РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/228/14-ц

25 лютого 2014 року

Костопільський районний суд
Рівненської області в складі:

головуюча суддя - Грипіч Л.А.

при секретарі - Мельник Р.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Костопіль цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
приміщення ветеринарного пункту
свинарника інв. №16, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач вказує, що їй на підставі
договору купівлі-продажу на праві
приватної власності належать
приміщення ветеринарного пункту
свинарника (інв.№16), що знаходиться в
селі Злазне Костопільського району,
однак зареєструвати вказане майно вона
не може, оскільки при зверненні в
Реєстраційну службу Костопільського
районного управління юстиції з приводу
державної реєстрації їй в усній формі
було відмовлено у зв'язку з тим, що
подані нею документи не є
правовстановлюючими через, що вона
змушена звернутись до суду.

В судове засідання позивач не
з'явилася, у поданій до суду заяві
просить розгляд справи провести за її
відсутності, позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася. Звернулася до суду з
письмовою заявою про визнання позову
та про розгляд справи у її відсутність.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд, за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Матеріалами справи встановлено, що
16.05.2010 року між відповідачем ОСОБА_2 та
відповідачем ПСГП «Надія» було
укладено договір купівлі-продажу. У
відповідності до п.п.1 даного договору
Продавець передає, а Покупець приймає у
власність, приміщення ветеринарного
пункту свинарника (інв.№16), що
знаходиться в селі Злазне
Костопільського району залишковою
вартістю 9247 грн. На умовах даного
договору покупець зобов'язався в
порядку і на умовах, передбачених
Договором, прийняти майно і сплатити
договірну ціну 9247 грн. за нього, в
порядку, передбаченому Договором.

На виконання умов договору
купівлі-продажу ОСОБА_2 та ПСГП «Надія»
здійснено приймання передачу майна, що
підтверджується актом
прийому-передачі до договору
купівлі-продажу від 16.05.2010 року, а також
ОСОБА_2 сплачено ПСГП «Надія» кошти у
сумі 3133 грн., в якості оплати за
придбане майно, підтвердженням чого є
даний акт.

Судом встановлено, що 15.01.2013 року між
позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було
укладено договір купівлі-продажу. У
відповідності до умов даного договору
Продавець в порядку і на умовах,
передбачених Договором, зобов'язується
передати у власність покупцю об'єкт
продажу, а саме: приміщення
ветеринарного пункту свинарника
(інв.№16), що знаходиться в селі Злазне
Костопільського району, а покупець
зобов'язався в порядку і на умовах,
передбачених Договором, прийняти майно
і сплатити договірну ціну 9247 грн. за
нього, в порядку, передбаченому
Договором.

Позивачем та відповідачем ОСОБА_2
належним чином виконано умови договору
купівлі-продажу, що підтверджується
актом прийому-передачі до договору
купівлі-продажу від 15.01.2013 року (а.с.16).

Договір купівлі-продажу від 16.05.2010 року,
укладений між ОСОБА_2 та ПСГП «Надія» та
договір купівлі-продажу від 15.01.2013 року,
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 містять
всі істотні умови, які встановлені ч.1
ст.638 ЦК України, а також відбулося їх
виконання.

У відповідності до ч.2 ст. 220 Цивільного
кодексу України, якщо сторони
домовилися щодо всіх істотних умов
договору, що підтверджується
письмовими доказами і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема з
правочинів.

Пункт 1 ст.319 Цивільного кодексу України
передбачає, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Суд рахує, що неможливість проведення
державної реєстрації права власності
на приміщення ветеринарного пункту
свинарника (інв.№16), позбавляє позивача
реалізувати своє право на дане майно.

Статтею 16 ЦК України серед інших
способів захисту передбачено і
визнання права, а ст.392 цього ж Кодексу
власнику надано право пред'явити позов
про визнання його права власності, якщо
це право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Таким чином, визнання відповідачем
пред'явленого позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.16,220,319,328,392,638 ЦК України,
ст.ст.10,11,174,209,212 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
вправа власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
приміщення ветеринарного пункту
свинарника (інв.№16), загальною площею
220,3 кв.м., що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Рівненської області через
Костопільський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Л.А. Грипіч