Справа № 376/1389/13-ц Головуючий у І
інстанції Віговський С.І.Провадження №
22-ц/780/1781/14 Доповідач у 2
інстанції СавченкоКатегорія 56
У Х В А Л А

іменем України

27 лютого 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі :

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів
Даценко Л.М., Ігнатченко Н.В.,

при секретарі Токар
Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Сквирського районного суду
Київської області від 27 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чубинецький колос»,
третя особа: відділ Державної
виконавчої служби Сквирського
міськрайонного управління юстиції про
виділ в натурі частки майна боржника, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із вказаним вище позовом, який
надалі уточнив і мотивував тим, що
рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
стягнуто з відповідача ОСОБА_3 на його
користь 929274,89 грн., та видано виконавчий
лист №1003/7228/12 від 19 червня 2012 року.
Зазначений виконавчий лист знаходився
в провадженні міського відділу ДВС
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції. Рішення суду
виконане не було з причин відсутності
коштів та майна у боржника. Вказував, що
за його заявою виконавче провадження в
м.Біла Церква було закінчене та
передано за місцем знаходження майна
боржника у відділ ДВС Сквирського РУЮ
Київської області, який 16 квітня 2013
року відкрив виконавче провадження і
виявив у ОСОБА_3 невиплачену частку у
майні ТОВ «Чубинецький Колос». Зокрема
згідно довідки реєстратора і Статуту
товариства ОСОБА_3 мав частку у
товаристві у розмірі 34 %. У березні 2012
року він за заявою вийшов з учасників
ТОВ «Чубинецький Колос» і отримав при
цьому 30 000 грн. (34 % від Статутного фонду),
проте не 34 % від вартості частки у
статутному фонді, а саме вартості всіх
активів товариства. Посилаючись на
ст.366 ЦК України та ст.379 ЦПК України
просив виділити частку у спільній
власності ОСОБА_3, а саме 34 % вартості
майна ТОВ «Чубинецький Колос» для
проведення подальшої примусової
реалізації, що в грошовому вираженні
становить 3337712 грн.

Рішенням Сквирського районного суду
Київської області від 27 листопада 2013
року у задоволенні заявлених вимог
відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції і
ухвалити нове, яким його позов
задоволити у повному обсязі,
посилаючись на порушення і неправильне
застосування судом норм матеріального
і процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

- 2 -

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд обгрунтовував свої висновки
тим, що учасник ТОВ «Чубинецький Колос»
ОСОБА_3 3 березня 2012 року вийшов зі
складу учасників товариства та отримав
грошові кошти пропорційні його частці
у статутному фонді. Отже ОСОБА_3 не є
учасником товариства, його частка у
майні товариства відсутня, а відтак і
підстави для задоволення позову і
виділення частки у майні товариства
відсутні.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

Відповідно до положень ч.1 ст.366 ЦК
України кредитор співвласника майна,
що є у спільній частковій власності, у
разі недостатності у нього іншого
майна, на яке може бути звернене
стягнення, може пред'явити позов про
виділ частки із спільного майна в
натурі для звернення стягнення на неї.
Якщо виділ в натурі частки із спільного
майна має наслідком зміну його
призначення або проти цього
заперечують інші співвласники, спір
вирішується судом.

Згідно ст.57 Закону України «Про
господарські товариства» звернення
стягнення на частину майна товариства
з обмеженою відповідальністю,
пропорційну частці учасника
товариства у статутному капіталі, за
його особистими боргами допускається
лише в разі недостатності у нього
іншого майна для задоволення вимог
кредиторів. Кредитори такого учасника
мають право вимагати від товариства
виплати вартості частини майна
товариства, пропорційної частці
боржника у статутному капіталі
товариства, або виділу відповідної
частини майна для звернення на нього
стягнення. Частина майна, що підлягає
виділу, або обсяг коштів, що становлять
її вартість, встановлюється згідно з
балансом, який складається на дату
пред'явлення вимог кредиторами.
Звернення стягнення на всю частку
учасника в статутному капіталі
товариства з обмеженою
відповідальністю припиняє його участь
у товаристві.

За змістом наведених норм виділ в
натурі частки боржника у майні
товариства для звернення на неї
стягнення допускається лише у випадку,
якщо на час пред'явлення такої вимоги
боржник є учасником товариства, що
прямо вказано у ст.57 Закону України
«Про господарські товариства».

Судом першої інстанції встановлено і
стверджується матеріалами справи, що
на виконанні у відділі Державної
виконавчої служби Сквирського
районного управління юстиції у
Київській області перебуває
виконавчий лист № 1003/7228/123, виданий
Білоцерківським міськрайонним судом
Київської області 19 червня 2012 року про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
929274,89 грн.

Також судом встановлено, що боржник
ОСОБА_3 був учасником ТОВ «Чубинецький
Колос» із часткою в статутному фонді
товариства в розмірі 34% (у грошовому
вираженні 34000 грн.). 03 березня 2012 року
відповідач ОСОБА_3 вийшов зі складу
учасників ТОВ «Чубинецький Колос»,
подавши відповідну заяву, та з ним при
виході проведено розрахунок, а саме,
сплачена його частка у статутному
капіталі товариства в розмірі 34000 грн.,
що підтверджується копією видаткового
касового ордера на ім'я ОСОБА_3

Відповідно до роз'яснень, викладених в
п.28 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24 жовтня 2008 року № 13 "Про
практику розгляду судами
корпоративних спорів", при вирішенні
спорів, пов'язаних із виходом учасника
з товариства, суди повинні керуватися
тим, що відповідно до ЦК та Закону про
господарські товариства учасник ТОВ
вправі у будь-який час вийти з
товариства незалежно від згоди інших
учасників та самого товариства. Вихід
зі складу учасників товариства не
пов'язується ні з рішенням зборів
учасників, ні з внесенням змін до
установчих документів товариства. У
зв'язку з цим моментом виходу учасника
з товариства є дата подачі ним заяви
про вихід відповідній посадовій особі
товариства або вручення заяви цим
особам органами зв'язку.

- 3 -

За таких обставин, з огляду на те, що
відповідач ОСОБА_3 вийшов зі складу
учасників ТОВ «Чубинецький Колос» 3
березня 2012 року, подавши відповідну
заяву, і відповідно він вже не є ні
учасником товариства, ні співвласником
майна товариства, то суд обгрунтовано
відмовив у покладенні
відповідальності на товариство шляхом
виділення частини майна в натурі.

Доводи апеляційної скарги про
недоведеність факту отримання ОСОБА_3
грошових коштів в розмірі 34000 грн., що
відповдіає його частці у статутному
капіталі товариства безпідставні і
спростовуються копією видаткового
касового ордера від 2 березня 2012 року на
ім'я ОСОБА_3 про отримання останнім
коштів в сумі 34000 грн. В судовому
засіданні відповідач ОСОБА_3
підтвердив свій підпис у видатковому
касовому ордері.

Посилання апелянта на порушення судом
норм матеріального права, зокрема
приписів ст.57 Закону України «Про
господарські товариства»
необгрунтовані. Суд першої інстанції
правильно вказав у рішенні, що дана
норма передбачає можливість звернення
стягнення на частку у майні товариства
лише у відношенні боржника, який є
учасником товариства.

Решта доводів апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції щодо відмови у позові,
обгрунтовано викладених у
мотивувальній частині оскаржуваного
судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сквирського міськрайонного
суду Київської області від 27 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :