Номер провадження № 22-ц/785/1114/14
Головуючий у першій інстанції Кравець
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі головуючого
Гончаренко В.М.

суддів Короткова
В.Д.,Калараш А.А.

з участю секретаря
Грубіян Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування
документів за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Тарутинського
районного суду Одеської області від 25
квітня 2013 року, -

встановила:

25.10.2012 року позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, посилаючись на
те, що 12.07.2012 року рішенням
Тарутинського районного суду Одеської
області визнано за ним право власності
на земельну ділянку, площею 6,59 га,
розташовану на території Серпневської
селищної ради, що належала його батьку,
ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на
підставі сертифікату на право на
земельну частку (пай).

Відповідно до довідок з відділу
Держкомзему в Тарутинському районі
Одеської області, право його батька на
вказану земельну ділянку посвідчено
саме вищевказаним сертифікатом. Але
коли він, після отримання рішення суду,
звернувся до Серпневської селищної
ради, щоб узаконити свої права на цю
землю та розпочати процес оформлення
державного акту на право приватної
власності на землю, виявилось, що
державний акт на ім'я його батька вже
видавався та йому присвоєно серію ЯА та
№ 159738.

Про існування цього акту йому було не
відомо.

Відділ Держкомзему у Тарутинському
районі Одеської області на його запит
надав відомості про існування,
сертифікату.

27.07.2012 року в черговому номері
районної газети «Знамя труда», на
останній сторінці він помітив
оголошення, де зазначено, що знайдено
державний акт на право приватної
власності на землю на ім'я його батька
ОСОБА_4, серія ЯА та № 159738, та
пропонувалось звернутися за
отриманням цього акту за телефоном
НОМЕР_1. Також було зазначено, що особа,
яка знайшла акт поверне його за
винагороду.

09.08.2012 року він звернувся із заявою до
Тарутинського районного відділу МВС
України в Одеської області, в якій
вимагав повернути держаний акт на
право приватної власності на належну
земельну ділянку.

Але постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи від 17.08.2012 року
йому відмовлено в задоволені вимог та
рекомендовано звернутись до суду.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Тарутинського районного суду
Одеської області від 25 квітня 2013 року
позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, вважаючи,
що вищезазначене рішення суду
постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить про його скасування.

Заслухавши доповідача, заперечення на
доводи апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність i
обґрунтованість рішення суду першої
iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги,
колегія суддів вважає за необхідне її
відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
державний акт на право приватної
власності на землю на ім'я батька
позивача, ОСОБА_4, серія ЯА та № 159738,
знаходиться у відповідача ОСОБА_3

Дана обставина підтверджується
постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи від 17.08.2012 року
(а.с.24), згідно якої відповідач ОСОБА_3
стверджував, що він приблизно на
початку серпня 2012 року знайшов у себе
на роботі державний акт на земельну
ділянку на ім'я ОСОБА_4

По даному факту, для отримання
винагороди за знахідку, він звернувся
в районну газету «Знамя труда», однак з
даного питання до нього не зверталися.

Таким чином, доводи апеляційної скарги,
що відповідач є неналежним, не
обґрунтовані, оскільки в матеріалах
про відмову в порушенні кримінальної
справи саме відповідач ОСОБА_3
зазначав, що на початку серпня 2012 року
знайшов у себе на роботі державний акт
на ім'я ОСОБА_4 та у зв'язку з цим
звернувся з об'явою до газети про
повернення за винагороду, однак ніхто
до нього з цього приводу не звертався.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, позивач
є власником державного акта на землю.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.69 ЦПК України кожна
особа зобов'язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених ст.61 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи,
судом першої інстанції надано повну та
об»єктивну оцінку правовідносинам, які
виникли між сторонам.

При цьому, доводи скарги та матеріали
справи не дають підстав вважати, що
судом при розгляді даної справи
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
передбачені статтями 309 ЦПК України, як
підстави для скасування рішення.

Таким чином, приведені в апеляційній
скарзі доводи не можуть бути прийняті
до уваги, оскільки вони зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці та
особистого тлумачення скаржником норм
права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти і відповідні їм правовідносини,
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв"язок
доказів у їх сукупності, колегія
суддів приходить до висновку про

законність та обґрунтованість рішення
ухваленого по даній справі та
відсутність підстав до його
скасування.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1.ч.1 ст.314
ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тарутинського районного суду
Одеської області від 25 квітня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий

В.М.Гончаренко

Судді:

В.Д.Коротков

А.А.Калараш

.