АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4900/14 Справа № 208/409/13- ц Головуючий у 1 й інстанції - Ричка С. О. Доповідач - Бараннік О.П.
11 вересня 2014 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2014 рік вересень 11 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Колодяжної Н.Є., Лисичної Н.М.,

при секретарі - Білоус А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 лютого 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал», третя особа Дніпродзержинська міська рада, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що 01.10.2010 року він був прийнятий на посаду першого заступника генерального директора Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» ( далі по тексту КВП ДМР «Міськводоканал»), про що тимчасово виконуючим обов'язки генерального директора підприємства видано наказ № 121-п від 28.10.2010 року.

28.10.2010 року позивача ознайомлено з посадовою інструкцією, затвердженою тимчасово виконуючим обов'язки генерального директора підприємства та погодженою з заступником генерального директора з кадрових питань, начальником служби охорони праці, начальником юридичного відділу підприємства.

В трудовій книжці позивача, яку йому до сих пір не повернуто, було зроблено відповідну відмітку, а начальником відділу кадрів - направлено письмове повідомлення до Центрального Дніпродзержинського відділення ДОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» про необхідність випуску пластикової картки позивачеві, як працівникові КВП ДМР «Міськводоканал», після чого він приступив до виконання своїх обов'язків, у зв'язку з чим з 01.11.2010 року щоденно знаходився на своєму робочому місці відповідно до внутрішнього трудового розпорядку КВП ДМР «Міськводоканал».

Однак, не дивлячись на це, ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.11.2010 року по справі № 2-а-2458/10 в порядку статей 117 та 118 КАС України за заявою Дніпродзержинської міської ради було вжито заходів забезпечення адміністративного позову у вигляді зупинення дії наказу тимчасово виконуючого обов'язки генерального директора КВП ДМР «Міськводоканал» № 121-п від 28.10.2010 року про прийняття позивача на роботу, з підстав чого з 22.11.2010 року позивача на його робоче місце не допускали.

В подальшому, постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 грудня 2010 року дії виконуючого обов'язки генерального директора Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» ОСОБА_4 відносно прийняття наказу № 121-п від 28.10.2010 року про прийняття позивача на роботу та затвердження посадової інструкції першого заступника генерального директора «Міськводоканал», затвердженої 28 жовтня 2010 року визнано противоправними і цією ж постановою наказ № 121-п від 28.10.2010 року скасовано.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2012 року постанова Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 27.12.2010 року у справі № 2а-2458/10 скасована і провадження по справі закрито.

Таким чином, посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що і на даний момент відповідач його до виконання трудових обов'язків не допускає, позивач вимушений був звернутись з даним позовом до суду, в якому просив поновити його на роботі та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 140 853 гривень 50 копійок.

Неодноразово уточнюючи та доповнюючи свої позовні вимоги, позивач остаточно просив постановити рішення, яким поновити його на посаді першого заступника генерального директора комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал», зобов'язати комунальне виробниче підприємство Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» допустити його до роботи та стягнути з Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 190 055 гривень 75 копійок і моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 20 000 гривень.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 липня 2013 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету позову залучена Дніпродзержинська міська рада.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 лютого 2014 року позивача поновлено на роботі на посаді першого заступника генерального директора Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» і на його користь з Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» стягнута середня заробітна плата за час вимушеного прогулу у розмірі 190 055 гривень 75 копійок та моральна шкода у розмірі 5 000 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Комунальне виробниче підприємство Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал», посилаючись на те, що прийняте судом першої інстанції рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, просило рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити повністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції в частині поновлення позивача на роботі на посаді першого заступника генерального директора Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» - залишенню без змін, а в частині стягнення на його користь з Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у розмірі 190 055 гривень 75 копійок і моральної шкоди у розмірі 5 000 гривень - зміні, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом постановив рішення про поновлення позивача на роботі на посаді першого заступника генерального директора Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал».

Доводи Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» про допущені позивачем порушення норм трудового права при прийнятті його на роботу, не можуть бути взяті до уваги, оскільки як видно з матеріалів справи ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2012 року постанова Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 грудня 2010 року по справі № 2а-2458/10 за позовом Дніпродзержинської міської ради до Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал», якою дії виконуючого обов'язки генерального директора комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» ОСОБА_4 відносно прийняття наказу № 121-п від 28.10.2010 року «Про прийняття на роботу ОСОБА_2.» та затвердження посадової інструкції першого заступника генерального директора «Міськводоканал», затвердженої 28 жовтня 2010 року визнано противоправними та скасовано наказ № 121-п від 28.10.2010 року «Про прийняття ОСОБА_2 на роботу» - скасовано, а провадження по справі закрито /Том № 1, а.с. 46 ; Том № 2, а.с. 86 - 87/.

Крім того, як вбачається з наказу № 441-к від грудня 2013 року /Том № 2, а.с. 90/, винесеного на підставі заочного рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 31 жовтня 2013 року у справі № 208409/13, яке хоча в послідуючому і було скасовано ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 грудня 2013 року /Том № 1, а.с. 166 - 176, 190 - 191/, наказ від 17 листопада 2010 року № 410/3-к про скасування наказу № 121-п від 28.10.2010 року «Про прийняття на роботу» ОСОБА_2, першого заступника генерального директора, також було скасовано.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду і доводи Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» про те, що у період з 10.11.2010 року по 17.03.2014 року депутат Дніпродзержинської міської ради ОСОБА_2 працював заступником директора по загальним питанням ТОВ «Дніпродзержинськвторсировина», оскільки як видно з довідки від 08.09.2014 року № 4, наданої на виконання ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області «Про витребування доказів» від 26.06.2014 року ОСОБА_2 з 01 листопада 2010 року був звільнений згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням відповідно наказу № 08-к / Том № 2, а.с. 88/.

В той же час, ухвалюючи рішення суду про стягнення на користь позивача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу суд першої інстанції виходив з кількості календарних днів вимушеного прогулу, які за підрахунком суду першої інстанції склали 985 днів, з чим погодитись не можливо, оскільки за вказаний період і з чим сторони погодились також, кількість робочих днів, тобто з 17.11.2010 року по 07.09.2012 року, та з 10.12.2012 року по 31.10.2013 року, склала 676, а з врахуванням розміру середньоденної заробітної плати, яка становить 257 гривень 27 копійок , розмір заробітної плати який підлягає стягненню на користь позивача складає 173 914, 52 грн., в зв'язку з чим рішення суду у цій частині підлягає зміні шляхом зменшення стягнутої на користь позивача суми у розмірі 190 055 гривень на 173 914 гривень 52 копійки / із розрахунку ділення розміру заробітної плати, яка була нарахована у листопаді 2010 року у сумі 3 087, 27 грн. на 12 робочих днів = 257 гривень 27 копійок, що складає розмір середньоденної заробітної плати , Том № 1 , а.с. 22/.

Що стосується розміру стягнутої з Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» на користь позивача моральної шкоди, то з врахуванням встановлених обставин по справі судова колегія вважає, що зазначений розмір моральної шкоди не може перевищувати 500 гривень, у зв'язку з чим стягнутий розмір моральної шкоди також підлягає зміні шляхом зменшення стягнутого на користь позивача розміру моральної шкоди у сумі 5 000 гривень до 500 гривень.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, п. 1 ст. 309, 313 - 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 лютого 2014 року в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі на посаді першого заступника генерального директора Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» - залишити без змін.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 лютого 2014 року в частині стягнення з Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди змінити.

Стягнути з Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 173 914 гривень 52 копійок.

Стягнути з Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 500 гривень.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але на нього може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: