Провадження2/764/648/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року Ленінський районний
суд міста Севастополя у складі:
головуючого судді - Гаркуші О.М., при
секретарі - Грищенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Севастополі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "ВТБ БАНК" до
ОСОБА_1, третіх осіб товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Фрегат", товариства з обмеженою
відповідальністю "Дрік Дістрібушн
систем" про стягнення суми за договором
поруки, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, третіх осіб, в якому
просив стягнути з відповідача суму
боргу яка виникла за зобов'язанням
товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Фрегат"
перед товариством з обмеженою
відповідальністю "Дрік Дістрібушн
систем", оскільки відповідач є
поручителем за зобов'язанням ТОВ "ТД
"Фрегат".

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала у повному
обсязі, наполягала на його задоволенні
з підстав викладених у позові, просила
врахувати, що позивач правомірно
скористався своїм правом на подачу
позовів до боржника та поручителя і при
цьому строк не пропущений.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову, пояснив, що порука
припинилася у зв'язку з закінченням
шестимісячного строку на пред'явлення
позову до поручителя, просив врахувати,
що його довіритель не був повідомлений
про виникнення права вимоги у банка,
об'їм його зобов'язань суттєво
збільшилися додатковою угодою без
повідомлення відповідача, що свідчить
про припинення зобов'язання.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши
матеріали справи, вважає, що позов не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

07 квітня 2011 року між Публічним
акціонерним товариством «ВТБ БАНК» в
особі Відділення «Севастопольська
регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ БАНК»
(Гарант, позивач по справі) і
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Фрегат"
(Принципал, третя особа по справі) був
укладений Договір про надання
банківської гарантії №50, за умовами
якого Гарант в забезпечення належного
виконання Принципалом своїх
зобов'язань перед Товариством з
обмеженою відповідальністю «ДРІНК
ДІСТРІБУШН СІСТЕМ» (Третя особа по
справі, Бенефіціар) за Договором
дистриб'юції № R-D-1 від 16 липня 2010 року,
зобов'язався надати Бенефіціару
безвідкличну банківську гарантію
(надалі - Гарантія) за формою, наведеною
у Додатку №1 до цього Договору, який є
його невід'ємною складовою частиною
(а.с.46-48).

Згідно умов Договору банківської
гарантії, Гарантією забезпечується
виконання Принципалом зобов'язань
відповідно до п.6.3. Основного
зобов'язання, гранична сума
відповідальності за Гарантією - 750000
грн. (сімсот п'ятдесят тисяч) гривень 00
копійок, строк дії Гарантії з 07 квітня
2011 року по 06 квітня 2012 року включно.

29 листопада 2011 року між Банком та
Принципалом було укладено Договір №1
про внесення змін до Договору про
надання банківської гарантії №50 від 07
квітня 2011 року, згідно якого було
внесено зміни щодо місцезнаходження
заставного майна за договором
забезпечення зобов'язань Принципала та
встановлено випадки застосування
Банком підвищеного розміру комісійної
винагороди за управління Гарантією у
разі невиконання Принципалом умов
Договору. (а.с.16-17)

06 квітня 2012 року між Банком та
Принципалом було укладено Договір № 2
про внесення змін до вищенаведеного
Договору банківської гарантії шляхом
викладення його в новій редакції
згідно якого було збільшено розмір
гарантії та зміненій термін дії
надання гарантії.

Відповідно до п. 2.5. Договору
банківської гарантії (в новій редакції
від 06.04.2012), строк дії Гарантії з 07
квітня 2011 року про 06 квітня 2013 року
включно.

