоди
встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до
суду з вимогою розірвати договір у
зв'язку із систематичною відмовою в
односторонньому порядку кредитора -
ПАТ "Укрсиббанк" виконувати п 9.9
договору, а саме вести облік сум, які
проходять за кредитним договором,
самовільне зарахування на поточний
рахунок ОСОБА_1 кредитних коштів без
згоди ОСОБА_1 та самовільне
розпорядження цими коштами, введення в
оману споживача - надання неправдивих
виписок також у зв'язку із відмовою
кредитора брати до уваги первинні
документи - квитанції що видані ОСОБА_1
в підтвердження уплати деяких сум до
каси банку та підлогом сторінок
кредитного договору, що виявився
підписаним в двох неідентичних
примірниках.

Судом розглянуті всі факти і первинні
документи, проведена звірка первинних
документів наданих банком та наданих
ОСОБА_1 і встановлені суми, які отримав
ОСОБА_1 із каси банку як кредитні кошти
і суми які внесені ОСОБА_1 на погашення
кредиту в касу банку та на рахунки для
аукціонів НБУ. Таким чином частина сум
(всього 3 870,00 доларів) , що зараховані
без згоди позичальника, але зняті з
рахунку через касу банку вважаються
кредитом наданим на умовах договору і
на них нараховуються відсотки.

Таким чином Рішенням Придніпровського
районного суду від 21 листопада 2013 року
встановлено, що ОСОБА_1 за кредитним
договором №0 отримано кредит в
сумі 55330,00 доларів США, що
підтверджується відповідними
квитанціями і сплачено на погашення
кредиту в касу банку та на рахунки для
аукціонів НБУ суму 45506,58 доларів США та
3282,42 долари США придбаних на погашення
через аукціон.

Також Рішенням Придніпровського
районного суду від 21 листопада 2013 року
було встановлено, що ОСОБА_1 отримав
кредитні кошти, що підтверджується
заявами на видачу готівки та
виписками за кредитним договором, а
також здійснював платежі, щодо
погашення кредиту, сплачував
нараховані відсотки, комісії та інші
платежі, відповідно до умов
кредитного договору. Крім того
рішенням Придніпровського районного
суду від 21 листопада 2013 року
встановлено, що підписання обома
сторонами оспорюваного договору
підтверджує той факт, що між сторонами
було досягнуто згоди по всіх
істотних умовах цього договору, а тому
суд вважає що договір був укладений.

У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до підписаного сторонами
графіку, максимально допустима
заборгованість по тілу кредиту за
кредитним договором станом на
червень 2014 року становить 13692, 00 доларів
США, відповідно до фактичних
розрахунків станом на червень 2014
року заборгованість за тілом кредиту
становить 12281, 54 долари США. А отже
відповідач знаходиться в графіку по
сплаті тіла кредиту.

За таких обставин посилання позивача
на те, що у випадку прострочення
платежу, за кредитним договором, банк з
дати виникнення простроченої суми
основного боргу нараховуватиме на
прострочену суму основного боргу
підвищені відсотки, а саме в розмірі
збільшеної вдвічі від діючої
процентної ставки на момент виникнення
такої простроченої суми основного
боргу є неправомірним та
безпідставним.

Так, відповідно до графіку погашення
кредиту у ОСОБА_1 станом на 13 червня 2014
року не існує простроченої
заборгованості за кредитним
договором.

Відповідно до ст.55 ЗУ «Про банки та
банківську діяльність» Банкам
забороняється в односторонньому
порядку змінювати умови укладених з
клієнтами договорів, зокрема,
збільшувати розмір процентної ставки
за кредитними договорами або
зменшувати її розмір за договорами
банківського вкладу (крім вкладу на
вимогу), за винятком випадків,
встановлених законом.

В судовому засіданні банком не на
надано доказу факту отримання ОСОБА_1
повідомлення про збільшення
відсоткової ставки. З наданої копії
про вручення вбачається, що лист від
імені банку отримала особа з
прізвищем ОСОБА_2, яку ОСОБА_1 не
вповноважував вчиняти в його інтересах
будь-які дії, про що він підтвердив в
судовому засіданні.

Крім того відповідно до наданого в
якості доказу «СПИСКУ №2925» жодного
відправлення за №96 ПАТ
«Укрсиббанк» не здійснював. В графі
відправник чітко зазначено ТОВ
«ПауерПринт», який не є стороною
договору.

Таким чином посилання позивача на
право застосування подвійних
відсотків на прострочене тіло
кредиту є безпідставним та
неправомірним.

Відповідно до розрахунку наданого
банком сума всіх подвійних
відсотків(23,6%), які безпіставно
нараховувались за начебто існуючу
прострочену заборгованість по тілу
кредиту становить 2240,25 доларів США.

Не підлягає до стягнення половина
від суми подвійних відсотків, 2240,25
доларів США / 2 = 1120,13 доларів США

Пунктом 9.9. кредитного договору
передбачено, що сторони домовились, що
банк самостійно веде облік і здійснює
розрахунки заборгованості відповідно
до вимог НБУ та вимог Договору. У
випадку наявності суперечок між
Сторонами у якості письмових доказів,
що мають пріоритетне значення,
приймаються виписки про стан, первинні
документи (платіжні доручення
позичальника).

