Справа № 190/200/14-ц
Провадження 2/190/164/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 лютого 2014 року
м. П'ятихатки

П'ятихатський районний суд
Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Резніченка
М.С.,

за участю секретаря

судового засідання Москалець
А.В.,

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_2 до приватного підприємця
ОСОБА_4, третя особа - Публічне
акціонерне товариство «Акцент-Банк»,
про розірвання договору,

в с т а н о в и в:

04.02.2014 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ПП ОСОБА_4 про розірвання
договору від 28.12.2013 р. № AG-714L про
організацію виготовлення і передачі у
його власність ПВХ конструкцій,
обґрунтовуючи вимоги тим, що мав намір
облагодити власний будинок по АДРЕСА_1,
для чого поставити металопластикові
вікна. 28.12.2013 р. до його садиби завітали
невідомі люди з пропозицією поставити
на кредитних умовах металопластикові
вікна через посередницькі умови ПАТ
«Акцент-Банк». Він погодився, уклали
договір, але працівники своєю
поведінкою не дали можливості
ознайомитися з його текстом, умовили
підписати на умовах довіри і обіцянок.
Підписавши договори № AG-714L від 28.12.2013 р.
про організацію виготовлення і
передачі у власність ПВХ конструкцій,
про надання кредитних послуг №
АВН0LК125590102 він ознайомився з ними і
зрозумівши, що виконати договір,
виплатити кредит не має фінансової
можливості він наздогнав
представників ПП ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_4
і ОСОБА_5 - представника банку, пояснив
обставини і просив негайно розірвати
договори, але йому було відмовлено.
30.12.2013 р. він звернувся в ПАТ
«Акцент-Банк» з письмовою вимогою
розірвати кредитний договір і договір
страхування, але знову йому було
відмовлено. 08.01.2014 р. звернувся до ПП
ОСОБА_4 також з письмовою вимогою про
розірвання договору, а 20.01.2014 р. отримав
письмову відповідь про неможливість
розірвання цього договору. Вважає, що
відповідачем порушено законні права
споживача.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позов підтримав, посилаючись на
обставини, викладені у позові і додав,
що 10.01.2014 р. йому на мобільний телефон
надійшло SMS-повідомлення, з якого
слідує, що станом на той день
замовлення надійшло, але виробництво
вікон не почалося.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов
не визнала і пояснила, що дійсно між
сторонами 28.12.2013 р. укладено договір на
виготовлення і встановлення вікон на
суму 7444 грн.. ОСОБА_2 згідно умов
договору був ознайомлений з
характеристиками виробу, розмірами і
ціною договору. 09.01.2014 р. відповідач
одержав від ОСОБА_2 заяву і пояснив, що
розірвати договір неможливо, оскільки
виробництво вікон на той час вже
розпочалося. Ким направлялося
SMS-повідомлення ОСОБА_2, чи виконувалося
представником відповідача при замірі
вікон у будинку позивача креслення їй
не відомо, але висловила сподівання, що
умови договору були виконані і
оговорені. На даний час вікна
виготовлені і виконавець мав намір їх
передати у власність позивачеві, але
той у телефонному режимі відмовився
від прийняття замовлення.

Третя особа - ПАТ «Акцент-Банк» про
місце і час розгляду справи
повідомлений належним чином, в судове
засідання свого представника не
направив і причини неявки суду не
повідомив.

Заслухавши сторони, свідків,
дослідивши наявні у справі письмові
докази суд дійшов висновку про
задоволення позову з наступних
підстав.

Матеріалами справи встановлено, що
28.12.2013 р. між сторонами укладено договір
№ AG-714L про організацію виготовлення і
передачі у власність ПВХ конструкцій,
згідно якого замовник (ОСОБА_2.) доручає
виконавцю (ПП ОСОБА_4.) організувати
роботи по виготовленню і передачі в
його власність ПВХ конструкції на суму
7444 грн. (а.с. 6-8). Договором визначені
обов'язки, відповідальність сторін та
особливі умови. Згідно п. 3.9 Договору
зобов'язання виконавця вважаються
виконаними у повному обсязі після
підписання замовником акта
прийому-передачі виробу. Договір діє з
дня підписання до повного виконання
сторонами всіх зобов'язань (п.3.12
Договору).

Крім того, між ОСОБА_2 і ПАТ «Страхова
компанія «Інгосстрах» 28.12.2013 р.
укладено договір особистого
страхування № АВН0LК125590102, предметом
якого є майнові інтереси ОСОБА_2 як
страхувальника (а.с. 9-10). Також
позивачем 28.12.2013 р. складено заяву
позичальника № АВН0RG125590102, якою ним
укладено з ПАТ «Акцент-Банк»
кредитно-заставний договір про надання
строкового кредиту у розмірі 9305,00 грн.
(а.с. 11-13).

03.01.2014 р. ОСОБА_2 подав на ім'я голови
правління ПАТ «Акцент-Банк» Малихіної
Н.А. заяву про розірвання кредитного
договору з зазначенням причин для
цього (а.с. 16), а того ж дня Банк надав
письмову відповідь (лист від 03.01.2014 р. №
20.1.0.0/7-20140103/39), з якого слідує, що Банк
розглянув заяву ОСОБА_2 і роз'яснив, що
для перерахунку кредиту немає підстав,
а для вирішення цього питання слід
надати відповідні документи, у тому
числі письмове підтвердження того, що
товар не був доставлений або
повернутий (а.с. 17).

Також ОСОБА_2 08.01.2014 р. подав ПП ОСОБА_4
заяву про розірвання спірного договору
у зв'язку з фінансовою неспроможністю
виконувати умови договору, на що 20.01.2014
р. відповідач відмовив, підтвердив
одержання заяви ОСОБА_2 саме 08.01.2014 р.,
посилаючись на те, що на момент
отримання заяви замовлені вироби
знаходились в процесі виготовлення і
він має намір виконати зобов'язання за
договором та передати вироби замовнику
(а.с. 18, 19).

Допитаний свідок ОСОБА_7 у судовому
засіданні показала, що вона є дружиною
позивача. Дійсно 28.12.2013 р. до їхньої
оселі завітали представники
відповідача і банку, розмовляли з
чоловіком. Коли вона приєдналася до
розмови, то чоловік вже підписав
спірний договір і представники
залишили будинок. Ознайомившись з
договором зрозуміли, що вони не в змозі
сплачувати кредит за замовлені вікна і
відразу ж наздогнали їх, пояснили ці
обставини, але їм відмовили у
розірванні договору на місці,
запропонували пред'явити вимогу
ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона є
працівником ПАТ «Акцент-Банк» в м.
П'ятихатки і до неї 30.12.2013 р. по телефону
звернувся ОСОБА_2, наступного дня
прийшов до неї і пояснив, що уклав
договір на виготовлення вікон і
кредитний договір, про який йому
представник банку на ім'я ОСОБА_5 нічого
не пояснила. Висловив бажання
розірвати ці договори. Вона
зателефонувала до менеджера банку
ОСОБА_9, з'ясувала всі обставини. Вважає,
що договір можливо розірвати.

З показань свідка ОСОБА_10 слідує, що
вона є матір'ю позивача. 03.01.2014 р. разом з
сином їздила до ПП ОСОБА_4, де ОСОБА_2
написав і подав заяву про розірвання
договору. Цього ж дня були і в Банку, де
син також подав заяву про розірвання
договору. Представник Банку повідомив,
що договір розірвати можливо, але для
цього необхідно погодження ОСОБА_4.

Згідно ч. 2 ст. 627 ЦК України у договорах
за участю фізичної особи - споживача
враховуються вимоги законодавства про
захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 11 п. 6 Закону України
«Про захист прав споживачів» від 01.12.2005
р. № 3161-IV cпоживач має право протягом
чотирнадцяти календарних днів
відкликати свою згоду на укладення
договору про надання споживчого
кредиту без пояснення причин. Перебіг
цього строку розпочинається з моменту
передачі споживачеві примірника
укладеного договору.

Відкликання згоди оформлюється
письмовим повідомленням, яке споживач
зобов'язаний подати особисто чи через
уповноваженого представника або
надіслати кредитодавцю до закінчення
строку, зазначеного в абзаці першому
цієї частини.

З відкликанням згоди на укладення
договору про надання споживчого
кредиту споживач повинен одночасно
повернути кредитодавцю кошти або
товари, одержані згідно з договором.

Cтаттею 13 ч. 4 цього Закону визначено, що
споживач має право розірвати укладений
на відстані договір шляхом
повідомлення продавця (виконавця) про
це протягом чотирнадцяти днів з
моменту підтвердження інформації або з
моменту одержання товару чи першої
поставки товару.

Якщо відповідно до абзацу другого
частини третьої цієї статті
підтвердження інформації не
вимагається, споживач може розірвати
договір протягом чотирнадцяти днів з
моменту його укладення.

Відповідно до ч. 2 ст. 640 ЦК України якщо
відповідно до акта цивільного
законодавства для укладення договору
необхідні також передання майна або
вчинення іншої дії, договір є укладеним
з моменту передання відповідного майна
або вчинення певної дії.

Положеннями ст. 651 цього Кодексу
визначено підстави для зміни або
розірвання договору. Так, частиною 3
визначено, що у разі односторонньої
відмови від договору у повному обсязі
або частково, якщо право на таку
відмову встановлено договором або
законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Судом встановлено, що спірний договір
за участю фізичної особи - споживача
ОСОБА_2 укладений 28 грудня 2013 р., а
протягом 14 календарних днів він
відкликав свою згоду на укладення
договору про надання споживчого
кредиту з поясненнями причин, подавши
03.01.2014 р. заяву голові правління ПАТ
«Акцент-Банк», а 08.01.2014 р. - заяву ПП
ОСОБА_4, про розірвання спірного
договору. При цьому суд зазначає, що
продукцію, визначену договором, ОСОБА_2
не одержав, поставка товару не
здійснена, оплата виробу не здійснена.

Таким чином, договір № AG-714L від 28.12.2013 р.,
укладений між ОСОБА_2 та приватним
підприємцем ОСОБА_4 про організацію
виготовлення і передачі у власність
ПВХ конструкцій підлягає розірванню.

На підставі ст.ст. 11, 13, 22 Закону України
«Про захист прав споживачів», ст.ст. 627,
640, 651 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 209,
212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Договір № AG-714L від 28 грудня 2013 року,
укладений між ОСОБА_2 та приватним
підприємцем ОСОБА_4 про організацію
виготовлення і передачі у власність
ПВХ конструкцій, розірвати.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 28 лютого
2014 р..

Суддя