Номер провадження № 22-ц/785/2515/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Троїцької Л.Л., Фальчука В.П.

при секретаря: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 25 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні власністю,
вселення, встановлення порядку
користування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
звернулися до суду з до ОСОБА_4,
ОСОБА_3 з позовом про усунення перешкод
в користуванні власністю, вселення, та
встановлення порядку користування
квартирою, мотивуючи це тим, що право
власності на квартиру АДРЕСА_1 належить
на праві спільної часткової власності
в рівних частках кожному: ОСОБА_2;
ОСОБА_4; ОСОБА_3; ОСОБА_6; ОСОБА_5.

Вказана квартира загальною площею 60,30
кв.м., складається з двох житлових
кімнат площею 18,90 кв.м. та 19,70 кв.м., кухні
площею 7,0 кв.м., ванної кімнати 4,50 кв.м.,
коридору 9,30 кв.м. та балкону 0,90 кв.м.

З березня 2013 року ОСОБА_4 та з липня 2013
року ОСОБА_6 в квартирі не проживають,
оскільки не мають доступу до неї через
те, що відповідачі змінили замок у
вхідних дверях.

Як зазначають позивачі, враховуючи їх
право власності на квартиру в розмірі
3/5 частки та загальну площу житлових
кімнат 38,60 кв.м.вони мають право на
користування житловою площею у
квартирі яка відповідає цій частці, а
саме 23,16 кв.м. Розрахунок частки:
38,6:5х3=23,16 кв.м. Проте, житлової кімнати
такою площею в квартирі не має, тому
вважають, що їм в користування має бути
виділена ізольована житлова кімната
площею 19,70 кв.м. Інша ізольована житлова
кімната площею 18,90 кв.м. та балкон 0,90
кв.м. може бути виділена в користування
відповідачів. Всі інші нежитлові
приміщення квартири мають бути
залишені в загальному користуванні.

На підставі викладеного, просили:

- встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, згідно якого
виділити їм в користування ізольовану
житлову кімнату площею 19,70 кв.м, а в
користування відповідачів виділити
ізольовану житлову кімнату площею 18,90
кв.м та балкон площею 0,90 кв.м; інші
нежитлові приміщення квартири
залишити в спільному користуванні
співвласників;

- зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 не
перешкоджати в праві володінні та
користування даною квартирою;

- вселити ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в квартиру
АДРЕСА_1;

- стягнути з відповідачів на користь
позивачів судовий збір в сумі 229
гривень 40 копійок.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 25 грудня 2013 року позов
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено.
Зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3 не
перешкоджати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у
здійсненні права власності на квартиру
АДРЕСА_1. Вселено ОСОБА_4, ОСОБА_6 в
квартиру АДРЕСА_1. Встановлено порядок
користування квартирою АДРЕСА_1,
виділивши - в користування ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 житлову кімнату площею
19,7 кв. м, - в користування ОСОБА_2, ОСОБА_3
житлову кімнату площею 18,9 кв. м із
балконом площею 0,90 кв. м; інші
приміщення, а саме: кухню, коридор,
вбиральню залишити в спільному
користуванні співвласників.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду
апеляційної інстанції з апеляційною
скаргою, в якій просять скасувати
рішення Суворовського районного суду
м.Одеси від 25 грудня 2013 року,
провадження по справі залишити без
розгляду, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
в межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
Законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з`ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
або заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Задовольняючи позов про усунення
перешкод в користуванні власністю,
вселення, встановлення порядку
користування, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачі, як і
відповідачі, є співвласниками спірної
квартири у рівних частках.
Відповідачі перешкоджають позивачам у
користуванні належним їм майном шляхом
обмеження у їх доступі і проживанні у
спірній квартирі.

Такий висновок районного суду є
правильним, таким, що відповідає
матеріалам справи і заснований на
законодавстві.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна.

Згідно із ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 13 ЦК України
цивільні права особа здійснює у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства. При
здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб,
завдати шкоди довкіллю або культурній
спадщині. Не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
в інших формах.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що:

- квартира АДРЕСА_1 належить на
праві спільної часткової власності
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3
по 1/5 частині кожному, що
підтверджується Свідоцтвом про право
власності на житло (а. с. 5 - 8);

- ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 є зареєстрованими у квартирі
АДРЕСА_1 (а. с. 11);

- ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували в
зареєстрованому шлюбі який розірвано
11.05.2012 року (а. с.12 );

- з липня 2013 року ОСОБА_4, та ОСОБА_3,
перешкоджають позивачам в проживанні в
квартирі, змінивши замки на вхідних
дверях та в тамбурі, що підтверджується
відповідним актом (а. с. 13).

При таких обставинах районний суд
дійшов правильного висновку про
задоволення заявлених позовних вимог
про усунення перешкод в користуванні
власністю, вселення.

Також є правильним, справедливим і
відповідним матеріалам справи
висновок суду про встановлення порядку
користування квартирою та виділення
позивачам ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
житлової кімнати площею 19,7 кв. м., та в
користування ОСОБА_4 ОСОБА_3 житлової
кімнати площею 18,9 кв. м із балконом
площею 0,90 кв. м., вхід до якого
знаходиться у кімнаті площею 18,9 кв. м.
При цьому права відповідачів
встановленим судом порядком
користування квартирою не порушені,
оскільки на кожного співвласника
припадає по 7,72 кв. м. житлової площі (19,7 +
18,9 = 38,6/5=7,72 ). Отже, на 2-х відповідачів
припадає 15,44 кв. м., в той час, як їм
виділено кімнату площею 18,9 кв. м. - тобто
на 3,46 кв. м. більше. До того ж у
користування відповідачів зі згоди
позивачів виділено і балкон, вхід до
якого знаходиться у кімнаті, що
виділена у користування позивачів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4
ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_5 у доступі до
квартири і у проживанні ніхто перешкод
не чинив і тому він є неналежним
позивачем вимоги якого не мали бути
задоволеними, є неспроможними,
оскільки відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК
України власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню. Тобто вказана норма
надає власнику право звертатися до
суду з вимогою про захист від можливого
порушення його права у майбутньому.
Можливість порушення оцінюється самим
власником виходячи із його сприйняття
та розуміння життєвої ситуації в
контексті з ставлення до нього
відповідачів та їх поведінки.

Доводи апеляційної скарги про те,
що ОСОБА_3 є хворою людиною похилого
віку і переїзд у кімнату з меншою
площею може негативно відобразитися на
її здоров`ї не можуть бути взятими до
уваги, оскільки дані доводи не
підтверджені належними доказами і
носять характер припущення. В той же
час кімната, яка виділена ОСОБА_4 і
ОСОБА_3 є мешою від тієї кімнати, що
виділена позивачам ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на 0,8 кв. м., але має окремий вхід
на балкон площею, 0,9 кв. м., який зі згоди
позивачів залишено у користуванні
ОСОБА_4 ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги про
неможливість вселення ОСОБА_4, ОСОБА_6 у
спірну квартиру внаслідок неприязних
стосунків з відповідачами та не
встановлення порядку виконання
рішення суду є неспроможними, оскільки
не впливають на правильність висновку
суду першої інстанції і не є підставою
для скасування рішення суду.

За таких обставин, судова колегія
доходить висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи
додержано норми процесуального і
матеріального права, підстав для зміни
чи скасування ухваленого у справі
рішення суду не має.

На підставі викладеного і керуючись
ст. ст. 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України,
судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 25 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили ухвалою суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
Л.Л. Троїцька

В.П. Фальчук