Справа № 691/1347/14-ц
Провадження № 2/691/466/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
14 жовтня 2014 року Городищенський
районний суд Черкаської області
судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Городище цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Цвітківської селищної ради
Городищенського району, Черкаської
області, за участі у справі третьої
особи - Реєстраційної служби
Городищенського районного управління
юстиції у Черкаській області, про
встановлення факту спільного
проживання зі спадкодавцем більше
п'яти років та визнання права власності
на земельні ділянки в порядку
спадкування за законом,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про
встановлення факту спільного
проживання зі спадкодавцем більше
п'яти років та визнання права власності
на земельні ділянки в порядку
спадкування за законом.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилається на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_2, якому на
день смерті належало нерухоме майно:
житловий будинок по АДРЕСА_1
Городищенського району, Черкаської
області, та земельні ділянки,
розташовані за цією ж адресою. ОСОБА_2
рідні не мав, але через похилий вік та
хвороби потребував допомоги та
догляду, а він, після одруження в 2007
році, мав потребу у житлі і з цих
підстав він та ОСОБА_2 вирішили
проживати разом та вести спільне
господарство. Фактично з 2007 року він
здійснював догляд за ОСОБА_2 22.05.2009 року
між ним та ОСОБА_2 був укладений
спадковий договір. 23.08.2013 року у
приватного нотаріуса Городищенського
РНО був внесений запис до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
згідно з яким він став власником
будинку по АДРЕСА_1 Городищенського
району, Черкаської області, який до дня
смерті належав ОСОБА_2 Відомості про
земельні ділянки до спадкового
договору внесені не були. 08.11.2012 року
він звернувся до нотаріуса, щоб
отримати свідоцтво про право на
спадщину за законом на вищевказані
земельні ділянки, проте йому було
відмовлено, оскільки у нього відсутнє
рішення суду про факт спільного
проживання з померлим більше п'яти
років, а тому свідоцтво про право на
спадщину не може бути видане.

Враховуючи викладене, просив суд
визнати, що він та ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, починаючи з 2007 року
по ІНФОРМАЦІЯ_4 року, проживали однією
сім'єю та вели спільне господарство;
визнати за ним право власності, в
порядку спадкування за законом після
ОСОБА_2, на земельні ділянки: для
ведення особистого селянського
господарства, розташовану по АДРЕСА_1
Городищенського району, Черкаської
області, площею 0,1041 га; для будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
розташовану по АДРЕСА_1
Городищенського району, Черкаської
області.

В судовому засіданні, позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
в повному обсязі.

Представник відповідача - Цвітківської
селищної ради Городищенського району в
судове засідання не з'явився по
невідомій суду причині, хоча про день,
час та місце слухання справи був
повідомлений завчасно та належним
чином, про що свідчать повідомлення про
отримання судових повісток.

Представник третьої особи - РС
Городищенського РУЮ в судове засідання
не заявився, але в матеріалах справи
мається лист, в якому він просить
справу слухати без його участі, проти
задоволення позовних вимог не
заперечував.

З огляду на вище викладене, зі згоди
позивача, керуючись положеннями ст. 224
ЦПК України, суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи.

Суд, вислухавши позивача та його
представника, свідків, які підтвердили
той факт, що дійсно позивач ОСОБА_1
проживав з ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, однією сім'єю по
АДРЕСА_1 Городищенського району,
Черкаської області, понад п'ять років,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов не достатньо обґрунтований, а
тому підлягає до часткового
задоволення.

Відповідно до чинного законодавства,
судом розглядаються справи про
встановлення фактів, якщо згідно з
законом вони породжують юридичні
наслідки, тобто від них залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян.
Наведений у ст. 256 ЦПК України перелік
фактів, які встановлюються судом, не є
вичерпними. За наявності відповідних
умов, суд може встановлювати й інші
факти, що мають юридичне значення.

Однією із позовних вимог позивача
ОСОБА_1 є встановити факт, що він,
проживав однією сім'єю з ОСОБА_2, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що йому
необхідно для виникнення особистих
майнових прав, а саме: реалізації своїх
спадкових прав. Згідно з положення пп.2
п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 року «Про судову
практику у справах про спадкування» до
спадкоємців четвертої черги належать
не лише жінка (чоловік), які проживали
однією сім'єю зі спадкодавцем без
шлюбу, таке право можуть мати також
інші особи, якщо вони спільно проживали
зі спадкодавцем, були пов'язані
спільним побутом, мали взаємні права та
обов'язки.

Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Факт спільного проживання позивача
ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім'єю
підтверджується наявними доказами у
справі, зокрема: довідками виконавчого
комітету Цвітківської селищної ради
від 25.07.2014 року № 309 та від 06.08.2014 року №
322.

Крім того, факт проживання однією
сім'єю позивача із померлим ОСОБА_2, в
судовому засіданні підтвердили свідки
ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Таким чином, позов у цій частині є
обґрунтованим та підтвердженим
належним чином доказами, а тому його
слід задоволити та встановити факт, що
має юридичне значення, а саме: що ОСОБА_1
проживав з ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, однією сім'єю з 2007
року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року до дня смерті
останнього.

Щодо вимог в частині визнання права
власності на спадкове майно після
ОСОБА_2, то в цій частині позов до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив
про відмову від неї.

Відповідно до пп. 2 п. 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», свідоцтво
про право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до п. 3.1 Листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування», визнання права
власності на спадкове майно в судовому
порядку є винятковим способом захисту,
що має застосовуватись, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку.

Окрім того, Вищий спеціалізований суд
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, у своєму листі від
16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» (п. 3.5.) звертає увагу на те,
що у справах про спадкування права
власності на нерухоме майно, суди не
повинні задовольняти позовні вимоги
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом чи за заповітом
за відсутності спору між спадкоємцями
стосовно спадщини, оскільки реалізація
прав позивачів має інший механізм,
зокрема: звернення до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, встановлення факту
постійного проживання спадкоємця
разом із спадкодавцем тощо.

Як вбачається з позицій учасників
процесу, спору щодо права позивача
ОСОБА_1 на спадкування після ОСОБА_2,
немає. Єдиною підставою для відмови
позивачу нотаріусом у отриманні
свідоцтва про право на спадщину була
відсутність підтвердження того, що він
проживав зі спадкодавцем однією сім'єю
більше п'яти років, тому оскільки судом
вимоги щодо встановлення факту такого
проживання задоволені, у позивача
немає перешкод для оформлення своїх
спадкових прав у нотаріальному
порядку.

На підставі наведеного та керуючись
пп.2 п. 21, пп. 2 п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування», Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
«Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення», Листом Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування», ст. 3 СК України,
ст. ст. 1264, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 13, 57,
60, 209, 212, 214, 215, 224, 256 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

позов задоволити частково. Встановити
факт, що має юридичне значення, а саме:
що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований
АДРЕСА_2, житель АДРЕСА_1, проживав з
ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року,
однією сім'єю та вів спільне
господарство з 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_4
року, до дня смерті останнього.

В іншій частині позову, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення, воно
може бути оскаржене в загальному
порядку до апеляційного суду
Черкаської області, через
Городищенський районний суд, шляхом
подачі апеляційної скарги, в 10-ти
денний строк, з дня проголошення
рішення. У даному разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватись з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Позивач може оскаржити заочне рішення
до апеляційного суду Черкаської
області, через Городищенський районний
суд, шляхом подачі апеляційної скарги,
в 10-ти денний строк, з дня його
проголошення.

Суддя В. О. Черненко