Справа № 149/4347/13-ц
Провадження №6/149/3/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

29.01.2014 року Хмільницький
міськрайонний суд у Вінницькій області
в складі:

головуючого судді Вергелеса В.О.,

за участю секретаря Лисої В.В.,

головного державного виконавця Шемети
В.І.,

представника стягувача адвоката
ОСОБА_1,

боржника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Хмільнику
цивільну справу за поданням головного
державного виконавця відділу ДВС
Хмільницького міськрайонного
управління юстиції Шемети В.І. про
визнання мирової угоди між стягувачем
ОСОБА_4 та боржником ОСОБА_2 в процесі
виконання рішення Хмільницького
міськрайонного №149/3799/13-ц від 27.11.2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в
сумі 399650 гривень та 3441 гривень, -

В С Т А Н О В И В:

рішенням Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області №149/3799/13-ц від
27.11.2013 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
стягнуто заборгованість за договором
позики у розмірі 399650 гривень та 3441
гривень судового збору.

26.12.2013 року відділом ДВС Хмільницького
МРУЮ були відкриті виконавчі
провадження на підставі виконавчих
листів №149/3799/13-ц від 27.11.2013 року.

26 грудня 2013 року на адресу відділу
державної виконавчої служби
Хмільницького МРУЮ надійшла заява від
стягувача ОСОБА_4 та боржника ОСОБА_2
про звернення до суду із поданням про
визнання мирової угоди з наступними
умовами:

1. Сторони, на підставі ст. 12
Закону України "Про виконавче
провадження", домовились про
закінчення виконавчого провадження
мировою угодою. У мировій угоді
зазначено, що сторони розуміють
значення своїх дій та їх правові
наслідки, обізнані з приписами
матеріального і процесуального закону,
що регулюють укладений ними правочин.

2. Стягувач та боржник уклали цю
мирову угодц для врегулювання між ними
спору щодо умов повернення
заборгованості в розмірі 399650,00 грн. та
3441,00 грн. витрат, пов"язаних зі сплатою
судового збору.

3. Боржник визнає, що його
заборгованість перед стягувачем на
момент укладення мирової угоди від
23.12.2013 року відповідає відомостям, які
відкладені у рішенні Хмільницького
міськрайонного суду від 27.11.2013 року по
справі № 149/3799/13-ц та складає 399650,00 та
3441,00 грн. витрат, пов"язаних зі сплатою
судового збору.

4. Боржник по зобов"язанням, що
виникають по виконанню рішення
Хмільницького міськрайонного суду від
27.11.2013 року по справі № 149/3799/13-ц по
сплаті 399650,00 грн. та 3441,0 грн. втрат,
пов"язаних зі сплатою судового збору,
яке через відсутність грошових коштів
виконати не в змозі, а отже в рахунок
погашення даного судового рішення, в
якості відступного, відповідно до
положень ст. 600 ЦК України, передає
згідно акту прийому - передачі
стягувачу у приватну власність
наступні об"єкти нерухомого майна:

- контора - літера "А", загальною
площею 150,4 кв.м; склад ГСМ - літера "Б.б",
загальною площею 50,3 кв.м.; гараж № 1 -
літера "В", загальною площею 151,5 кв.м.;
криниця - літера "Г"; вбиральня - літера
"Д"; гараж № 3 - літера "Е", загальною
площею 873,4 кв.м.; трансформаторна
підстанція - літера "Ж"; котельна -
літера "З", загальною площею 41,1 кв.м.;
огорожа № 1; восховище № 2, що
знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 та
належить боржнику - ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва про приватну власність на
будівлі та споруди від 09.02.2006 року,
виданого на підставі рішення
виконавчого комітету Хмільницької
міської ради № 45 від 07.02.2006 року.

5. Стягувач, в свою чергу, заявляє,
що з моменту підписання цієї Мирової
угоди та у випадку належного виконання
її умов не матиме жодних майнових
претензій до боржника з приводу
заборгованості, погашення якої є
предметом цієї Мирової угоди та
відмовляється від права стягнення за
рішенням Хмільницького міськрайонного
суду від 27.11.2013 року по справі № 148/3799/13-ц
по сплаті 399650,00 грн. боргу та 3441,00 грн.
витрат, пов"язаних зі сплатою судового
збору на її користь, після отримання у
приватну власність від боржника у
якості відступного - об"єктів
нерухомого майна - нежитлових
приміщень, які складаються із: контора -
літера "А", загальною площею 150,4 кв.м;
склад ГСМ - літера "Б.б", загальною
площею 50,3 кв.м.; гараж № 1 - літера "В",
загальною площею 151,5 кв.м.; криниця -
літера "Г"; вбиральня - літера "Д"; гараж
№ 3 - літера "Е", загальною площею 873,4
кв.м.; трансформаторна підстанція -
літера "Ж"; котельна - літера "З",
загальною площею 41,1 кв.м.; огорожа № 1;
восховище № 2, що знаходиться за
адресою : АДРЕСА_1 та належить боржнику
- ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про
приватну власність на будівлі та
споруди від 09.02.2006 року, виданого на
підставі рішення виконавчого комітету
Хмільницької міської ради № 45 від
07.02.2006 року.

6. Боржник і стягувач заявляють, що ні в
процесі цієї Мирової угоди, ні в
процесі виконання її умов не були, не
будуть і не можуть бути порушенні права
будь - яких третіх осіб, в тому числі і
держави. ОСОБА_2 стверджує, що в момент
укладення цієї Мирової угоди, належні
йому об"єкти нерухомого майна, що
передаються у приватну власність
ОСОБА_4 в якості відступного, не
перебувають під арештом, заставою,
іпотекою, щодо нього відсутні та не
ведуться судові спори, воно у
податковій заставі не перебуває,
відносно нього не укладено будь - яких
договорів з відчуження з іншими
особами. Треті особи не мають право на
передаваєме за цією угодою майно.

7. Будь - які зміни виконання умов
мирової угоди сторони допускають лише
шляхом укладення нової мирової угоди.

В судовому засіданні головний
державний виконавець відділу ДВС
Хмільницького міськрайонного
управління юстиції Шемета В.І.
підтримав внесене ним подання про
визнання мирової угоди укладеної між
стягувачем ОСОБА_4 та боржником ОСОБА_2
та пояснив, що на виконанні у відділі
ДВС перебувають виконавчі листи про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
399650 гривень боргу за договором позики
та 3441 гривень судових витрат.
Виконавче провадження було відкрито
26.12.2013 року, 26.12.2013 року сторони
виконавчого провадження подали заяву
про мирову угоду і він 27.12.2013 року
звернувся до суду з відповідним
поданням. На час звернення до суду з
поданням не перевірив обтяження по
нерухомому майну яке зазначено в
мировій угоді і належить боржнику тому,
що боржнику прийшлося б плати дуже
значний виконавчий збір, а він
враховуючи його фінансове положення
обтяження не перевірив і звернувся до
суду з поданням. Тим більше, що на той
час по боржнику ОСОБА_2 були відкриті і
інші виконавчі провадження.

Стягувач ОСОБА_4 в судове
засідання не з"явилася, для участі у
судовому засіданні направила свого
представника адвоката ОСОБА_1

Представник стягувача ОСОБА_4
адвокат ОСОБА_1, боржник ОСОБА_2 просили
суд мирову угоду визнати та пояснили,
що є всі підстави для задоволення
подання державного виконавця та
визнання мирової угоди між сторонами
виконавчого провадження.

Вислухавши пояснення головного
державного виконавця відділу ДВС
Хмільницького міськрайонного
управління юстиції Шемети В.І.,
представника стягувача адвоката
ОСОБА_1, боржника ОСОБА_2, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного.

Як вбачається з матеріалів
справи, постановами головного
державного виконавця відділу ДВС
Хмільницького міськрайонного
управління юстиції Шемети В.І., 26.12.2013
року на підставі виконавчих листів
№149/3799/13-ц, відкрито виконавчі
провадження про стягнення з боржника
ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_4
боргів в сумі 399650 гривень та 3441 гривень.

26.12.2013 року за вихідними № 03-9254, №
03-9255 сторонам виконавчого провадження
надіслані постанови про відкриття
виконавчих провадженнь.

26.12.2013 року сторони виконавчого
провадження подали до відділу ДВС
Хмільницького міськрайонного
управління юстиції заяву про звернення
до суду із поданням про визнання
мирової угоди в порядку ч. 1 ст. 372 ЦПК
України.

27.12.2013 року головний державний
виконавець відділу ДВС Хмільницького
міськрайонного управління юстиції
Шемета В.І звернувся до суду з поданням
про визнання мирової угоди між
стягуваечм ОСОБА_4 та боржником ОСОБА_2
в порядку ч. 1 ст. 372 ЦПК України.

Судом встановлено, що на час
звернення головного державного
виконавця відділу ДВС Хмільницького
міськрайонного управління юстиції
Шемети В.І до суду з поданням про
визнання мирової угоди між стягувачем
ОСОБА_4 та боржником ОСОБА_2 в порядку ч.
1 ст. 372 ЦПК України, нерухоме майно яке є
предметом мирової угоди і належало
боржнику, перебувало під обтяженням.
Про зазначені обставини у поданні не
зазначено і ці обставини на час
звернення до суду головним державним
виконавцем не перевірялися. Докази про
зняття обтяження на нерухоме майно по
АДРЕСА_1 головним державним виконавцем
відділу ДВС Хмільницького
міськрайонного управління юстиції
Шеметою В.І. подано до суду 29.01.2014 року
під час судового засідання.

Як вбачається з копії паспорта
боржника ОСОБА_2 (а.с. 35) 24.05.2001 року між
ним та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб.
9.02.2006 року ОСОБА_2 відповідно до
свідоцтва про право власності на
будівлі і споруди виданого виконавчим
комітетом Хмільницької міської ради
набуто у власність нерухоме майно: -
контора - літера "А,а", загальною площею
150,4 кв.м; склад ГСМ - літера "Б.б",
загальною площею 50,3 кв.м.; гараж № 1 -
літера "В", загальною площею 151,5 кв.м.;
криниця - літера "Г"; вбиральня - літера
"Д"; гараж № 3 - літера "Е", загальною
площею 873,4 кв.м.; трансформаторна
підстанція - літера "Ж"; котельна -
літера "З", загальною площею 41,1 кв.м.;
огорожа № 1; восховище № 2, що
знаходиться за адресою - АДРЕСА_1.

Відповіднодо ст. 372 ЦПК України
мирова угода, укладена між сторонами,
або відмова стягувача від примусового
виконання в процесі виконання рішення
подається в письмовій формі державному
виконавцеві, який не пізніше
триденного строку передає її до суду за
місцем виконання рішення для визнання.

Суд має право перевірити і не
визнати мирову угоду або не прийняти
відмови стягувача від примусового
виконання, якщо це суперечить закону
або порушує права чи свободи інших
осіб.

Так, за змістом ст. 175 ЦПК України,
мирова угода укладається сторонами з
метою врегулювання спору на основі
взаємних поступок і може стосуватися
лише прав та обов`язків сторін та
предмета спору.

За встановлевних обставин та
фактів, суд приходить до висновку, що
дана мирова угода може стосуватися не
тільки прав та обов`язків сторін та
предмета спору, а і інших осіб. Доказів
протилежного головним державним
виконавцем відділу ДВС Хмільницького
міськрайонного управління юстиції
Шеметою В.І. суду не надано.

Крім того, за змістом ст. 372 ЦПК
України мирова угода в процесі
виконання судового рішення, яка за
своїми наслідками відмінна від
відстрочки або розстрочки виконання,
зміни способу і порядку виконання
рішення, що регламентуються ст. 373 ЦПК
України, повинна пов`язуватися саме із
виконанням рішення по суті, оскільки
затвердження такої мирової угоди судом
є підставою для закінчення виконавчого
провадження.

Отже, мирова угода на стадії
виконання судового рішення не може
вирішувати питання про права та
обов`язки сторін, які можуть виникнути
в майбутньому та стосуватися відносин
чітко врегульованих законом.

Умовами ж мирової угоди,
укладеної у процесі виконання рішення
Хмільницького міськрайонного суду від
27.11.2013року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики, відповідно до якого
стягнуто з боржника на користь
стягувача заборгованість в сумі 399650
гривень, судовий збір в сумі 3441 гривень,
передбачено перехід права власності
від боржника ОСОБА_2 до стягувача
ОСОБА_4 на нерухоме майно по АДРЕСА_1.

Умови, підстави та момент набуття
права власності, а також припинення
права власності визначається
Цивільним кодексом України. Зокрема,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів (ст. 328 ЦК
України). Право власності припиняється
з підстав встановлених в статті 346 ЦК
України.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 52
Закону України "Про виконавче
провадження" у разі відсутності у
боржника коштів та інших цінностей,
достатніх для задоволення вимог
стягувача, стягнення звертається також
на належне боржнику інше майно, за
винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення.

Згідно з ч. 3 та ч. 4 статті 63 Закону
України "Про виконавче провадження" у
разі звернення стягнення на будинок,
квартиру, інше приміщення чи земельну
ділянку державний виконавець подає
запит до відповідних місцевих органів,
що здійснюють реєстрацію та облік
майна, про належність такого майна
боржнику на праві власності та
перевіряє, чи не перебуває це майно під
арештом. Після надходження
документального підтвердження
належності боржнику на праві власності
будинку чи іншого нерухомого майна
державний виконавець накладає на них
арешт та вносить відомості про такий
арешт до відповідних реєстрів в
установленому законодавством порядку.

Про накладення арешту на будинок
чи інше нерухоме майно, заставлене
третім особам, державний виконавець
невідкладно повідомляє таким особам.

За змістом ст. 62 цього Закону
нерухоме майно реалізуються виключно
на прилюдних торгах (аукціонах), а не
визнанням мирової угоди стосовно
нерухомого майна, яке не було предметом
позову.

За таких обставин, суд приходить
до висновку, що судом не може бути
визнана мирова угода, за умовами якої
боржник передає кредитору в рахунок
повного погашення боргу нерухоме
майно, оскільки вона не відповідає
вимогам закону та виходить за межі
предмету позову, оскільки залежать від
багатьох інших обставин, як наприклад:
оформлення нерухомого майна з
обов'язковим нотаріальним
посвідченням та державною реєстрацією,
з`ясування наявності заборони
відчуження нерухомого майна, його
застави, прав на нього третіх осіб, та
інше, що не може бути з`ясовано судом
під час вирішення питання про визнання
мирової угоди укладеної під час
виконавчого провадження.

Також, суд зазначає, що умови
мирової угоди не відповідають вимогам
статті 175 ЦПК України оскільки її умови
не направлені на врегулювання спору, а
є вимогою про перехід права власності
на нерухоме майно, оскільки предметом
спору за яким укладена мирова угода
було повернення грошових коштів за
договором позики і законом не
передбачено передача нерухомого майна
в рахунок зазначених коштів. Крім того,
перехід права власності на стадії
виконавчого провадження має свою
процедуру відповідно Закону України
"Про виконавче провадження".

З врахуванням викладеного суд
приходить до висновку про відмову в
визнанні мирової угоди укладеної між
стягувачем ОСОБА_4 та боржником ОСОБА_2
в процесі виконання виконавчих листів
№ 149/3799/13-ц від 27.11. 2013 року.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 209, 210, 212,213, 293, 294, 372 ЦПК
України, -

У Х В А
Л И В:

Відмовити у задоволенні подання
головного державного виконавця
відділу ДВС Хмільницького
міськрайонного управління юстиції
Шемети В.І. про визнання мирової угоди
укладеної 26.12.2013 року між стягувачем
ОСОБА_4 та боржником ОСОБА_2 в процесі
виконання виконавчих листів № 149/3799/13-ц
від 27.11.2013 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
Вергелес В.О.