06 квітня 2012 року між Банком та
Принципалом було укладено Договір №3
про внесення змін до Договору
банківської гарантії, згідно якого
строк для повернення Принципалом
отриманого кредиту в сумі, сплаченій на
користь Бенефіціара за Гарантією,
встановлений не пізніше 80 (вісімдесяти)
банківських днів від дня надання
кредиту, визначеного п. 3.5. Договору, а
також внесені зміни в умови
забезпечення виконання Принципалом
зобов'язання за Договором банківської
гарантії, доповнені права та обов'язки
сторін, визначені випадки виникнення у
Банку права вимагати від Принципала
дострокового повернення кредиту тощо.
(а.с.18)

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язання
виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст. 546 Цивільного кодексу
України, виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Відповідно до ст. 560 Цивільного кодексу
України, за гарантією банк, інша
фінансова установа, страхова
організація (гарант) гарантує перед
кредитором (бенефіціаром) виконання
боржником (принципалом) свого
обов'язку. Гарант відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до ч.1 ст. 563 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
гарантією, гарант зобов'язаний
сплатити кредиторові грошову суму
відповідно до умов гарантії. Кредитор
може пред'явити вимогу до гаранта у
межах строку, встановленого у гарантії,
на який її видано.

Відповідно до ч. 1 ст. 569 Цивільного
кодексу України, гарант має право на
зворотну вимогу (регрес) до боржника в
межах суми, сплаченої ним за гарантією
кредиторові, якщо інше не встановлено
договором між гарантом і боржником.

На виконання умов Договору, ПАТ "ВТБ
БАНК" 06 квітня 2012 року за вих. №519/200-2 на
адресу бенефіціара ТОВ "ДРІНК
ДІСТРІБУШН СІСТЕМ" було надано
безвідкличну банківську гарантію №50
на суму 2 000 000,00 гривень, строком дії з 07
квітня 2011 року до 06 квітня 2013 року, в
забезпечення зобов'язань Принципала
ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ФРЕГАТ" з виконання
платежів за Договором дистрибуції №
Р-О-1 від 16.07.2010 (а.с.9).

30 жовтня 2012 року на адресу ПАТ «ВТБ
БАНК» був спрямований лист
Акціонерного банку «Південний» (вих..
№0-19-35922 від 30.10.2012) разом з оригіналом
письмової Вимоги бенефіціара ТОВ
"ДРІНК ДІСТРІБУШН СІСТЕМ" до ПАТ "ВТБ
БАНК" № 04-281 від 26.10.2012 про сплату
грошової суми за Банківською гарантією
№50 від 06.04.2012 року в розмірі
заборгованості Принципала ТОВ
"ТОРГОВИЙ ДІМ - «ФРЕГАТ" перед
бенефіціаром за Договором дистрибуції
№R-D-1 від 16.07.2010 у сумі 709 424,57 гривень, яка
виникла у зв'язку з частковим
невиконанням Принципалом зобов'язань
за Договором щодо оплати за
поставлений товар протягом
зазначеного в Договорі строку.

Бенефіціар вимагав від Гаранта
сплатити 709424,57 гривень заборгованості
Принципала шляхом перерахування
коштів на поточний рахунок Бенефіціара
№ 0901 в ФАБ Південний м.
Дніпропетровськ, МФО 306458.

Відповідно до пункту 5.3.2. Договору
банківської гарантії, Гарант
зобов'язаний після одержання вимоги
бенефіціара негайно повідомити про це
Принципала і передати йому копії
вимоги разом з доданими до неї
документами.

31 жовтня 2012 року Банк, відповідно до
умов 5.3.3.-5.3.4., договору, письмово
повідомив Принципала про надходження
вимоги бенефіціара.

На виконання умов Договору банківської
гарантії №50 від 07.04.2011 року, 06 листопада
2012 року ПАТ «ВТБ БАНК» перерахував на
поточний рахунок бенефіціара №
0901 в ФАБ Південний м.
Дніпропетровськ, МФО 306458, суму за
наданою Гарантією у розмірі фактичного
боргу Принципала за Основним
зобов'язанням, а саме: 709 424,57, що
підтверджується меморіальним ордером
№37546 від 06.11.2012 р. (а.с.68).

02 листопада 2012 року Банк письмово
повідомив Принципала про те, що
відповідно до умов Договору
банківської гарантії, 06.11.2012 року по
Гарантії №50 від 06.04.2012 Банком буде
здійснено виплату ТОВ «ДРІНК
ДІСТРІБУШН СІСТЕМ» у сумі 709 429,57
гривень. Зазначену суму Принципал
зобов'язаний відшкодувати Банку не
пізніше 16.00 годин по Київському часу
06.11.2012 року, в протилежному випадку
06.11.2012 року Принципалу буде наданий
кредит у сумі 709 424,57 гривень строком
користування до 05.12.2012 року.

06.11.2012 року, на підставі п.п.3.1.-3.5., 5.1.17.
Договору банківської гарантії та у
зв'язку із невиконанням Принципалом
обов'язку по перерахуванню грошових
коштів у сумі платежу за Гарантією на
визначений у вимозі бенефіціара
рахунок у передбачений Договором
банківської гарантії строк, Банк надав
Принципалу кредит у вигляді не
відновлювальної кредитної лінії у
сумі, сплаченій Банком на користь
бенефіціара за Гарантією, а саме: 709 424,57
грн. (Сімсот дев'ять тисяч чотириста
двадцять чотири) гривні 57 копійок, зі
сплатою комісійної винагороди за
управління Гарантією в розмірі 4,0%
(чотирьох) процентів річних від суми
наданої Гарантії та процентів за
користування кредитом, які Принципал
повинен сплачувати з дня надання
кредиту, визначеного в п. 3.5. Договору, у
розмірі 27,0 процентів річних.

Кредит був наданий шляхом
безготівкового перерахування коштів в
сумі 709424,57 (Сімсот дев'ять тисяч
чотириста двадцять чотири) гривні 57
копійок з рахунку №1879, відкритого
для обліку заборгованості принципала
за кредитом у ПАТ «ВТБ БАНК», на
поточний рахунок принципала №1879
у ПАТ «ВТБ БАНК», що підтверджується
меморіальним ордером №37622 від 06.11.2012 та
випискою по особовим рахункам ТОВ
«ТОРГОВИЙ ДІМ - ФРЕГАТ» за 06.11.2012 р.

Днем надання кредиту є день списання
кредиту з позичкового рахунку за
реквізитами згідно з цільовим
призначенням. Цільове призначення
кредиту - використання обов'язків
Принципала перед Гарантом ПАТ «ВТБ
БАНК» за договором про надання
банківської гарантії.

Отже, ПАТ «ВТБ БАНК» належним чином та в
повному обсязі виконав свої
зобов'язання перед принципалом та
бенефіціаром за Договором банківської
гарантії.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за Кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника - процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3.1. Договору
банківської гарантії, принципал
зобов'язався повернути Банку кредит не
пізніше 80 календарних днів від дня
надання кредиту, а також сплатити
проценти за користування кредитом у
розмірі, строки та на умовах,
визначених Договором банківської
гарантії, та виконати інші зобов'язання
у повному обсязі, на умовах та в строки,
визначені цим договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Кореспондуючу норму
містить стаття 629 ЦК України.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 статті 1050 Цивільного
кодексу України, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частками (із
розстроченням), то при простроченні
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення решти позики,
що залишилась, та сплати процентів, які
належать йому згідно зі ст.. 1048 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК
України.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачена
відповідальність за порушення
грошового зобов'язання, а саме: боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

В забезпечення виконання зобов'язань
за Договором банківської гарантії між
Банком та гр. ОСОБА_1 (Відповідач по
справі, Поручитель) був укладений
Договір поруки № 50.03 від 07 квітня 2011
року зі змінами та доповненнями (надалі
- Договір поруки), за умовами якого
Відповідач на добровільних засадах
поручився перед Банком за виконання
Принципалом зобов'язань, що виникли на
підставі Договору банківської
гарантії №50 від 07.04.2011 року або можуть
виникнути на підстави нього в
майбутньому.

06 квітня 2012 року між Банком та
Відповідачем було укладено Договір №1
про внесення змін до Договору поруки
№50.03 від 07.04.2011 року, згідно якої
змінюється обсяг зобов'язань
позичальника за Договором банківської
гарантії та поручителя за договором
поруки.

05 грудня 2012 року між Банком та
Відповідачем було укладено Договір № 2
про внесення змін до вищезгаданого
договору поруки, згідно якого
встановлений строк дії цього договору
встановлений до 06.04.2016 року.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, у
випадку порушення Принципалом взятих
на себе зобов'язань за Договором
гарантії, Поручитель та Принципал
несуть солідарну відповідальність
перед Банком у повному обсязі
зобов'язань Принципала за Договором
гарантії, включаючи повернення
гарантії, сплату нарахованої комісії
за управління гарантією, комісій,
неустойки (пені, штрафів) та
відшкодування збитків, пов'язаних з
порушенням виконання зобов'язань
Принципалом.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу
України, за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед ^кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Згідно зі ст.554 Цивільного кодексу
України, у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
Кредитором у тому ж обсязі, що і
Боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Згідно зі ст.ст. 541, 543 Цивільного
кодексу України, солідарний обов'язок
або солідарна вимога виникають у
випадках, встановлених договором або
законом. У разі солідарного обов'язку
боржників (солідарних боржників)
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання
обов'язку не в повному обсязі від
одного із солідарних боржників, має
право вимагати недоодержане від решти
солідарних боржників.

Приймаючи до уваги, що зі слів
представника позивача позов про
стягнення з боржників за Договором
дистрибуції та банківської гарантії,
яки були забезпечені договором поруки,
знаходиться на розгляді в суді,
відомостей про неможливість виконання
боржниками своїх обов'язків за
рішенням суду не надано, та з метою
запобігання подвійного стягнення
однієї і тієї же заборгованості з
різних осіб, суд вважає, що банк
передчасно звернувся з позовом до
поручителя.

Відповідно до п. 2.5. Договору поруки, у
випадку порушення Принципалом своїх
зобов'язань за кредитним договором,
Банк має право звернутись до
Поручителя з письмовою вимогою про
виконання зобов'язань за Договором
гарантії у повному обсязі чи частково.

Судом встановлено, що 01 березня 2013 року
ПАТ «ВТБ БАНК» надіслав на адресу
Поручителя рекомендований поштовий
лист, який зі слів представника ПАТ "ВТБ
БАНК" містив вимогу до Поручителя про
необхідність виконання порушеного
зобов'язання шляхом повернення у
повному обсязі всіх сум кредиту за
Договором банківської гарантії,
протягом двох банківських днів від
дати одержання цієї вимоги.

Опис вкладення при відправці
рекомендованого листа ПАТ «ВТБ БАНК»
не оформляв.

Зазначене рекомендоване відправлення
19.03.2013 р. отримав громадянин ОСОБА_2, що
зазначено у поштовому повідомленням №
809 (а.с.67).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідач заперечував отримання
вимоги від позивача, та зазначив що
жодної особи з прізвищем ОСОБА_2 він не
уповноважував на отримання
кореспонденції від його імені, серед
його родичів особа з прізвищем ОСОБА_2
відсутня.

Таким чином, унаслідок відсутності
опису вкладення, суд вважає що позивач
не надав належних доказів на
підтвердження відправлення поручителю
саме вимоги про необхідність виконання
порушеного зобов'язання за Договором
банківської гарантії.

Також, оскільки позивач не надав
належних доказів на підтвердження
отримання вимоги саме поручителем
ОСОБА_1 або уповноваженою ним особою,
суд доходить до переконання, що вимога
не була отримана відповідачем взагалі.

Згідно до п.24 Постанови № 5 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних справ
від 30 березня 2012 року "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають
кредитних правовідносин" зазначено, що
відповідно до частини четвертої статті
559 ЦК порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Таким строком не
може бути лише несплата чергового
платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ст.526, 527 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобов'язанні має
право вимагати доказів того, що
обов'язок виконується належним
боржником або виконання приймається
належним кредитором чи уповноваженою
на це особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Особа не може бути примушена до дій,
вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Виконання цивільних обов'язків
забезпечується засобами заохочення та
відповідальністю, які встановлені
договором або актом цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: визнання права;
визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Відповідно до постанови Верховного
суду України від 23 травня 2012 року по
справі № 6-33цс12 зазначено, що за змістом
ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК
України).

Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про
його дію до повного припинення всіх
зобов'язань боржника не свідчать про
те, що договором установлено строк
припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4
ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі
підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559
ЦК України про те, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

У постанові Верховного суду України
від 21 листопада 2012 року по справі №
6-134цс12 зазначено, що у разі невизнання
кредитором права поручителя,
передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, на
припинення зобов'язання за договором
поруки, таке право підлягає захисту
судом за позовом поручителя шляхом
визнання його права на підставі п. 1 ч. 2
ст. 16 ЦК України.

При цьому звернення особи до суду з
позовом про визнання поруки такою, що
припинена, на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК
України не є необхідним, проте такі
вимоги можуть розглядатися судом у
разі наявності відповідного спору.

Відповідно до позовної заяви (а.с.3-7)
позов подано представником позивача
Горяіновою Ю.В. особисто до канцелярії
суду 23.12.2013 року, тому суд вважає, що
дата яка зазначена як дата складання
позову 24.07.2013 року, не є датою
направлення позову до суду. А тому, якщо
строк повернення заборгованості ТОВ
«ТД «Фрегат» (згідно листа банку до ТОВ
«ТД «Фрегат» від 02.11.2012р. настав 05.12.2012
року - шестимісячний термін на подачу
позову до поручителя є пропущеним.

Більш того, суд виносячи рішення взяв
до уваги, також наступне.

Договір про надання банківської
гарантії №50 от 07.04.2011р. не встановлює
строку виконання основного
зобов'язання в розумінні ст. 252 ЦК
України - тому що згідно п. 3.1.,
відшкодування банку від ТОВ «ТД
«Фрегат» гарантійного платежу
проводиться скрізь вісімдесят днів від
дати первинного перерахування цього
платежу самим банком. Перерахування же
банком первинного платежу по договору
гарантії - не є подією що має наступити
неминуче, як цього потребує ст. 252 ЦК.

Водночас, при відсутності строку
виконання основного зобов'язання -
порука згідно ст. 559 ЦК припиняється
якщо позов не подано протягом року з
дня укладення договору поруки, який
підписано 07.04.2011р.

Ще одним свідченням припинення поруки
по ст. 559 ЦК суд вважає зміну основного
зобов'язання по договору гарантії в бік
збільшення відповідальності, без згоди
на це поручителя.

Так, 05 грудня 2012 року між Банком та ТОВ
«ТД «Фрегат» було укладено Договір №3
про внесення змін до Договору
банківської гарантії, згідно якого
було включено пункти 7.3. і 7.4. про
встановлення додаткових штрафних
санкцій. При цьому, Договір № 2 від
05.12.2012р. про внесення змін до договору
поруки - згоди поручителя на таке
збільшення відповідальності не давав.

Відповідач по справі, ОСОБА_1, не
звертався до суду із зустрічним
позовом про визнання поруки припиненою
на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України, але у
запереченнях представник відповідача
зазначив, що позивач пропустив
шестимісячний термін на пред'явлення
вимоги та позову до поручителя, тому
суд погоджується з тим, що порука
вважається припиненою в силу ч.4 ст. 559
ЦК України.

Приймаючи до уваги відсутність
належних доказів про своєчасне
звернення вимоги до поручителя та
повідомлення про зміну обсягу
зобов'язання, суд вважає договір поруки
припиненим, тому позов задоволенню не
підлягає.

На підставі ст.ст. 526, 527, 553, 554, 559, 610, 625,
1050, керуючись ст.ст. 10, 11, 59 - 61, 209, 212 - 215
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства "ВТБ БАНК" до
ОСОБА_1, третіх осіб товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Фрегат", товариства з обмеженою
відповідальністю "Дрік Дістрібушн
систем" про стягнення суми боргу -
відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду міста Севастополя через суд
першої інстанції шляхом подачі у 10-ти
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя -