Справа № 340/950/13-ц
Провадження № 22-ц/779/223/2014
Головуючий у 1 інстанції Данилюк М. П.
Суддя-доповідач Шалаута Г.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої-судді: Шалаути
Г.І.,

суддів: Ковалюка Я.Ю.,
Горейко М.Д.

секретаря: Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої дитини, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Верховинського районного суду від 10
грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з вказаним позовом, мотивуючи
позовні вимоги тим, що перебувала в
шлюбі з ОСОБА_3 з 1997 року, який розірвано
у 2007 році за рішенням суду. За час шлюбу
у них народилась дочка ОСОБА_4 -
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання
шлюбу проживає з нею та перебуває на її
утриманні. Дочка є повнолітньою,
продовжує навчатися у Чернівецькому
університеті на контрактній формі
навчання, потребує матеріальної
допомоги, яку відповідач зобов'язаний
їй надавати до досягнення віку 23-х
років. Відповідач матеріальної
допомоги дочці добровільно не надає,
хоча є працездатним і може надавати
таку допомогу. Посилаючись на наведене,
просила стягувати з відповідача на
свою користь на утримання дочки
аліменти у твердому грошовому розмірі
по 1000 грн. щомісячно з дня пред'явлення
позову і до досягнення нею 23-х річного
віку. Крім зазначеної вимоги позивачка
посилаючись на норму ст.185 СК України
заявила вимогу про стягнення з
відповідача повної вартості понесених
нею додаткових витрат на діагностичне
обстеження та на лікування дочки, які
вона понесла за період з березня по
жовтень включно 2013 року на суму понад
3000 грн., яке документально може
підтвердити частково квитанціями на
суму 601 грн. 70 коп.

Заочним рішенням Івано-Франківського
міського суду від 10 грудня 2013 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково в
частині вимоги про стягнення аліментів
на утримання дочки. Присуджено
стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2
аліменти у твердому грошовому розмірі
по 500 грн. щомісячно на утримання
повнолітньої дочки ОСОБА_4, яка
навчається, починаючи з 13.11.2013 року на
період навчання, до досягнення віку 23-х
років.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь держави 229
грн.40 коп. витрат по сплаті судового
збору.

Щодо вимоги про стягнення додаткових
витрат, понесених на лікування та
обстеження дочки у березні-жовтні 2013
року рішення не постановлено.

На зазначене рішення ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій зазначила, що
його ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому воно підлягає скасуванню в
частині вимог про стягнення додаткових
витрат та зміні в частині стягнення
аліментів, з наступних підстав. Суд
неповно, невсесторонньо дослідив
обставини справи. Розмір аліментів,
визначений судом є недостатнім для
забезпечення потреб повнолітньої
дитини, яка навчається. На думку
апелянта суд неправильно застосував
норму матеріального права - ст.201 СК
України до вимог про стягнення
додаткових витрат на дитину, тоді як
треба було застосувати норму ст.180 СК
України. Апелянт також вважає, що при
вирішення питання розміру аліментів
суд повинен був враховувати обставини,
зазначені у ст.182 СК України, яких суд не
врахував. Також суд не врахував розміру
витрат, які несе позивачка на утримання
повнолітньої дочки, які тільки на
навчання становлять 13800 грн., половина з
них становить 6900 грн. в рік (по 575 грн. на
кожного з батьків в місяць).
Посилаючись на наведене, апелянт
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
задовольнити заявлені вимоги в повному
обсязі.

Сторони, що беруть участь у справі, у
судове засідання не з'явилися, хоча про
час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, що
відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не
перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, дослідивши
обставини справи та перевіривши їх
доказами, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Колегією встановлено, що заочним
рішенням Верховинського районного
суду від 10 грудня 2013 року позов ОСОБА_2
задоволено частково в частині вимоги
про стягнення аліментів на утримання
дочки.

Присуджено стягувати з ОСОБА_3 в
користь ОСОБА_2 аліменти у твердому
грошовому розмірі по 500 грн. щомісячно
на утримання повнолітньої дочки
ОСОБА_4, яка навчається, починаючи з
13.11.2013 року на період навчання,до
досягнення віку 23-х років.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь держави
229грн.40 коп.витрат по сплаті судового
збору.

Щодо вимоги апелянта про стягнення
додаткових витрат, понесених на
лікування та обстеження дочки у
березні-жовтні 2013 року рішення не
постановлено, із заявою про винесення
додаткового рішення позивачка не
зверталася в суд і не втратила такої
можливості, а також можливості
оскарження додаткового рішення, а тому
доводи апелянта в цій частині вимог є
необґрунтованими та підлягають
відхиленню.

Доводи апелянта про те, що суд
застосував не ту норму матеріального
права є необґрунтованими, оскільки
саме ст.ст.200, 201 СК України встановлено
умови та порядок визначення розміру
аліментів на утримання батьками
повнолітніх дітей, які продовжують
навчання. Обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дітей виникає за наявності
сукупності таких обставин: продовження
дитиною навчання після досягнення
повноліття, потреби дитини у
матеріальній допомозі, матеріальної
спроможності батька чи матері надавати
таку допомогу повнолітній дитині.

Відповідно до ст.60 ЦПК кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Доказуванню
сторонами підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких виник спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивачкою не представлено жодних
доказів про підтвердження
матеріальної спроможності відповідача
надавати аліменти на утримання
повнолітньої дочки у більшому розмірі,
ніж постановив суд.

Доводи апелянта про те, що розмір
аліментів повинен бути не меншим за
половину витрат, які вона сплачує за
навчання дочки у ВУЗі на контрактній
основі є надуманими, необгрунтованими
та не заслуговують на увагу, оскільки
обов'язок оплати за навчання дочки
після досягнення повноліття виник у
позивачки з умов контракту, який вона
підписала з ВУЗом - Чернівецьким
національним університетом
ім.Ю.Федьковича в особі ректора
Мельничука С.В. від 11.08.2012 року,
письмової угоди про те, що відповідач,
який контракту не підписував,
погодився в половинному розмірі
оплачувати навчання дочки у ВУЗі,
позивачка не надала, як і не надала
інших доказів про матеріальну
спроможність відповідача надавати
матеріальну допомогу повнолітній
дочці у більшому розмірі, ніж визначив
суд.

Отже, суд, врахувавши ті обставини, що
дочка навчається на денній формі
навчання, не працює, потребує
матеріальної допомоги на своє
утримання, присудив відповідно до
вимог ст.ст.200, 201 СК України, аліменти на
утримання повнолітньої дочки, що
підлягають стягненню з відповідача в
користь позивачки у твердому грошовому
розмірі по 500 грн. щомісячно, з часу
подачі нею позовної заяви до
закінчення навчання повнолітньої
дочки у ВУЗі. Визначений судом розмір
аліментів відповідає обставинам
справи та наданим позивачкою доказам, а
також вимогам ч.2 ст.182 СК України, так як
не є меншим за 30% прожиткового мінімуму
для вікової категорії дітей віком від 6
до 18 років на час подачі позову, а тому
колегія знаходить рішення суду першої
інстанції таким, що постановлене з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права та підстав для
його зміни чи скасування не вбачає.

На підставі ст.ст.200, 201, ч.2 ст.182 СК
України, керуючись ст.ст.305, 307, 308, 313-315,
317, 319, 323-325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Верховинського
районного суду від 10 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
набрання законної сили.

Судді
Г.І.Шалаута

Я.Ю.Ковалюк

М.Д.Горейко