Номер провадження № 22-ц/785/1528/14
Головуючий у першій інстанції Гайда-Герасименко О.Д.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючої судді Процик М.В.,

суддів Гірняк Л.А., Заїкін А.П.,

при секретарі Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білгород -Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 листопада 2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків у розмірі 5000 грн. і про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 грн. Позивач посилався на те, що відповідач із хуліганських мотивів раптово наніс йому удар кулаком в обличчя, через що він змушений був лікуватися, витрачати значні кошти на лікування та обстеження, і що через таку поведінку відповідача він переніс сильний стрес.

Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на відсутність вини, на тривалу та неправомірну поведінку позивача.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 листопада 2013 року позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволена частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму матеріального збитку у розмірі 2500 грн. та моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду від 20 листопада 2013 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, та на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Проти апеляційної скарги заперечує ОСОБА_2, який рішення суду не оскаржив.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної

скарги в межах оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з наступних підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п.1,2,3,4 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у вищевказаному розмірі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв неправомірно, нанісши удар кулаком в обличчя позивача, що призвело до завдання позивачу тілесних ушкоджень, у зв'язку з чим останній поніс витрати на лікування та йому була завдана моральна шкода.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується частково, не погодившись в частині визначення розміру відшкодування.

Право особи на відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок порушення її прав передбачено ст.ст.22-23 ЦК України.

За правилами ст.ст.1166,1195 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала; Фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю придбання ліків тощо.

У відповідності до ст.ст.1167-1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, та може бути відшкодована одноразово.

Із матеріалів справи та із дослідженої апеляційним судом кримінальної справи № 49587113-к вбачається, що органами досудового слідства було звинувачено ОСОБА_3 у тому, що він 09 лютого 2010 року о 23 год., знаходячись в фойє Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області в стані алкогольного сп'яніння, порушуючи громадський порядок, безпричинно із хуліганських спонукань наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_2, спричинивши йому тілесні ушкодження. Відповідача було звинувачено у вчиненні злочину, передбаченого ст.296 ч.1 КК України, проте у зв'язку з закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 квітня 2013 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрито. (а.с.4) За висновком судмедексперта № 505692-10 від 07 вересня 2011 року у ОСОБА_2 встановлено такі ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, крововилив в м'які покрови голови, можливо завдані тупим предметом, не виключено при нанесенні удару кулаком руки в область голови, можливо 09.02.2010р., зазначені ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Діагноз: перелом тім'яної кості об'єктивно не підтверджено клінічними даними, а тому при визначенні ступіню тяжкості тілесних ушкоджень експертом не враховувався.(а.с.119-120) За наданим виписним епікризом позивач проходив лікування в Білгород-Дністровській районній лікарні в період з 11 лютого 2010 року по 05 березня 2010р. та йому призначалось лікування: внутрівенна інфузійна терапія (L-лизин-есцилат, пірацетам, еуфілін, діакарб, магній сульфат тощо), рекомендовано комп'ютерну томографію головного мозку. (а.с.43) За випискою із медичної карти стаціонарного хворого позивач лікувався в Одеській обласній клінічній лікарні з 12 березня по 23 березня 2010р., та йому призначалось лікування ( L-лізин-есцилат вв, нейробіон, екстракт алоє тощо), рекомендовано продовжити лікування. (а.с.44,104) Відповідно до призначеного лікування позивачем понесені витрати на оплату ліків у сумі 1274 грн.57 коп. та витрати на оплату комп'ютерної томографії головного мозку у сумі 400 грн., а всього понесені витрати у сумі 1674 грн.57 коп.(а.с.6-9) Майнові збитки пов'язані з лікуванням позивача підлягають відшкодуванню відповідачем у зазначеній сумі.

Разом з тим, колегія суддів вважає неможливим відшкодувати позивачу благочинні внески за квитанціями на загальну суму 180 грн., оскільки вони є добровільною пожертвою. (а.с.5) У решті факт понесення майнових збитків документально нічим не підтверджено. Законні підстави для відшкодування позивачу витрат на придбання залізничних квитків вартістю 1600 грн. не вбачається, і їх вартість судом не стягувалась.

За змістом ст. 23 ч.3 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач переніс фізичний біль у зв'язку з ушкодженням здоров'я, завданого відповідачем. Для поновлення свого стану здоров'я позивач вимушений був лікуватися, проходити обстеження, тобто вживати додаткові заходи для організації свого життя.

Разом з тим встановлено, що відповідач є інвалідом 2 групи, місячний розмір його доходів складає 1049 грн. (а.с.80,93,112) Між сторонами тривалий час існують конфліктні стосунки через здійснення самочинного будівництва з боку сім'ї позивача, що призвело до часткового руйнування даху житла цивільної сім'ї відповідача.(а.с.123-127) За свідченням допитаних в кримінальній справі очевидців-свідків (працівників міліції) ОСОБА_4 і ОСОБА_5 09 лютого 2010 року в фойє Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області обидві сторони сварились між собою, ображали один одного, і в наступному відповідач наніс удар правою рукою в область голови позивача.(а.с.121-122) Відтак, поведінка позивача в момент нанесення йому удару не була бездоганною. Враховуючи викладене, на засадах розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди слід визначити у сумі 1000 грн.

Доводи відповідача про те, що його слід вважати невинним, оскільки вирок суду не виносився не можуть братися до уваги, оскільки згідно з матеріалами кримінальної справи відповідач в процесі розслідування не заперечував самого факту нанесення удару позивачу. (а.с.117-118) Причинно-наслідковий зв'язок між завданою травмою та понесеними витратами на лікування, наявність якого заперечує відповідач, вбачається із вищенаведених виписки із епікризу та виписки із медичної карти позивача. Факту придбання позивачем медичних препаратів для лікування виразки та гастриту у врахованих квитанціях не вбачається.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні.

Керуючись ст. ст. 303,307ч.1п.3,309,313-314,316-317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 листопада 2013 змінити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (прож. в АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (прож. в АДРЕСА_2) відшкодування матеріальних збитків у сумі 1674 грн. 57 коп., відшкодування моральної шкоди у сумі 1000 грн., а всього стягнути 2674 грн. 57 коп.

У решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: А.П. Заїкін Л.А. Гірняк