Рішенням Придніпровського районного
суду від 21 листопада 2013 року були
встановлені суми внесені відповідачем
на погашення кредиту, а квитанції по
іншому кредитному договору не
являються предметом розгляду даного
спору. Крім того допитаний в судовому
засіданні ОСОБА_1 надав пояснення, що
чітко сплачував кошти відповідно до
отриманих квитанцій та не був
обізнаний щодо переведення банком
самостійно, без погодження з ним,
грошових коштів з одного рахунку на
інший.

Транш в розмірі 20283,23 долари США,
зарахований позивачем на рахунок
ОСОБА_1 без погодження з ним, слід
вилучити із розрахунку надлишкові суми
оскільки банк самостійно, без
погодження з відповідачем переводив
його грошові кошти з одного рахунку на
інший .

Не підлягають до стягнення
безпідставно нараховані відсотки на
помилково зараховану суму без згоди
позичальника суму 20283,23 долари США за 25
днів - 20283,33*25/360*11,8/100 = 166.21доларів США.

Крім того не підлягають до
стягнення безпідставно нараховані
відсотки на суму 166,21 доларів США за
період з січня 2007 року по 13 червеня 2014
року, яка фактично була переплачена
ОСОБА_1 на тіло кредиту. Тому фактично
було зменшено тіло кредиту - тобто 166,21
х 11,8%/100% х 2675днів/360 днів = 143.74 долари
США

Сплачена 24 жовтня 2007 року відповідно
до квитанції №13, але не врахована сума
дострокового погашення кредиту в
розмірі 23000, 00 доларів США фактично
зменшила тіло кредиту та не підлягає
сплаті повторно.

Відсотки на достроково сплачену суму
в розмірі 23000, доларів США за період з 24
жовтня 2007 року по червень 2014 року (2424
дні) не підлягають до стягнення,
оскільки, вони не повинні
нараховуватися на сплачену суму - 23000,00
х 11,8%/100% х2424днів/360днів = 18274.27 доларів
США.

Оскільки ОСОБА_1, здійснював сплату
заборгованості кожного місяця, тому
частина коштів щомісячних оплат
відповідно мала зараховуватися
банком не як оплата відсотків а як
погашення кредиту, тобто із суми
сплачених банку платежів в період з 19
грудня 2007року по 23 березня 2010 року (
платежі, які містять переплату -
остання сплата при відсутності
простроченої заборгованості за
розрахунком банку 23 березня 2010 року) -
повинно бути зараховано на дострокове
погашення тіла кредиту) 23000 х 11,8/100 х 825/360
днів = 6219.58доларів США

У зв'язку з цим банком безпідставно
нараховані відсотки на суму 6219,58, яка
сформувалася за період з 25/03/10 по 13
червеня 2014, яка фактично була
переплачена ОСОБА_1 на тіло кредиту.
(6445,75 х 11,8/100 х 1569 днів = 3102.53 доларів США),
які не підлягають стягненню

Тобто не підлягає до стягнення
невраховані погашені по факту кошти,
нараховані на них відсотки та
подвійні відсотки.

Таким чином заборгованість
відповідача перед позивачем становить
25502,94 доларів США, що станом на 8 квітня
2014 року є еквівалентом 299098 грн. 48 коп.,
яка складається з заборгованості тілом
кредиту - 12281,54 доларів США,
заборгованість за тілом кредиту (що
встановлено рішенням Придніпровським
районним судом від 21 листопада 2013року -
3870,00 доларів США, проценти - 9351,40
доларів США.

Крім того, не підлягає до стягнення
пеня, що непередбачена договором, а
саме 532.49 +2742.06= 3274,55 доларів США,
оскільки відповідно до п.7.1. діючого
кредитного договору пеня
нараховується в розмірі подвійної
ставки НБУ від гривневого еквіваленту
суми простроченого платежу, сума
якого(еквіваленту) розраховується за
офіційним обмінним курсом НБУ гривні
до валюти заборгованості станом на
дату нарахування такої пені.
Відповідно до розрахунку, наданого
банком, позивач безпідставно вимагає
нараховану в валюті на валюту(а не
еквівалент) пеню, не враховуючи що
офіційний обмінний курс мав
визначатися для кожного місяця окремо.

За таких обставин позивач має право
звернутися окремо до суду з вимогою
сплати пені провівши розрахунок пені
у відповідності до п.7.1. кредитного
договору.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
необхідно стягнути понесені витрати по
сплаті судового збору пропорційно до
задоволеної частини позовних вимог в
сумі 2990 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 15, 16, 526, 530, 543, 553,554, 629, 1054 ЦК
України, ст.11, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд,
-

вирішив:

Позов Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» заборгованість за
договором про надання споживчого
кредиту №0 від 11 жовтня 2006 року в
сумі 299098 грн. 48 коп., що станом на 8
квітня 2014 року є еквівалентом 25502,94
доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 на коритись
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» 2990 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Черкаської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Повний текст рішення суду виготовлено
10 листопада 2014 року.

Головуючий: Р. В. Демчик