Справа № 761/1637/14-ц
Провадження №2/761/2206/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

26 лютого 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

головуючого судді -
Фролової І. В.

при секретарі -
Вітріщаку Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції в м. Києві про звільнення майна
з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

08 січня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просить
припинити обтяження на автомобіль ВАЗ -
2107, накладене постановою старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби від 27
листопада 2006 року, звільнивши з-під
арешту.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлявся належним чином.

Суд, з урахуванням думки позивача, який
не заперечує проти заочного розгляду
справи у відсутності відповідачки,
вважає можливим розглядати справу у її
відсутність на підставі ст.224 ЦПК
України.

Дослідивши та оцінивши письмові докази
по справі у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до 328 Цивільного кодексу
України (надалі ЦК України) право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

22 травня 2008 року приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 посвідчила довіреність,
за умовами якої ОСОБА_3 уповноважила
ОСОБА_1 керувати та розпоряджатися
належним їй на праві приватної
власності автомобілем, а також зокрема
інші дії, передбачені відповідною
довіреністю (а. с.7).

Звертаючись у суд з даним позовом,
позивач посилається на те, що фактично
він є власником спірного автомобіля.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України
"Про виконавче провадження" особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення майна з-під арешту.

Право власності ОСОБА_3 на вказаний
автомобіль зареєстровано нею у МРЕВ-1
УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 14 лютого
2006 року, про що зазначається в
довіреності (а.с.7).

Відповідно до п. 2, 7, 8 «Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1388 від 07.09.1998 року, у редакції
Постанови № 1371 від 23.12.2009 року,
передбачено порядок набуття права
власності на транспортний засіб з
обов'язковою реєстрацією власником
придбаного транспортного засобу на
підставі документів, що підтверджують
право власності.

Пунктом 2 встановлено, що цей Порядок є
обов'язковим для всіх юридичних та
фізичних осіб, які є власниками
транспортних засобів, виробляють чи
експлуатують їх.

Згідно з п. 7 Порядку, власники
транспортних засобів та особи, що
експлуатують такі засоби на законних
підставах, або їх представники
зобов'язані зареєструвати
(перереєструвати) транспортні засоби
протягом десяти діб після придбання
(одержання) або митного оформлення, або
тимчасового ввезення на територію
України, або виникнення обставин, що є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів.
Експлуатація транспортних засобів, що
не зареєстровані (не перереєстровані) у
підрозділах Державтоінспекції,
забороняється.

Відповідно до п.8 Порядку, державна
реєстрація транспортних засобів
проводиться на підставі заяв
власників, поданих особисто і
документів, що посвідчують їх особу,
підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення транспортних засобів,
оцінку їх вартості, відповідність
конструкції транспортних засобів
установленим вимогам безпеки
дорожнього руху, а також вимогам, які є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів.

Для державної реєстрації транспортних
засобів, що перебували в експлуатації і
зняті з обліку в підрозділах
Державтоінспекції, придбання,
подається свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) та копія реєстраційної картки,
що додається до свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу на
пластиковій основі, з відміткою
підрозділу Державтоінспекції про
зняття транспортного засобу з обліку.
Перед відчуженням, передачею зазначені
транспортні засоби повинні бути зняті
з обліку в підрозділах
Державтоінспекції.

Державна реєстрація транспортних
засобів проводиться за умови сплати їх
власниками передбачених
законодавством податків і зборів
(обов'язкових платежів), а також
внесення в установленому порядку
платежів за проведення огляду
транспортних засобів, державну
реєстрацію (перереєстрацію), зняття з
обліку, відшкодування вартості бланків
реєстраційних документів та номерних
знаків.

Таким чином, до вчинення вищевказаних
дій продавець транспортного засобу не
вправі його відчужувати, а покупець -
набути право власності на транспортний
засіб

Оскільки спірний транспортний засіб не
було знято з обліку в органах ДАІ,
станом на час ухвалення рішення
автомобіль зареєстрований на праві
власності за ОСОБА_3, а також зважаючи
на те, що сторони не вжили заходів щодо
переоформлення автомобіля у
визначеному Постановою Кабінету
Міністрів України «Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів…», суд не вбачає
правових підстав для задоволення
позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 328, 334, 386, 392 ЦК України, Постановою
Кабінету Міністрів України N 1388 від 7
вересня 1998 р., ст. ст. 10, 11, 57- 60, 174, 179, 209,
212-215, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції в м. Києві про звільнення
майна з-під арешту - відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя :