Справа № 249/6718/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 лютого 2014 р.
м.Шахтарськ

Шахтарський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

головуючого
Стріжакової Г.В.

при секретарі
Долинській Я.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Шахтарську справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів про визнання осіб такими,
що втратили право користування
житловим приміщенням. Позовні вимоги
мотивував тим, що на праві приватної
власності позивачу належить житловий
будинок АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 13.08.1985 року, який
посвідчено державним нотаріусом
Шахтарської державної нотаріальної
контори. Відповідачі є синами позивача
та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1,
але ОСОБА_2 більше 14 років, а ОСОБА_3
більше 12 років за місцем реєстрації не
проживають. Реєстрація в належному
позивачеві на праві власності
житловому будинку відповідачів,
суттєвим чином звужує права позивача
на володіння, користування та
розпорядження. Позивачу доводиться
платити за комунальні послуги ще за
двох осіб, які фактично не проживають.
Відповідачі не бажають добровільно
знятися з реєстрації за вказаною
адресою, не отримують кореспонденції
за адресою реєстрації, їх особистих
речей у будинку не має і будинком вони
не цікавляться. Просить визнати
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими,
що втратили право користування
житловим будинком АДРЕСА_1 (а.с.2).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
дав пояснення, аналогічні викладеним у
позові, додатково пояснив, що у жовтні
2001 року, посварившись з дружиною,
поїхав до м. Торез, там проживав. 02.01.2002
року розлучився з дружиною. Наприкінці
лютого - початку березня 2002 року
повернувся до будинку АДРЕСА_1, там
ніхто не проживав, будинок не
опалювався. З березня 2002 року
відповідачі жодного разу не з'являлися
в спірному будинку і не виявляли
бажання там проживати, там відсутні їх
речі, вони не отримують за вказаною
адресою кореспонденцію. ОСОБА_3
приходив один раз з приводу смерті
бабусі, ОСОБА_2 одного разу приходив з
проханням забрати залізний бак.
Позивач не чинив перешкоди
відповідачам у користуванні будинком,
а відповідачі не виявляли наміру
користування даним будинком. Позивач
не може здійснити виписку вугілля,
оскільки у зв'язку із реєстрацією за
вказаною адресою відповідачів він
зобов'язаний надати довідки щодо
неотримання ними вугілля, відповідачі
таких довідок йому не надають. Просив
позов задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав,
додатково пояснив, що перестав
проживати в будинку АДРЕСА_1 ще до 2002
року. Років 8 назад намагався зайти до
будинку, але не зміг зайти, оскільки
всередині нікого не було, дивився на
будинок здалеку, там двері були
зачинені, у двір не заходив. В будинку
АДРЕСА_1 проживати не бажає. На зняття з
реєстрації не згоден.

Відповідач ОСОБА_3 повідомлений
належним чином про час і дату судового
розгляду, в судове засідання не
з'явився, причин неявки не повідомив,
заяви про відкладення розгляду справи
не подавав (а.с.28).

Вислухавши позивача, відповідача,
свідків, дослідивши матеріали справи,
судом фактично встановлено, що згідно з
договором купівлі-продажу від 13.08.1985
року ОСОБА_1 купив житловий будинок з
надвірними спорудами за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.3), його право власності
зареєстровано в БТІ м. Тореза у
встановленому законом порядку (а.с.6,14).

В будинку за адресою: АДРЕСА_1
зареєстровані: позивач ОСОБА_1,
відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 (а.с.7, 16,17). В
депутатському зверненні ОСОБА_4 від
08.11.2013 року, зазначено, що депутатом
проведено обстеження сім'ї заявника і
встановлено, що ОСОБА_1 мешкає в
АДРЕСА_1, з ним зареєстровані: ОСОБА_3,
який з 1999року за вказаною адресою
фактично не проживає, ОСОБА_2, який з 2001
року фактично але участі у веденні
домашнього господарства і підтримці
житлового будинку не приймають, ще
підтверджують свідки (а.с.21);

Ухвалою Шахтарського міськрайонного
суду від 28.10.2013 року по справі № 249/6245/13-ц
знято арешт з нерухомого майна, яке
належить ОСОБА_1: будинку АДРЕСА_1.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що останні
7 років мешкає у будинку АДРЕСА_3, є
сусідкою позивача. Він мешкає за
адресою АДРЕСА_1 разом із новою
дружиною. Його синів там жодного разу
за сім років не бачила.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що останні
20 рік проживає в будинку АДРЕСА_2
по-сусідству з позивачем. Останні років
10 синів позивача не бачив за місцем
мешкання позивача.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
своєю волею, незалежно від волі інших
осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. Відповідно до ст.ст.319,321 ЦК
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.383 ЦК України будинок
використовується власником для
власного проживання та проживання
членів його сім'ї.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право користування
цим житлом відповідно до закону (ч.1).
Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом (ч.2).

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачі як сини та члени сім'ї
власника були зареєстровані у спірному
будинку, що належить позивачу на праві
власності. Відповідачі виїхала з
будинку, забрали свої документи, речі.
Відповідачі без поважних причин не
проживають у даному будинку тривалий
час, більше одного року, участі в оплаті
житлово-комунальних послуг не
приймають.

Судом не встановлено будь-яких
обставин, які б свідчили, що позивач
своїми діями заважав праву проживання
відповідачів у будинку, що позивач
змусив відповідачів залишити житлове
приміщення, переїхати. Не встановлено
будь-яких домовленостей між позивачем
та відповідачами стосовно подальшого
проживання відповідачів у даному
будинку.

Таким чином, у судовому засіданні
знайшов підтвердження факт
відсутності відповідачів за місцем
своєї реєстрації без поважних причин
понад 1 рік, що підтверджено
дослідженими матеріалами справи,
поясненнями свідків, тому вимоги
позивача про визнання відповідачів
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням, підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст.316,317,319,321,383, ч.2 ст.405 ЦК
України, ст.ст.3,10,11,15,60,79,88,197, 209,
210,212,214,215,223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5, такими, що втратили право
користування жилим приміщенням,
розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Г.В. Стріжакова