Р І Ш Е Н Н Я

І М
ЕНЕМ У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року
Харцизький міський суд Донецької
області в складі:

головуючого судді - Нікіфорова М.Ю.

при секретарі - Нікуліної Г.Г.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харцизьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Виконавчого комітету
Харцизької міської ради, третя особа:
державна реєстраційна служба
Харцизького міського управління
юстиції про визнання права власності
на кімнату в квартирі спільного
заселення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з позовом
до відповідача про визнання права
власності на кімнату в квартирі
спільного заселення вказуючи, що з
26.03.1999 року вони є зареєстрованими і
фактично мешкають в квартирі спільного
заселення АДРЕСА_1. Розпорядженням №656
КП «БТІ» міста Харцизька від 07.11.2007 року
було ухвалене рішення про передачу у їх
спільну часткову власність займаної
ними кімнати №4 в квартирі спільного
заселення АДРЕСА_1 в порядку
приватизації державного житлового
фонду. На підставі зазначеного
розпорядження 26.11.2007 року виконавчим
комітетом Харцизької міської ради їм
було видане свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, що
посвідчує їх спільну часткову
власність на частину в квартирі
спільного заселення - кімнату №4 за
адресою: АДРЕСА_1, по ? частині кожному.

26.11.2007 року КП «БТІ» міста Харцизька
було проведено державну реєстрацію їх
права власності на зазначене майно з
вказівкою типу об'єкта - частина в
квартирі спільного заселення - кімната
№4. Розподіл часток між ними як
співвласниками був також визначений по
? частині кожному. Визначаючи розмір
часток у такий спосіб, орган
приватизації виходив з тих міркувань,
що об'єктом права власності в цілій
частині є саме квартира спільного
заселення, а не окрема кімната, а тому
одну кімнату вирахував як ? частину
квартири. Таким чином, вони як
співвласники приватизованої кімнати,
яка, тим не менш, є окремим об'єктом
цивільно-правового обігу, набули право
власності по ? частині цілої кімнати.

У 2013 році з метою набуття права
власності на суміжну з їх кімнату вони
придбали у власність шляхом укладання
договору купівлі-продажу від 27.11.2013
року кімнату №1 в квартирі спільного
заселення АДРЕСА_1. Правочин
купівлі-продажу посвідчений приватним
нотаріусом Харцизького міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за
реєстровим №3532.

Згідно з даними Витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від
27.11.2013 року, він, ОСОБА_1, зареєстрував
право власності на цілу частку кімнати
№1 в квартирі спільного заселення
АДРЕСА_1. За даними технічного паспорту
на зазначену кімнату, її загальна площа
складає 27,1кв.м., житлова площа - 18,2кв.м,
кімната є суміжною з належною їм в
порядку приватизації кімнатою №4.

Разом з тим, ще до укладання договору
купівлі-продажу в процесі перевірки
правовстановлюючих документів на
предмет їх відповідності закону
приватний нотаріус повідомила їм, що у
2007 році КП «БТІ» за ними було невірно
зареєстроване право власності на
кімнату в квартирі спільного заселення
в частині розподілу часток, адже
фактично вони є співвласниками на ?
частини кімнати, як зазначено у
свідоцтві про право власності, а цілої
частини.

З метою приведення у відповідність
вимогам закону правовстановлюючого
документу на житло 18.11.2013 року вона,
ОСОБА_2, звернулась до міського голови
міста Харцизька Дубового В.В. із заявою,
в якій просила внести
зміни-виправлення у свідоцтво про
право власності на кімнату №4 АДРЕСА_1,
в якому «тип об'єкта» зазначити
«кімната №4 в квартирі спільного
заселення», та зазначити частки
кожного зі співвласників по ?.

У відповідь на її звернення вона
отримала відповідь від КП «БТІ», в
якому було вказано на неможливість
задоволення її вимог з посиланням на
набрання чинності п.3 розділу ІІ
Прикінцевих і перехідних положень
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про держану реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», яким передбачено закриття з
01.01.2013 року права доступу органів БТІ до
Реєстру прав власності на нерухоме
майно.

Оскільки у своєму зверненні вона
ставила питання про внесення змін у
правовстановлюючий документ, а не до
Реєстру прав власності на нерухоме
майно, 10.12.2013 року вона повторно
звернулась до КП «БТІ» м.Харцизька з
аналогічними вимогами, проте листом
від 19.12.2013 року їй знову було відмовлено
в задоволенні її клопотання з
посиланням на те, що КП «БТІ» не є
органом, повноважним розглядати її
клопотання по суті.

Використавши усі можливі заходи
досудового врегулювання спору, вона
так і не змогла внести зміни у
свідоцтво про право власності і таким
чином підтвердити їх з чоловіком право
власності на кімнату в квартирі
спільного заселення в цілій частині, а
не на її половину.

Просять визнати за ними право
спільної часткової власності по ?
частці за кожним на кімнату №4 в
квартирі спільного заселення за
адресою: АДРЕСА_1.

Позивачі в судове засідання не
з»явились, але надали суд заяву з
проханням справу розглядати в їх
відсутність, в заяві вказали, що
позовні вимоги підтримують в повному
обсязі.

Представник відповідача- виконавчий
комітет Харцизької міської ради в
судове засідання не з»явився, але надав
суду заяву з проханням справу
розглядати в їх відсутність, в заяві
вказали, що рішення по заявленому
позову залишають на розсуд суду.

Представник третьої особи - державна
реєстраційна служба Харцизького
міського управління юстиції в судове
засідання не з»явився, але надав суду
заяву з проханням справу розглядати в
їх відсутність, в заяві вказали, що
просять спаву вирішити згідно чинного
законодавства.

Суд знаходить позовну заяву
обґрунтованою та такою, що підлягає
задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб які беруть участь у справі.

Згідно ст.. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справи,
виникає спір.

Судом встановлено, що з 26.03.1999 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є зареєстрованими в
квартирі спільного заселення АДРЕСА_1.

Розпорядженням №656 КП «БТІ» міста
Харцизька від 07.11.2007 року було ухвалене
рішення про передачу у спільну
часткову власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2
займаної ними кімнати №4 в квартирі
спільного заселення АДРЕСА_1 в порядку
приватизації державного житлового
фонду згідно із Законом України «Про
приватизацію державного житлового
фонду».

На підставі зазначеного
розпорядження 26.11.2007 року виконавчим
комітетом Харцизької міської ради
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 видане свідоцтво про
право власності на нерухоме майно
серії САВ №809045, що посвідчує їх спільну
часткову власність на частину в
квартирі спільного заселення - кімнату
№4 за адресою: АДРЕСА_1, по ? частині
кожному.

Згідно з відомостями технічного
паспорту на зазначену кімнату, її
загальна площа складає 26,9кв.м., житлова
площа - 18,00кв.м., в тому числі кухня
площею 7,35кв.м. та туалет площею 1,55кв.м.

26.11.2007 року КП «БТІ» міста Харцизька
було проведено державну реєстрацію
права власності на зазначене майно з
вказівкою типу об'єкта - частина в
квартирі спільного заселення - кімната
№4. Розподіл часток між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 як співвласниками був також
визначений по ? частині кожному.

Згідно ст.. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред»явити позов про визнання
його права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» приватизація
державного житлового фонду (далі -
приватизація) - це відчуження квартир
(будинків), житлових приміщень у
гуртожитках, призначених для
проживання сімей та одиноких осіб,
кімнат у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів, та належних до них
господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв і т.ін.) державного
житлового фонду на користь громадян
України.

Відповідно до статті 8 вказаного
Закону приватизація державного
житлового фонду здійснюється
уповноваженими на це органами,
створеними місцевою державною
адміністрацією, та органами місцевого
самоврядування, державними
підприємствами, організаціями,
установами, у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
яких знаходиться державний житловий
фонд.

Передача квартир (будинків) у
власність громадян здійснюється на
підставі рішень відповідних органів
приватизації, що приймаються не
пізніше місяця з дня одержання заяви
громадянина.

Підготовку та оформлення документів
про передачу у власність громадян
квартир (будинків), житлових приміщень
у гуртожитках може бути покладено на
спеціально створювані органи
приватизації (агентства, бюро, інші
підприємства).

Передача квартир (будинків), житлових
приміщень у гуртожитках у власність
громадян з доплатою, безоплатно чи з
компенсацією оформляється свідоцтвом
про право власності на квартиру
(будинок), житлове приміщення у
гуртожитку, яке реєструється в органах
приватизації і не потребує
нотаріального посвідчення.

За приписами ч.1 ст.2 Закону до об'єктів
приватизації належать квартири
багатоквартирних будинків,
одноквартирні будинки, житлові
приміщення у гуртожитках (житлові
кімнати, житлові блоки (секції), кімнати
у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів (далі - квартири (будинки), які
використовуються

громадянами на умовах найму.

Згідно з ч.2 ст.2 Закону передача
квартир (будинків), житлових
приміщень у гуртожитках здійснюється
в спільну сумісну або часткову
власність за письмовою згодою всіх
повнолітніх членів сім'ї, які постійно
мешкають у цій квартирі (будинку),
житловому приміщенні у гуртожитку, в
тому числі тимчасово відсутніх, за
якими зберігається право на житло,
з обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку), житлового приміщення у
гуртожитку.

За правилами п.11 ст.8 Закону спори, що
виникають при приватизації квартир
(будинків) та житлових приміщень у
гуртожитках державного житлового
фонду, вирішуються судом.

Згідно зі ст.379 ЦК України житлом
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, призначені
та придатні для постійного проживання
в них.

Оцінивши обставини справи,
проаналізувавши норми діючого
законодавства, суд вважає можливим
визнати за позивачами право спільної
часткової власності по ? частці за
кожним на кімнату №4 в квартирі
спільного заселення за адресою:
АДРЕСА_1, оскільки кімната в квартирі
спільного заселення є окремим об'єктом
цивільно-правового обігу, може
виступати окремим об'єктом права
власності на житло, а тому позивачи,
використавши право на приватизацію
державного житлового фонду відповідно
до встановленої законом процедури,
набули право власності на кімнату №4
саме в цілій частині, у зв'язку з чим
висунуті позивачами вимоги є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

При таких обставинах, суд вважає
можливим задовольнити позов.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212,213,215 ЦПК
України, ст. ст. 328, 379, 392 Цивільного
Кодексу України, ЗУ «Про приватизацію
державного житлового фонду»,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Виконавчого
комітету Харцизької міської ради,
третя особа: державна реєстраційна
служба Харцизького міського
управління юстиції про визнання права
власності на кімнату в квартирі
спільного заселення.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
народився в м. Зугрес, Донецької
області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка
народилась в м. Харцизьк, Донецької
області право спільної часткової
власності по ? частці за кожним на
кімнату №4 в квартирі спільного
заселення за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
через Харцизький міський суд.
Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: