Справа №484/1913/14-ц 13.10.2014 13.10.2014 13.10.2014
Провадження №22-ц/784/2090/14
Головуючий у першій інстанції -
апеляційної інстанції -Кутова Т.З.
Ухвала

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

13 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Буренкової К.О., Крамаренко
Т.В.,

із секретарем судового засідання:
Шпонарською О.Ю.,

за участю: представника Лисогірської
сільської ради Первомайського району
Миколаївської області-Жуматій Н.В.,
прокурора Кірієнко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

Лисогірської сільської ради
Первомайського району

Миколаївської
області

на рішення Первомайського
міськрайонного районного суду
Миколаївської області від 28 травня 2014
року по справі за заявою

Лисогірської сільської ради
Первомайського району Миколаївської
області, заінтересована особа
Управління Держземагенства у
Первомайському районі
Миколаївської області

про

визнання спадщини
відумерлою, -

в с т а н о в и л а
:

У травні 2014 року Лисогірська
сільська рада Первомайського району
Миколаївської області звернулася із
заявою про визнання спадщини
відумерлою.

Позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року померла ОСОБА_3, після смерті якої
відкрилася спадщина на право на
земельну частку (пай) розміром 4,5
умовних кадастрових гектарів на
території Лисогірської сільської ради
Первомайського району Миколаївської
області із земель колективної
власності КПСП ім. Ілліча, яке належало
померлій на підставі сертифікату №
0090181.

Посилаючись на те, що спадкоємці за
законом та за заповітом до державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини не зверталися,
Лисогірська сільська рада
Первомайського району Миколаївської
області просила на підставі ст. 1277 ЦК
України визнати спадщину після
смерті ОСОБА_3 у вигляді права на
земельну частку (пай) відумерлою.

Рішенням Первомайського районного
суду Миколаївської області від 28
травня 2014 року в задоволенні заяви
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просила рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
повністю задовольнити їх заяву.

Заслухавши суддю-доповідача, та
осіб які з'явилися в судове засідання,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і
таке встановлено судом, ОСОБА_3
померла в 1997 року, актовий запис № 30 від
12 березня 1997 року (а.с.9).

Після її смерті відкрилася
спадщина у вигляді земельної частки
(паю), розміром 4,5 умовних кадастрових
гектарів, розташованої на території
Лисогірської сільської ради
Первомайського району Миколаївської
області, яка належала померлій на
підставі cертифіката на право на
земельну частку (пай), серії №0090181
(а.с.4).

Згідно листа Другої
Первомайської державної нотаріальної
контори Миколаївської області від 20
травня 2014 року № 1872 спадкова справа
після смерті ОСОБА_3 не заводилася
(а.с.11).

Відповідно до положень ст. 1277 ЦК
України у разі відсутності спадкоємців
за заповітом і за законом, усунення їх
від права на спадкування, неприйняття
ними спадщини, а також відмови від її
прийняття орган місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини зобов'язаний подати до суду
заяву про визнання спадщини
відумерлою. Заява про визнання
спадщини відумерлою подається після
спливу одного року з часу відкриття
спадщини. Спадщина, визнана судом
відумерлою, переходить у власність
територіальної громади за місцем
відкриття спадщини.

Правила статті 1277 Цивільного
Кодексу України про відумерле майно
застосовуються також до спадщини, від
дня відкриття якої до набрання
чинності цим Кодексом спливло не менше
одного року.

У разі відкриття спадщини до 1
січня 2004 року застосовується чинне на
той час законодавство, зокрема
відповідні норми ЦК Української РСР.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом
відкриття спадщини визнається день
смерті спадкодавця, а при оголошенні
його померлим - день зазначений в ст. 21
цього Кодексу.

Як встановлено судом, спадщина
після смерті відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1
року, тобто до 1 січня 2004 року, а тому
необхідно застосовувати норми ЦК УРСР
1963 року.

Місцевий суд вірно врахував, що
ЦК УРСР не передбачав можливості
визнання спадщини відумерлою.

Положенням ст.137 ЦК УРСР 1963 року
передбачено, що майно, яке не має
власника або власник якого
невідомий(безхазяйне майно), надходить
у власність держави за рішенням
виконавчого комітету районної, міської
Ради народних депутатів, винесеним за
заявою фінансового органу.

Проте заява про визнання майна
безхазяйним, відповідно до наведеної
норми, не заявлялася.

Згідно статей 550,555 ЦК УРСР
спадкове майно за правом спадкоємства
переходить до держави у випадку: 1) якщо
спадкодавець все майно або частину
його заповідав державі; 2) якщо у
спадкодавця немає спадкоємців ні за
законом, ні за заповітом; 3) якщо всі
спадкоємці відмовились від спадщини; 4)
якщо всі спадкоємці позбавлені права
спадкування (статті 528 і 534 цього
Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців
не прийняв спадщини.

Отже, якщо спадщина відкрилась
до 1 січня 2004 року, а у спадкодавця немає
спадкоємців ні за законом, ні за
заповітом, то держава вважається такою,
що завжди прийняла спадщину і до
спірних правовідносин не може бути
застосовано положення ст. 1275 ЦК, який
набрав законної сили з 2004 року.

Доводи апелянта колегія суддів
вважає безпідставними.

Так пунктом 5 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України на який
посилається і апелянт передбачено, що
правила книги шостої Цивільного
кодексу України застосовуються також
до спадщини, яка відкрилася, але не була
прийнята ніким із спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом. Проте
це не впливає на вирішення спору так, як
її положення стосується прав та
обов'язків спадкоємців, а не держави.

За таких обставин, колегія суддів
не вбачає підстав для скасування
рішення суду, ухваленого з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 303,307,308,315 ЦПК
України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційну скаргу Лисогірської
сільської ради Первомайського району
Миколаївської області - відхилити.

Рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 28 травня 2014 рокузалишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Судді: