КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №319/49/14-ц
Провадження №2-с/319/2/2014
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

03 березня 2014 року
смт Куйбишеве

Суддя Куйбишевського районного
суду Запорізької області Солодовніков
Р.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про
скасування судового наказу по
цивільній справі №319/414-ц по заяві
ОСОБА_2 про видачу судового наказу за
вимогою про стягнення з ОСОБА_1
аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в:

28 лютого 2014 р. до суду звернулася
боржниця ОСОБА_1 із заявою про
скасування судового наказу. У поданій
до суду заяви боржник зазначив, що на
теперішній час змінилися сімейні
обставини ОСОБА_1, а саме: її син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого вона
сплачує аліменти за рішенням суду,
почав з 10 лютого 2014 року проживати
разом із нею. На підставі ч.4 ст.223ЦПК
України та ч.2 ст.188 СК України просить
скасувати судовий наказ.

Вивчивши надані матеріали, прихожу до
висновку про необхідність залишення
без розгляду заяви про скасування
судового наказу, виходячи з наступного:

Відповідно до змісту ст.ст.102,104 ЦПК
України судовий наказ видається по
суті заявлених вимог без судового
засідання і виклику сторін для
заслуховування їх пояснень, та
надсилається боржникові.

Відповідно до ч.1 ст.105 ЦПК України
боржник має право протягом десяти днів
з дня отримання копії судового наказу
та доданих до неї документів подати
заяву про його скасування.

Відповідно до ч.2 ст.105-1 ЦПК України
заява боржника про скасування судового
наказу, подана після закінчення строку,
встановленого ч.1 ст.105 цього Кодексу (10
днів з дня отримання копії судового
наказу), залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка її подала, не
знайде підстав для поновлення строку
подання цієї заяви.

Матеріалами цивільної справи
встановлено, що 03 лютого 2014 року
Куйбишевським районним судом
Запорізької області був виданий
судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 і сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3
в розмірі 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
на кожну дитину, починаючи з 20 січня 2014
року і до досягнення кожною дитиною
повноліття.

Судовий наказ було видано на підставі
п.4 ч.1 ст.96 ЦПК України, оскільки
заявлено вимогу про стягнення про
присудження аліментів на дитину в
розмірі 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Після чого, судовий наказ з усіма
копіями документів був надісланий
боржнику рекомендованим листом із
повідомленням, відповідно до вимог
ст.104 ЦПК України.

Судовий наказ був отриманий боржником
ОСОБА_1 особисто у поштовому відділенні
08.02.2014 р., відповідно до поштового
повідомлення, що знаходиться у
матеріалах справи.

Враховуючи день отримання наказу,
останнім днем для звернення до суду з
заявою про скасування судового наказу,
відповідно до положень закону, є 18.02.2014
рік (робочий день), однак боржник подав
зазначену заяву - 28.02.2014 року з
порушенням десятиденного строку.

Таким чином, після отримання судового
наказу, боржник, у встановлений законом
термін, відповідно до ч.1 ст.105 ЦПК
України не звернулася до суду з заявою
про його скасування, у зв'язку з чим
судове рішення набрало законної сили.

Поважних причин пропуску строку
(хвороба, інших причин, які реально
заважали своєчасно звернутися за
захистом своїх прав та інтересів до
суду) боржник не наводить. Боржник не
надав суду доказів поважності пропуску
процесуального строку, що свідчить про
те, що боржником не доведено, що ним
пропущений десятиденний строк,
передбачений ч.1 ст.105 КАС України з
поважних причин, тому суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
поновлення строку для подання заяви
про скасування судового наказу.

Разом з тим, суд роз'яснює заявнику, що
відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, якщо
після набрання рішенням суду законної
сили, яким з відповідача присуджені
періодичні платежі, зміняться
обставини, що впливають на визначені
розміри платежів, їх тривалість чи
припинення, кожна сторона має право
шляхом пред'явлення нового позову
вимагати зміни розміру, строків
платежів або звільнення від них.

Статтею 273 Сімейного кодексу України
передбачено підстави зміни розміру
аліментів та звільнення від їх сплати.

Якщо матеріальний або сімейний стан
особи, яка сплачує аліменти, чи особи,
яка їх одержує, змінився, суд може за
позовом будь-кого з них змінити
встановлений розмір аліментів або
звільнити від їх сплати.

Аліментні зобов'язання є тривалими,
тобто існують протягом досить значного
проміжку часу, що в свою чергу
передбачає можливість зміни
матеріального та сімейного стану осіб,
як тих, що отримують аліменти, так і тих,
що їх надають. Враховуючи це,
законодавець надає право будь-якому
суб'єкту аліментного зобов'язання
звернутися з позовом до суду про зміну
розміру допомоги або звільнення від її
сплати, а не із заявою про скасування
судового рішення, що вже набуло
законної сили, яким є судовий наказ.

Керуючись ст.105-1 ЦПК України,

у
х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про скасування
судового наказу, залишити без розгляду.

Копію ухвали направити боржнику.

Роз'яснити ОСОБА_1 її право на
звернення до суду із позовом про зміну
розміру аліментів або звільнення від
їх сплати.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги в 5-денний строк з
дня отримання копії ухвали.

Суддя
Р.С.Солодовніков