Справа № 226/54/14-ц
Справа № 2/226/166/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року Димитровський міський
суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Рибкіна О.А.,

при секретарі Пікало К.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Димитров справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до відповідача ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором.

В обґрунтування вимог вказав, що 22.12.2010
року між ним та мешканцями вулиць
Донська та Белінського в м.Димитров був
укладений договір про спільну
діяльність, предметом якого було
будівництво газопроводу за кошти
учасників договору. Відповідно до умов
договору до цього договору можливо
було приєднатися іншим учасникам,
мешканцям вулиць Донська та
Белінського. Відповідач приєднався до
зазначеного договору, зробивши в 2011
році внесок в сумі 10000 грн. передплати
на фінансування будівництва
газопроводу, а після закінчення
будівництва, коли була розрахована
остаточна сума понесених витрат та
встановлено, що внесок кожного
учасника газопроводу має становити
12341,57 грн., відповідач відмовився
додатково сплатити різницю в сумі 2341,57
грн. Загальна сума витрат на
будівництво газопроводу склала 1295864,62
грн., із яких 1035700 грн. були витрачені за
рахунок коштів передплати громадян
мешканців вулиць Донська та
Белінського у кількості 105 осіб, а 250000
грн. були витрачені за його рахунок.
Оскільки в будівництво газопроводу ним
було вкладено 250000 грн. особистих
коштів, позивач відповідно до умов
договору просить суд стягнути з
відповідача на його користь суму боргу
по внеску за договором в розмірі 2341,57
грн.

В судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги,
обґрунтовуючи їх викладеними в
позовній заяві обставинами. Також
пояснив, що 22.10.2010 року був укладений
договір про спільну діяльність для
будівництва газопроводу по вулицям
Донська та Белінського за кошти
учасників - мешканців цих вулиць. До
цього договору міг приєднатися
будь-який мешканець зазначених вулиць,
який мав бажання провести у свій
будинок газопровід. Для цього було
необхідно внести грошові кошти в сумі
10000 грн., а по закінченню будівництва
газопроводу кожному учаснику
необхідно було додатково внести кошти
в залежності від загальної фактично
витраченої суми на будівництво. Ця сума
залежала від загальної кількості
приєднавшихся до спільної діяльності
учасників та фактично витраченої суми
на будівництво. Після завершення
будівництва сума доплати для кожного
учасника склала 2341,57 грн. На нього було
покладено всю організацію діяльності,
пов'язану з будівництвом газопроводу, в
тому числі приймання коштів від
учасників договору, отримання
необхідних дозволів, укладання
договорів на виконання підрядних
робіт, здійснення платежів тощо. За
умовами договору для будівництва
використовувалися спільні зібрані
кошти, що складалися з первинних
внесків учасників, а також його
особисті кошти. До зазначеного
договору приєдналося 105 осіб -
мешканців вулиць Донська та
Белінського, в тому числі і відповідач,
який у серпні 2011 року уплатив 10000 грн.
для проведення газопроводу по вулиці
Белінського, на якій він проживає. А
після завершення будівництва
газопроводу відповідач відмовився
оплатити додатковий остаточний внесок
2341,57 грн. На даний момент 92 особи із 105
учасників договору вже оплатили цей
додатковий внесок в сумі 2341,57 грн.
Загальна сума витрат на будівництво
газопроводу склала 1295864,62 грн., із яких
250000 грн. були витрачені його особистих
коштів. Просить суд стягнути з
відповідача на його користь суму боргу
по внеску за договором в розмірі 2341,57
грн.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги, обґрунтовуючи їх
викладеними в позовній заяві
обставинами, наполягав на задоволенні
позову.

Відповідач позов не визнав і
суду пояснив, що позивач в 2011 році
запропонував йому прийняти участь в
будівництві газопроводу. Для цього він
повинен був внести кошти в сумі 10000 грн.
В серпні 2011 року він сплатив позивачу
10000 грн. в якості його внеску в
будівництво газопроводу по вулиці
Белінського, на якій він проживає. Але
ні про який договір та наступну доплату
грошових коштів по закінченню
будівництва позивач йому не казав.
Через деякий час газопровід по вулиці
Белинського був збудований. Після
цього він ще заплатив 1500 грн. якомусь
підприємцю (це був не позивач) за
проведення газу від газопроводу до
себе безпосередньо у будинок. Потім
позивач йому сказав, що потрібно
доплатити за будівництво газопроводу
ще 2341,57 грн. Він з цим не згоден. Позов
він не визнає, оскільки він заплатив
позивачу 10000 грн. за будівництво
газопроводу та не про яку наступну
доплату позивач йому не казав. Просить
суд відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши докази по справі, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.12.2010 року
мешканцями вулиць Белінського і
Донська м.Димитров було укладено
письмовий договір про спільну
діяльність, предметом якого є
будівництво газопроводу за кошти його
учасників (а.с.13-16). Пунктом 2.4 Договору
визначено, що керівництво та
організація спільною діяльністю на
досягнення мети Договору покладено на
позивача ОСОБА_1, який за згодою
учасників спільної діяльності мав
право отримувати від учасників
договору грошові кошти, укладати
договори на виконання робіт,
підписувати акти виконаних робіт,
розпоряджатися коштами учасників
договору, представляти учасників
договору у всіх організаціях,
відомствах, підприємствах тощо. Також
пунктом 4.4 Договору ОСОБА_1 надано право
проводити оплати за виконання робіт по
договору в тому числі своїми
особистими грошовими коштами з
наступним відшкодуванням цих витрат
учасниками договору.

Можливість приєднання нових учасників
до Договору про спільну діяльність
визначається пунктами 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5,
згідно яких воно відбувається, зокрема,
шляхом підписання бажаючими додатків
до Договору, подання відповідної заяви,
оплати коштів, в тому числі часткової, з
метою участі у спільному будівництві
газопроводу. При цьому згідно умов
договору підтвердженням приєднання
іншого учасника до договору про
спільну діяльність є факт оплати ним
фінансування будівництва газопроводу
(а.с.14-15).

Як встановлено судом, згідно
наданих позивачем списків, в
будівництві газопроводу, прийняли
участь мешканці вулиць Донська та
Белінського м.Димитров (а.с.17-29).

Факт приєднання відповідача ОСОБА_3 до
договору про спільну діяльність
підтверджується внесенням ним
позивачу 10000 грн. на будівництво
газопроводу (а.с. 164).

Відповідно до статті 1130
Цивільного кодексу України, за
договором про спільну діяльність
сторони (учасники) зобов'язуються
спільно діяти без створення юридичної
особи для досягнення певної мети, що не
суперечить законові. Спільна
діяльність може здійснюватися на
основі об'єднання вкладів учасників
(просте товариство) або без об'єднання
вкладів учасників. Взаємні права та
обов'язки учасників опосередковані
необхідністю досягнення загальної
мети.

Відповідно до частини другої статті 1131
Цивільного кодексу України, умови
договору про спільну діяльність, у тому
числі координація спільних дій
учасників або ведення їхніх спільних
справ, правовий статус виділеного для
спільної діяльності майна, покриття
витрат та збитків учасників, їх участь
у результатах спільних дій та інші
умови визначаються за домовленістю
сторін, якщо інше не встановлено
законом про окремі види спільної
діяльності.

Згідно положень статей 1132, 1133
Цивільного кодексу України, за
договором простого товариства сторони
(учасники) беруть зобов'язання
об'єднати свої вклади та спільно діяти
з метою одержання прибутку або
досягнення іншої мети. В даному випадку
об'єднувалися вклади осіб, бажаючих
газифікувати свої будинки. Вкладом
учасника вважається все те, що він
вносить у спільну діяльність (спільне
майно), в тому числі грошові кошти.
Вклади учасників вважаються рівними за
вартістю, якщо інше не випливає із
договору простого товариства або
фактичних обставин. Грошова оцінка
вкладу учасника провадиться за
погодженням між учасниками.

З Договору про спільну діяльність від
22.12.2010 року та протоколу зборів від
28.02.2011 року вбачається, що кошторис на
початку будівництва газопроводу
визначено орієнтовно, з передбаченням
можливих додаткових витрат, які
відповідно до п.4.2 несуть всі учасники
договору. Зробивши грошовий внесок на
будівництво газопроводу, відповідач
тим самим став учасником Договору про
спільну діяльність від 22.12.2010 року з
будівництва газопроводу по вулицям
Донська та Белінського.

За загальним правилом договір не
потребує спеціальної форми і може
вчинятися усно, зокрема шляхом
вчинення дій або навіть мовчанням (ст.205
ЦК України). Крім того, відповідно до ст.
639 ЦК України договір може бути
укладеним у будь-якій формі, якщо
вимоги щодо форми договору не
встановлені законом, а відповідно до ч.1
ст.218 ЦК України недодержання сторонами
письмової форми правочину, яка
встановлена законом, не має наслідком
його недійсність, крім випадків,
встановлених законом.

Відповідно до ст.638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції
однієї сторони укласти договір і
прийняття пропозиції другою стороною.

У відповідності з ч.2 ст.642 ЦК
України, якщо особа, яка одержала
пропозицію укласти договір, у межах
строку для відповіді вчинила дію
відповідно до вказаних у пропозиції
умов договору (виконала роботи,
сплатила відповідачу суму грошей
тощо), яка засвідчує її бажання укласти
договір, ця дія є прийняттям
пропозиції, якщо інше не вказане в
пропозиції укласти договір або не
встановлено законом. До того ж чинне
законодавство визначає, що сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК). Це положення
визначає один з найважливіших
принципів договірного регулювання
суспільних відносин - принцип свободи
договору, закріплений в ст. 6 ЦК України,
згідно якої сторони мають право
укласти договір, не передбачений
цивільним законом, урегулювати у
передбаченому законом договорі свої
відносини, не врегульовані ним, а також
відступити від положень закону і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд.

Як встановлено судом, відповідач від
договору про спільне будівництво
газопроводу не відмовлявся, дій,
направлених на розірвання договору про
спільну діяльність, не приймав,
заперечень чи незгоди з приводу
укладення договорів на виконання тих
чи інших робіт, пов'язаних з
будівництвом газопроводу, не
висловлював.

Таким чином, аналіз досліджених
судом доказів дає суду об'єктивні
правові підстави для висновку про те,
що відповідач, як учасник договору про
спільну діяльність, має нести
відповідальність, визначену договором,
в разі його невиконання. Судом не
встановлено жодного доказу, який міг би
свідчити про наявність будь-якого
примусу чи не добровільність
приєднання відповідача до договору про
спільну діяльність, що дає підстави для
покладення на нього відповідальності
за його невиконання.

Згідно наданих позивачем квитанцій та
актів виконаних робіт, загальна
вартість будівництва газопроводу
склала 1295864,62 грн., із них вартість
складання технічних умов на
будівництво газопроводу становить 554,92
грн., виготовлення проекту - 22167,23 грн.,
придбання будматеріалів - 635625,50 грн.,
виконання підрядних робіт ПП «Астарта»
- 99997,23 грн., виконання топографічних
робіт ТОВ «Арт-Укрленд» - 33928,90 грн.,
виконання земляних робіт ТОВ
«Будресурс» - 243000 грн., надання ТОВ
«Люкс» необхідної техніки - 198894,53 грн.,
відновлення дорожнього покриття -
60038,00грн., послуги телекомпанії
«Орбіта» за рекламу - 100,00 грн. (а.с.30-157).
Доказів, на спростування хоча б одного
виду робіт або невідповідності
розцінок діючим цінам, суду не надано.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі. Згідно зі ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд вважає, що позивач довів ті
обставини, на які він посилався як на
підставу своїх позовних вимог, тому
його вимоги про стягнення з
відповідача на його користь суми боргу
за договором в розмірі 2341,57 грн.
підлягають задоволенню. Доказів, які б
спростовували доводи позивача чи
свідчили б про їх безпідставність,
судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.204, 205, 218, 638, 639, 642, 1130-1133 Цивільного
кодексу України, ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209,
212-215, 294 Цивільно-процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
суму боргу за договором в розмірі 2341
(дві тисячі триста сорок одна) грн. 57
коп. та судовий збір в розмірі 243 (двісті
сорок три) грн. 60 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку. Апеляційна
скарга на рішення суду подається до
Апеляційного суду Донецької області
через Димитровський міський суд
Донецької області протягом десяти днів
з дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя