АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Яремка В.В., Височанської Н.К.

секретаря: Лисак О.А.

за участю: представників позивача
- ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3,
представників відповідача - ОСОБА_4,
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6, інтереси якої представляють
ОСОБА_2, ОСОБА_1, до ОСОБА_3, третя особа -
Новоселицька державна нотаріальна
контора про встановлення нікчемності
заповіту, за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Новоселицького
районного суду Чернівецької області
від 30 жовтня 2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2013 року позивач ОСОБА_6
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3
про встановлення нікчемності заповіту,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
у с. Маршинці Новоселицького району
Чернівецької області померла її мати -
ОСОБА_7, після смерті якої залишилось
спадкове майно - житловий будинок із
земельною ділянкою, що розташований по
АДРЕСА_1. За життя, а саме 04 травня 2012
року, мати склала заповіт, за умовами
якого все своє майно, що буде належати
їй на день смерті, заповіла відповідачу
ОСОБА_3. Даний заповіт посвідчений
секретарем Маршинецької сільради та
зареєстрований в реєстрі за № 99.

Вказувала на т е, що вказаний заповіт є
нікчемнім, оскільки був складений із
порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, а саме з порушенням

________________________________________________________________________
________________________________________________________

№22ц-114/14 Головуючий у 1 інстанції:
Оленчук І.В.

Категорія: 37
Доповідач: Литвинюк І.М.

2

вимог щодо місця та форми посвідчення
заповіту, оскільки у вступній частині
та посвідчувальному написі заповіту
місце складання зазначено «село
Маршинці Новоселицького району
Чернівецької області», однак, як
вбачається із змісту самого заповіту,
фактично складання заповіту
відбувалося у Новоселицькій
Центральній районній лікарні.

Зазначала, що посвідчення такого
заповіту секретарем виконавчого
комітету Маршинецької сільської ради
здійснено з перевищенням повноважень,
оскільки секретар не мав права
посвідчувати заповіт та вчиняти інші
нотаріальні дії у нотаріальному
окрузі, де діють чотири нотаріуса, а
відповідно секретар мала право діяти
лише в межах адміністративно -
територіальної одиниці с. Маршинці
Новоселицького району.

Також посилалася на те, що при
посвідченні спірного заповіту було
допущено порушення вимог щодо
вірогідності обставин, зазначених у
заповіті, порушення вимог щодо порядку
його посвідчення та вимог щодо
додержання нотаріальної таємниці.

Рішенням Новоселицького районного
суду Чернівецької області від 30 травня
2013 року позов задоволено. Визнано
нікчемним заповіт, посвідчений 04
травня 2012 року секретарем виконавчого
комітету Маршинецької сільської ради
Новоселицького району Чернівецької
області та зареєстрований в реєстрі за
№ 99.

На рішення Новоселицького районного
суду Чернівецької області від 30 жовтня
2013 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду першої
інстанції є незаконним через
невідповідність висновку суду
обставинам справи.

Посилається на те, що посвідчення
заповіту секретарем Маршинецької
сільської ради в лікарні м. Новоселиця
є формальним порушенням, яке не може
викликати сумніви ні в волевиявленні
спадкодавця, ні в повноваженнях особи,
що посвідчила заповіт.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що секретарем
виконкому Маршинецької сільської ради
було порушено порядок вчинення
нотаріальних дій, а саме остання 04
травня 2012 року посвідчила заповіт за
межами свого нотаріального округу, а
саме в приміщені Новоселицької
районної лікарні в м. Новоселиця, тобто
на адміністративній території, де
діють три приватних та один державний
нотаріус, які вповноважені діяти та
посвідчувати правочини в межах даного
нотаріального округу.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційного суду.

3

Матеріалами справи та судом
першої інстанції встановлено, що 04
травня 2012 року ОСОБА_7 склала заповіт,
за умовами якого все своє майно, де б
воно не було й з чого б воно не
складалося, заповіла ОСОБА_3.

Заповіт посвідчено секретарем
Маршинецької сільської ради
Новоселицького району Чернівецької
області.

У зв'язку з хворобою заповідача
ОСОБА_7 заповіт був посвідчений в
приміщенні Новоселицької районної
лікарні в м. Новоселиця Чернівецької
області.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
будь-яка фізична чи юридична особа має
право на звернення до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з нормами ст. 1247 ЦК України
загальними вимогами до форми заповіту
є складання заповіту у письмовій формі
із зазначенням місця та часу його
складання, заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем та посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими,
службовими особами, визначеними у
ст.ст. 1251-1252 ЦК України.

За загальним правилом заповіт
посвідчується нотаріусом. Відповідно
до ст.1251 ЦК України та ст. 37 Закону
України «Про нотаріат», якщо в
населеному пункті немає нотаріуса,
заповіт, крім секретного, може бути
посвідчений уповноваженою на це
посадовою, службовою особою
відповідного органу місцевого
самоврядування і реалізується це право
на території відповідної ради,
оскільки повноваження органу
місцевого самоврядування поширюються
на відповідну
адміністративно-територіальну
одиницю.

За змістом п.1.2 Порядку вчинення
нотаріальних дій посадовими особами
органів місцевого самоврядування,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України № 3306/5 від 11 листопада
2011 року, нотаріальні дії вчиняють
посадові особи, на яких за рішенням
відповідного органу місцевого
самоврядування покладено вчинення цих
дій.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.13-1 Закону
України «Про нотаріат» нотаріальний
округ - територіальна одиниця, в межах
якої нотаріус здійснює нотаріальну
діяльність і в межах якого знаходиться
державна нотаріальна контора, в якій
працює державний нотаріус, або робоче
місце (контора) приватного нотаріуса.
Нотаріальні округи визначаються
відповідно до
адміністративно-територіального
устрою України. Нотаріус не вправі
здійснювати нотаріальну діяльність за
межами свого нотаріального округу, за
винятком заміщення інших нотаріусів у
випадках, передбачених цим Законом.

В порушення вищезазначеної норми
закону, нотаріальна дія щодо
посвідчення заповіту ОСОБА_7, яка
проживала в АДРЕСА_1, вчинена
секретарем Маршинецької сільської
ради Новоселицького району Арсеній
Т.В. поза межами її нотаріального
округу.

4

З огляду на викладене, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що секретар виконкому
Маршинецької сільської ради Арсеній
Т.В. на час складання та підписання
заповіту ОСОБА_7 в м. Новоселиця
Чернівецької області була особою, яка
мала повноваження на здійснення
нотаріальних дій на території
Маршинецької сільської ради.

Таким чином, оскільки
повноваження на вчинення нотаріальних
дій секретарем Маршинецької сільської
ради поширювалися лише на територію
Маршинецької сільської ради, вказана
особа неправомірно посвідчила заповіт
ОСОБА_7 на території м. Новоселиця, де
діють три приватних та один державний
нотаріус, які вповноважені діяти та
посвідчувати правочини в межах даного
нотаріального округу. а тому
посвідчення заповіту є незаконним.

За змістом ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1257 ЦК
України заповіт, складений особою, яка
не мала на це права, а також заповіт,
складений з порушенням вимог щодо його
форми та посвідчення, є нікчемним.

У відповідності до роз'яснень,
викладених у п. 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування» № 7
від 30 травня 2008 року, заповіт, складений
з порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, згідно із частиною першою
статті 1257 ЦК України є нікчемним та
відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України не
потребує визнання його недійсним.

Відповідно до п. 5 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» N 9 від 06 листопада 2009 року
вимога про встановлення нікчемності
правочину підлягає розгляду в разі
наявності відповідного спору.

Таким чином, звернутися з вимогою
про встановлення нікчемності
правочину позивач вправі, якщо є спір
про наявність або відсутність такого
факту. Звернення окремо з такою
вимогою, без застосування наслідків
недійсності правочину, є правом
позивача, тому у випадку пред'явлення
такого факту вона підлягає розгляду,
власне кажучи, з констатацією в
резолютивній частині рішення факту
нікчемності правочину, або відмови в
цьому.

Даючи правову оцінку вимогам
відповідача, який спростовує позовні
вимоги позивачки, що формальні
порушення при посвідченні заповіту не
впливають на волевиявлення
заповідачки, судом обґрунтовано
визнано безпідставними, оскільки
предметом позову є встановлення
нікчемності заповіту, а не визнання
його недійсним з підстав відсутності
волевиявлення.

5

З урахуванням встановлених
обставин та зазначених норм
законодавства, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
задоволення позовних вимог про
визнання заповіту нікчемним.

Доводи апеляційної скарги
вказаних висновків не спростовують, не
містять нових фактів чи засобів
доказування, а лише зводяться до
незгоди із оцінкою обставин справи,
наданою судом першої інстанції, а тому
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 30 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: