Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/136/14Головуючий у
суді І-ї інстанції Регеша В.О.
Доповідач Франко В. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

23.01.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючого : судді Франко В.А.,

суддів : Потапенко В.І., Черненко В.В.

за участю секретаря Задерака Н.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2
та ОСОБА_3 на рішення Світловодського
районного суду Кіровоградської
області від 11 листопада 2013року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості.

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
на його користь суму боргу 6770 євро, що
еквівалентно 71491 грн. та 10000 грн., а
всього 81491 грн., що підтверджується
письмовою розпискою відповідача від 10
березня 2010 року, а також 10000 грн.
моральної шкоди, 914 грн. 91 коп. судового
збору та 1000 грн. витрачених на юридичні
послуги.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
відповідач взяв у нього в борг 6 770 євро
та 10 000 грн. на розвиток
підприємницької діяльності. Дана
розписка є письмовою формою договору
позики.

Відповідач на його прохання повернути
борг, декілька разів призначав строки
повернення та з серпня 2010 року перестав
відповідати на його дзвінки та
ухиляється від виконання своїх
обов'язків по поверненню боргу, чим
завдав йому моральної шкоди, яку
позивач оцінює в 10 000 грн. оскільки від
переживань у позивача погіршився стан
здоров'я .

В ході розгляду справи відмовився від
позову в частині стягнення моральної
шкоди з відповідача.

Рішенням Світловодського районного
суду Кіровоградської області від 11
листопада 2013 року позов було
задоволено частково та стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 35 307 грн. боргу
та 457,45 грн. судового збору.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 частково
повернуто борг, тому стягнув суму
залишку боргу згідно до наданого
ОСОБА_3 розрахунку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування рішення суду
через порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та ухвалення нового рішення про
задоволення позових вимог в повному
обсязі.

Зазначає, зокрема, що розрахунок, який
надано відповідачем та долучений до
матеріалів справи на а.с.23 не має
жодного відношення до укладеного між
сторонами договору позики. В ньому не
зазначено будь-якої інформації, яка б
свідчила про факт повернення йому
коштів відповідачем.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться
питання про скасування рішення суду
через порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та ухвалення нового рішення про
задоволення його зустрічного позову
про застосування строку позовної
давності. Вважає, що оскаржене рішення
не відповідає обставинам справи,
вимогам закону.

Зазначає, зокрема, що в судовому
засіданні подав зустрічний позов про
визнання розписки від 10.03.2010 року
недійсною та безгрошевість позики і
відповідно відсутність грошового
зобов'язання , та застосування строку
позовної давності. Проте в рішенні не
наведено щодо вирішення зустрічного
позову, від якого він не відмовлявся.

В судовому засіданні ОСОБА_2 частково
відмовився від апеляційної скарги..
Суду пояснив, що отримав від
відповідача 2500 грн. в рахунок погашення
боргу поштовими переказами і за таких
підстав просить задовольнити його
апеляційну скаргу з врахуванням
отриманої суми 2500 грн. Не погоджується
з доводами апеляційної скарги ОСОБА_3
та вважає їх надуманими.

Представник позивача ОСОБА_4
підтримав пояснення свого довірителя.

ОСОБА_3 підтримав доводи своєї
апеляційної скарги, заперечив проти
доводів апеляційної скарги ОСОБА_2
Пояснив, що гроші отримував від
позивача в 2008 році, а написав розписку в
березні 2010 року, під впливом насильства
та погроз з боку сина позивача та
невстановлених осіб, проте в
правоохоронні органи не звертався з
приводу цього факту. В суд першої
інстанції подавав зустрічну позовну
заяву, але на вимогу судді написав, що
це є заперечення до позову ОСОБА_2

Представник позивача ОСОБА_5
наголошував на те, що гроші його
довіритель брав в борг в 2008 році і в
такому випадку строк позовної давності
пройшов. Розписка від 10.03.2010 року є
безгрошовою. До того ж суд не розглянув
зустрічний позов. Зазначає також, що
суд безпідставно взяв до уваги
розрахунок на аркуші справи 23.,згідно
якого відповідач ніби-то винен 37807 грн.
позивачеві., оскільки його довіритель
залишався винен позивачу 26650грн.19 коп.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
що з'явились в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст..303 ЦПК України, ,
обговоривши доводи апеляційних скарг
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню,
апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції зазначив в рішенні, що
в березні-квітні 2008 року поміж
позивачем та відповідачем був
укладений усний договір позики, за яким
ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 гроші в
іноземній валюті в сумі 6770 євро, а у
вересні 2008 року отримав позику в сумі
10000 грн. З посиланням на ст. 1046 ЦК
України суд дійшов висновку, що
договір позики поміж сторонами був
укладений не 10 березня 2010 року, як
вказано в борговій розписці (а.с.4), а на
два роки раніше.

Також з посиланням на розрахунки на
а.с.23 вважав, що вони відносяться до
розрахунку боргу між сторонами та
дійшов до висновку що сума
заборгованості ОСОБА_3 ОСОБА_2 складала
37807 грн.

Проте такі висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи та нормам діючого
законодавства.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму коштів (суму
позики) або таку ж кількість речей того
ж роду та такої ж якості. Договір позики
є укладеним з моменту передання грошей
або інших речей, визначених родовими
ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України
позичальник має право оспорити договір
позики на тій підставі, що грошові
кошти або речі насправді не були
одержані ним від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором. Якщо договір
позики має бути укладений у письмовій
формі, рішення суду не може
ґрунтуватися на свіченнях свідків для
підтвердження того, що гроші або речі
насправді не були одержані
позичальником від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором. Це положення не
застосовується до випадків, коли
договір був укладений під впливом
обману, насильства, зловмисної
домовленості представника
позичальника з позикодавцем або під
впливом тяжкої обставини.

В матеріалах справи є копія розписки
(а.с.4) а в судовому засіданні
апеляційної інстанції позивач надав
оригінал цієї розписки від 10.03.2010 року,
написаної власноруч ОСОБА_3 яка
свідчить про те, відповідач позичив у
позивача 6770 євро та 10 000грн. , які
зобов'язується повернути до 30 травня 2010
року.

За таких обставин колегія дійшла до
висновку про наявність укладеного між
сторонами договору позики на вказаних
у розписці умовах. Наявність у позивача
розписки свідчить про неповернення
відповідачем боргу. Ці висновки
відповідач не спростував належними і
допустимими доказами.

Встановлено, що з усієї суми боргу
відповідачем повернуто позивачу
тільки 2500 грн., що підтверджується
фіскальними чеками (а.с. 25-27), та не
заперечується позивачем в отриманні
цієї суми з усього боргу.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Відповідно до звичаїв
ділового обороту у випадку належного
виконання грошового зобов'язання
розписка повертається боржникові з
відповідною відміткою про виконання.

Посилання відповідача на ту
обставину, що розписка ним написана в
березні 2010 року, під впливом насильства
та погроз з боку сина позивача та
невстановлених осіб нічим не
підтверджене. Окрім того, з його
пояснення слідує, що він не звертався в
правоохоронні органи з заявою про
даний факт. Також встановлено, що
позивач є пересічний пенсіонер, а
відповідач - полковник служби безпеки
України у відставці, тобто особа, яка
могла захистити себе в тій ситуації, та
обізнана як слід діяти в таких
випадках.

Також посилання відповідача в
апеляційній скарзі на ту обставину, що
судом не було розглянуто його
зустрічний позов є безпідставним.

Відповідно до ч.1 ст.123 ЦПК України
відповідач має право пред'явити
зустрічний позов до початку розгляду
справи по суті.

Вбачається, що в ході розгляду справи
ОСОБА_3 надано було письмовий текст,
назва якого „зустрічний позов"
закреслено ОСОБА_3 власноруч та
написано „Письмові запереченя", про що
він пояснив і в суді апеляційної
інстанції. (а.с44-45).

Згідно п.п.3, 4 ст.309 ЦПК України
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального права
є підставою для скасування рішення
суду і ухвалення нового рішення про
задоволення позову про стягнення боргу
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 6770 євро, що
на час винесення рішення еквівалентно
73 386,80 грн. та 7500 грн., що загальною сумою
складає 80886 грн.80 коп.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони сплачений
судовий збір в судах першої та
апеляційної інстанцій в сумі 1338грн.31
коп.

Керуючись ст.ст.303,307, 309,313,314,316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
-задовольнити.

Рішення Світловодського районного
суду Кіровоградської області від 11
листопада 2013року- скасувати та
ухвалити нове рішення. Позов ОСОБА_2
задовольнити частково. Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг в сумі
73386,80 грн., що еквівалентно 6770 євро та 7500
грн., а всього 80886 грн.80 коп. та сплачений
судовий збір, понесений в судах першої
та апеляційної інстанції в сумі 1338грн.31
коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: