Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №275/871/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
Седун Фаїна Василівна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів: Зарицької Г.В.,
Якухно О.М.,

при секретарі

судового засідання:
Крижанівської М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Осівецької сільської ради
Брусилівського району Житомирської
області, Управління Держземагенства в
Брусилівському районі Житомирської
області про захист прав
землекористувача,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Брусилівського районного суду
Житомирської області від 26 грудня 2013
року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Брусилівського районного
суду Житомирської області від 26.12.2013
року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Осівецької сільської ради
Брусилівського району Житомирської
області, Управління Держземагенства в
Брусилівському районі Житомирської
області про визнання незаконними:

- рішення 11 сесії 5 скликання
Осівецької сільської ради від 25.12.2006
року в частині надання дозволу на
виготовлення технічної документації
для передачі земельної ділянки у
приватну власність ОСОБА_3 площею 1,9 га
(в тому числі 0,25 га для обслуговування
будинку та 1,65 га для ведення особистого
селянського господарства;

- рішення 20 сесії 5 скликання
Осівецької сільської ради від 05.02.2008
року в частині затвердження технічної
документації та передачі у власність
ОСОБА_3 земельної ділянки площею 1,5899 га,
в тому числі 0,25 га для обслуговування
житлового будинку та 1,3399 га для ведення
особистого селянського господарства;

та про визнання недійсними :

- держаного акту серії ЯД № 559831 на
право власності на земельну ділянку з
кадастровим номером :01:002:0355
площею 0,25 га, виданого Осівецькою
сільською радою ОСОБА_3 для
обслуговування житлового будинку;

- держаного акту серії ЯД № 559832 на
право власності на земельну ділянку з
кадастровим номером :01:002:0356
площею 0,0814 га, виданого Осівецькою
сільською радою ОСОБА_3 для ведення
особистого селянського господарства;

- держаного акту серії ЯД № 559830 на
право власності на земельну ділянку з
кадастровим номером :01:002:0356
площею 1,2585 га, виданого Осівецькою
сільською радою ОСОБА_3 для ведення
особистого селянського господарства
залишено без задоволення.

В поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати зазначене рішення суду та
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги
обґрунтовує тим, що він є
землекористувачем земельної ділянки
площею 0,25 га по АДРЕСА_1, відповідно до
представлених правовстановлюючих
документів, а незаконна передача
ОСОБА_3 у приватну власність земельних
ділянок порушує його права як
суміжного землекористувача. Зокрема
зазначає, що передача земельних
ділянок у власність відповідача
відбулась шляхом затвердження
технічної документації із землеустрою,
замість передбаченого законом
оформлення проекту землеустрою для
відведення земельних ділянок; з ним як
з землекористувачем суміжної
земельної ділянки не погоджені межі
земельної ділянки; відбулась незаконна
зміна цільового призначення земельних
ділянок та незаконне вилучення частини
його земельної ділянки з предачею її у
власність відповідачу.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі
договору купівлі-продажу майнових прав
та права на завершення будівництва від
19.08.2006 р., укладеного між ОСОБА_4 (як
продавцем) та ОСОБА_2 (як покупцем),
останній набув майнові права на
завершення будівництва незавершеного
житлового будинку садибного типу
АДРЕСА_1. Незавершений будівництвом
житловий будинок розташований на
земельній ділянці площею 0,25 га,
призначеної для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
земельна ділянка не приватизована.

13.02.2008 р. ОСОБА_2 отримав свідоцтво про
право власності на житловий будинок та
надвірні будівлі по АДРЕСА_1.
Відповідно до Рішення 25 сесії 5
скликання Осівецької сільської ради
Брусилівського району від 15.05.2008 р.
позивачу надано дозвіл на виготовлення
технічної документації для передачі
земельної ділянки у приватну власність
площею 0,25 га для обслуговування
вказаного будинку. Державний акт про
право власності на вказану земельну
ділянку за гр. ОСОБА_2 у відділі
Дерземагенства у Брусилівському
районі не зареєстровано.

Рішенням 11 сесії 5 скликання Осівецької
сільської ради Брусилівського району
Житомирської області від 25.12.2006 р.
надано дозвіл на виготовлення
технічної документації земельної
ділянки для передачі у приватну
власність ОСОБА_3 земельної ділянки
площею 1,9 га для обслуговування
житлового будинку та 1,65 га для ведення
особистого селянського господарства.

Рішенням 20 сесії 5 скликання від 05.02.2008
р. затверджено технічну документацію
на земельну ділянку площею 1,5899 га та
передано її безкоштовно у власність
ОСОБА_3, в тому числі 0,25 га для
обслуговування житлового будинку та
надвірних будівель та 1,3399 га для
ведення особистого селянського
господарства та надано дозвіл на
виготовлення державного акту на
посвідчення права власності на
земельні ділянки.

Згідно державних актів серії ЯД № 559831
від 07.10.2008 р., серії ЯД № 559832 від 07.10.2008 р.,
серії ЯД № 559833 від 07.10.2008 р. на право
власності на земельну ділянку, ОСОБА_3 є
власником земельної ділянки площею 0,25
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, земельної ділянки
площею 0,0814 для ведення особистого
селянського господарства,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та
земельної ділянки площею 1,2585 га для
ведення особистого селянського
господарства с.Осівці, Брусилівського
району. На час виготовлення технічної
документації встановлено, що земельні
ділянки площею 0,25 га та 0,0814 га межують з
землями запасу сільської ради площею
0,25 га по АДРЕСА_1 та землями громадянина
ОСОБА_5

Згідно ст. 120 Земельного Кодексу
України (в редакції на час виникнення
спірних правовідносин) при переході
права власності на будівлю і споруду
право вланості на земельну ділянку або
її частину може переходити на підставі
цивільно-правових угод, а право
користування - на підставі договору
оренди.

У відповідності до положень ст.ст.
125, 126 Земельного кодексу України право
власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної
реєстрації. Право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами. Форми
державних актів затверджуються
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16 квітня 2004
р. №7 «Про практику застосування судами
земельного законодавства» при
розгляді цивільних справ суди повинні
враховувати, що з 1 січня 2002 р.
відповідно до статті 125 ЗК право
користування земельною ділянкою
виникало після одержання її власником
або землекористувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування або укладення
договору оренди, їх державної
реєстрації та встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), а з 2 травня 2009 р. у
відповідності із Законом України від 5
березня 2009 р. № 1066-VI право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.
До особи, яка придбала житловий
будинок, будівлю, споруду після 31
грудня 2003р., згідно зі ст. 377 ЦК, а з часу
внесення змін до ст. 120 ЗК Законом
України від 27 квітня 2007 року № 997-V - і
згідно зі ст. 120 ЗК, переходило право
власності на земельну ділянку, на якій
воні розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених
договором.

Згідно з пп.1.12,1.13 Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних акітв на право
вланості на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі, яка
затверджена наказом Державного
комітету України по земельних ресурсів
№ 43 від 04.05.1999 року (в редакції на час
виникнення спірних правовідносин)
складання державного акту на право
вланості на земельну ділянку або право
постійного користування земельною
ділянкою при передачі або наданні
земельних ділянок громадянам
проводиться після перенесення в натурі
(на місцевість) меж земельної ділянки
та закріплення їх довгостроковими
межовими знаками встановленого зразка
за затвердженим у встановленому
порядку проектом відведення цієї
ділянки. Складання державного акту на
право вланості на земельну ділянку або
право постійного користування
земельною ділянкою при передачі
земельної ділянки, що була раніше
надана громадянам у постійне
користування або при переоформленні
правоустановних документів на ці
земельні ділянки, проводиться після
відновлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та закріплення
їх довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка за затвердженою
відповідною технічною документацією.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Згідно ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу
України, у разі видання органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

Таким чином, підставами для визнання
акта недійсним є невідповідність його
вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу,
який видав цей акт. Також обов'язковою
умовою визнання акта недійсним є
порушення у зв'язку з прийняттям
відповідного акта прав та охоронюваних
законом інтересів позивача у справі.
Зазначені підстави складають предмет
доказування у спорі про недійсність
державного акту.

Приймаючи рішення у справі, суд першої
інстанції виходив з вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК
України, які регламентують, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підстави своїх вимог та заперечень,
крім випадків, коли мають місце
підстави звільнення від доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню.

В порушення вимог зазначених вище норм
процесуального права, позивачем та
його представником в ході розгляду
справи не надано доказів в
підтвердження своїх позовних вимог в
розумінні глави 5 ЦПК України : на час
прийняннтя оскаржуваних рішень
земельна ділянка позивачу у власніть у
встановленому порядком не
передавалась, технічна документація не
складалась, межі земельнї ділянки в
натурі на місцевості, за затвердженим
проектом відведення цієї ділянки,
перенесені (або відновлені) та
закріплені не були, кадастровий план
земельної ділянки також не складався.
Дані обствини не запречувались
представником позивача під час
апеляційного розгляду справи.

З урахуванням вищевикладеного, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що права та законні інтереси
позивача ОСОБА_2 на час прийняття
оспорюванних ним рішень Осівецької
сільської ради, видачі оспорюваних
державних актів на право вланості на
земельні ділянки на ім'я відповідача
ОСОБА_3 та проведення їх державної
реєстрації не порушені і зазначена
обставина є підставою для відмови у
задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги в частині
незаконного вилучення у позивача
частини земельної ділянки і включення
її до складу земельної ділянки
відповідача, незаконної зміни
цільового призначення земельних
ділянок є безпідставними, оскільки не
підтверджені належними доказами. Так
само, визнаються безпідставними і
доводи апеляційної скрги в частині
непогодження з позивачем як суміжним
землекористувачем меж земельної
ділянки та не оформлення відповідачем
відповідного проекту землеустрою для
відведення земельних ділянок, оскільки
дані обставини без доведенності
порушення законних прав та інтересів
позивача не можуть бути безумовною
підставою для визнання незаконними
рішень сільської ради та визнання
недійсними державних актів (ст.15 ЦПК
України).

В ході апеляційного провадження
докази, які впливають на правильність
та правомірність прийнятого судом
рішення, стороною позивача не
надавались, що спростовує доводи
апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції постановлене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Брусилівського районного
суду Житомирської області від 26 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді