Справа № 2-3084/11 Головуючий у І
інстанції Телепенько А.Д.Провадження №
22-ц/780/68/14 Доповідач у 2
інстанції Воробйова Н.С.Категорія 38
УХВАЛА

Іменем України

17 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Верланова С.М., Березовенко Р.В.

при секретарі Ромашиній І.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за

апеляційною скарго ОСОБА_2 на рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 04 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про захист честі та гідності
фізичної особи та відшкодування
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2011 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з названим позовом, посилаючись
на те, що 31 березня 2010 року, знаходячись
у службовому приміщенні адвоката
ОСОБА_4, що розташоване за адресою
АДРЕСА_1, під час виниклого спору між
ним і колишньою дружиною ОСОБА_3 щодо
розподілу спільного майна подружжя,
остання в образливій формі у
присутності свідка ОСОБА_5 звинуватила
його у передачі судді ОСОБА_11 грошових
коштів у розмірі 20000 доларів США за
виграну цивільну справу, при цьому
протягом 20-40 хвилин в його адресу та
адресу його матері висловлювалась
грубими брутальними словами.

Крім цього у своїй заяві від 08
грудня 2010 року на адресу лікаря
психіатра Броварської ЦРЛ про
прийняття до нього медичних заходів
відповідач ОСОБА_3 зазначила, що він,
ОСОБА_2 присилає до неї додому таксиста
з передачею від нього її фотографій з
вирізаним її обличчям та нижню частину
з підписами на фото. А також передав
свої розірвані речі, після чого вона
звернулась до суду про розірвання
шлюбу і стягнення аліментів. Після 15
жовтня 2009 року розклеїв об'яви з назвою
«ОСОБА_12» в яких написав різну
аморальну гидоту на неї та її сім'ю,
рвав штани.

Позивач розцінював зазначену
поширену інформацію відповідача
ОСОБА_3, як таку, що є недостовірною і
негативною та такою, що завдає шкоди
його здоров'ю, авторитету і авторитету
його сім'ї. Внаслідок дій відповідача
ОСОБА_3 йому завдано моральну шкоду, яку
він оцінює в розмірі 1000 грн.

З урахуванням уточнення позовних
вимог просив:

- визнати ці негативні відомості
такими, що не відповідають дійсності,
принижують його честь і гідність,
ділову репутацію, а також принижують
репутацію його матері ОСОБА_6;

- зобов'язати відповідача за власний
рахунок розмістити оголошення в газеті
«Урядовий кур'єр» такого змісту: « Я
ОСОБА_3 повідомляю, що у службовому
приміщенні адвоката ОСОБА_4, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
поширювала в присутності свідка ОСОБА_5
неправдиву інформацію щодо матері
ОСОБА_2 та передачі ним судді коштів у
розмірі 20000 доларів США за виграну
справу, є такими, що не відповідають
дійсності, оскільки знаходилась у
схвильованому стані, про що кається та
вибачається перед даними особами та в
подальшому зобов'язується не допускати
образливих висловлювань»;

- встановити факт розповсюдження
відповідачем ОСОБА_3 недостовірної
інформації про нього зазначену у заяві
лікарю психіатру Броварської ЦРЛ від 08
грудня 2010 року , а саме: що він «присилає
ОСОБА_3 до додому таксиста з передачею
від нього належні відповідачу
фотографії на яких повирізав її
обличчя та нижню частину з підписами на
фото. А також передав свої розірвані
речі, після чого вона звернулась до
суду про розірвання шлюбу і стягнення
аліментів. Після 15 жовтня 2009 року
розклеїв об'яви з назвою «ОСОБА_12» в
яких написав різну аморальну гидоту на
неї та її сім'ю, рвав штани»;

- захистити його честь і гідність
шляхом відкликання з кабінету лікаря
психіатра Броварської Центральної
районної лікарні ОСОБА_13 оригіналу
письмової заяви складеної
відповідачем ОСОБА_3 08 грудня 2010 року,
щодо прийняття до нього заходів
медичного впливу;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
моральну шкоду в розмірі 1000 (одна
тисяча) грн. та судові витрати.

Позивач ОСОБА_2 у судовому
засіданні в суді першої інстанції
позов підтримав. Допитаний у судовому
засіданні як свідок показав, що він
дійсно перебував у зареєстрованому
шлюбі із відповідачем ОСОБА_3, який 22
грудня 2008 року рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
розірвано. Після розірвання шлюбу
відповідно до рішення цього ж суду від
28 червня 2008 року став сплачувати
аліменти на утримання сина ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, але на теперішній час в
нього є заборгованість по сплаті
аліментів. Після розірвання шлюбу,
намагаючись врегулювати спір щодо
розподілу спільного майна подружжя,
ОСОБА_3 було запрошено на 31 березня 2010
року до службового приміщення адвоката
ОСОБА_4 Спочатку розмова між ними була
спокійною, а потім ОСОБА_3 в образливій
формі у присутності свідка ОСОБА_5
звинуватила його у передачі судді
ОСОБА_11 грошових коштів у розмірі 20000
доларів США за виграну цивільну справу,
при цьому протягом 20-40 хвилин на його
адресу та адресу його матері ОСОБА_6
висловлювалась грубими брутальними
словами.

Крім цього, у своїй заяві від 08
грудня 2010 року на адресу лікаря
психіатра Броварської ЦРЛ про
прийняття до нього медичних заходів,
відповідач ОСОБА_3 зазначила, що він,
ОСОБА_2, присилає до неї додому таксиста
з передачею від нього її фотографій де
повирізав її обличчя та нижню частину з
підписами на фото. А також передав свої
розірвані речі, після чого вона
звернулась до суду про розірвання
шлюбу і стягнення аліментів. Після 15
жовтня 2009 року розклеїв об'яви з назвою
«ОСОБА_12» в яких написав різну
аморальну гидоту на неї та її сім'ю,
рвав штани.

Після цього випадку, він за порадою
своїх знайомих у листопаді 2010 року
звернувся за медичною допомогою до
лікаря психіатра Броварської ЦРЛ
ОСОБА_13, а потім звертався для
медичного обстеження до Комунального
закладу Київської обласної ради
«Обласне психіатрично-наркологічне
об'єднання, що знаходиться у смт.
Глеваха Васильківського району
Київської області, у Республіканський
психоневрологічний консультативний
центр Київської міської клінічної
психоневрологічної лікарні № 1. На
даний час він не знає перебуває він на
обліку у лікаря психіатра чи ні.

Вважав, що діями відповідачки
ОСОБА_3 йому завдано моральну шкоду у
розмірі 1000 грн., оскільки внаслідок
отриманих образ в нього пропав сон і
він змушений був звертатись за
медичною допомогою до лікарів і
купувати ліки.

Також пояснив, що коли між ним і
відповідачкою виник спір щодо поділу
їхнього спільного майна подружжя, то
він за грошову винагороду в розмірі 100
грн. порадив ОСОБА_3 звернутися за
юридичною допомогою до адвоката
ОСОБА_10 Просив суд позов задовольнити в
повному обсязі.

Заперечуючи позовні вимоги
позивача, відповідачка ОСОБА_3
вказувала, що дійсно 31 березня 2010 року
знаходячись у службовому приміщенні
адвоката ОСОБА_4 намагалась мирним
шляхом вирішити із колишнім чоловіком
ОСОБА_2 питання щодо поділу їхнього
спільного майна. ОСОБА_2 запропонував
їй вигідний для нього варіант поділу
майна без врахування інтересів їхнього
сина, а також переконував, що у разі її
незгоди з його варіантом поділу, справу
вона програє. З цього приводу вона
пояснила ОСОБА_2, що вона також
консультувалась у юристів і їй відомо з
їхніх слів, що він зможе виграти справу
із запропонованим ним варіантом поділу
майна лише витративши значну суму
грошей на суд та адвокатів. Під час
зустрічі з позивачем вона не
висловлювала на його адресу образливих
слів чи реплік, які зачіпають честь чи
гідність людини, як не говорила про
вказані позивачем 20000 доларів США, які
мають якесь відношення до судді. Також
не говорила і образливих слів в адресу
його матері ОСОБА_6 На час їх розмови в
кабінеті адвоката не було, був
присутнім помічник адвоката, але він,
коли почалися з»ясування відносин з
колишнім чоловіком, виходив з
приміщення.

Стосовно заяви, з якою вона
звернулася до лікаря психіатра
Броварської ЦРЛ пояснила, що вона
дійсно зверталась з такою заявою,
оскільки вона мала і має підозри щодо
психічного стану позивача. Починаючи з
2008 року за ОСОБА_2 постійно
простежувались перепади у настрої,
неврівноважена поведінка, погрози
розправою, образи, приниження жіночої
гідності, він виганяв її з дому, викидав
її речі та рвав ті, що вона йому
подарувала. Позивач писав різні
наклепи по місцю її роботи, в дитсадок,
потім до школи, де навчається їх син.
Він обклеював за місцем її проживання
паркани листівками з різними образами
та приниженнями упродовж 10 - 20 жовтня 2010
року, щоб ці непристойності читали
сусіди, а вона та її рідні змушені були
ходити і зривати їх. 07 жовтня 2010 року по
дорозі додому ОСОБА_2 напав на неї з
метою зґвалтування. Після цього
позивач розпочав ініціювати різні
судові позови, в тому числі і цей, який є
надуманим, а факти та обставини, на які
посилається позивач, не відповідають
дійсності. Просила у задоволенні
позову відмовити.

Рішенням Броварського
міськрайонного суду від 04 листопада 2013
року у задоволенні позову позивача
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просив
скасувати рішення суду, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення вимог
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення.

У ході апеляційного розгляду справи
позивач підтримав апеляційну скаргу,
уточнив її та просив скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким :

- визнати негативними та такими, що не
відповідають дійсності, принижують
його честь і гідність, ділову
репутацію, а також принижують
репутацію його матері ОСОБА_6
відомості, розповсюджені та поширені
відповідачкою у службовому приміщенні
адвоката ОСОБА_4, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, в присутності свідка
ОСОБА_5 щодо матері ОСОБА_2 та передачі
ним судді коштів у розмірі 20000 доларів
США за виграну справу;

- зобов'язати відповідачку за власний
рахунок розмістити оголошення в газеті
«Урядовий кур'єр» такого змісту: «Я
ОСОБА_3 повідомляю, що у службовому
приміщенні адвоката ОСОБА_4, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
поширювала в присутності свідка ОСОБА_5
неправдиву інформацію щодо матері
ОСОБА_2 та передачі ним судді коштів у
розмірі 20000 доларів США за виграну
справу, є такими, що не відповідають
дійсності, оскільки знаходилась у
схвильованому стані, про що кається та
вибачається перед даними особами та в
подальшому зобов'язується не допускати
образливих висловлювань»;

- стягнути з відповідачки на його
користь моральну шкоду в розмірі 1000
грн. та судові витрати.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Частинами 1, 3 ст. 61 ЦПК України
визначено, що обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню. Обставини встановлені
судовим рішенням у цивільній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 297 ЦК України
кожен має право на повагу до його
гідності та честі. Гідність та честь
фізичної особи є недоторканими.
Фізична особа має право звернутися до
суду з позовом про захист її гідності
та честі.

В силу положень ч. ч. 1, 3, 4, 5, 7 ст. 277 ЦК
України фізична особа, особисті
немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та (або)
членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.
Негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного. Спростування
недостовірної інформації здійснюється
особою, яка поширила інформацію. Якщо
недостовірна інформація міститься у
документі, який прийняла (видала)
юридична особа, цей документ має бути
відкликаний. Спростування
недостовірної інформації здійснюється
у такий же спосіб, у який вона була
поширена.

Згідно із положеннями ч.4 ст. 277 ЦК
спростування недостовірної
інфорииації здійснюється особою, яка
поширила інформацію.м

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Згідно із ст. 280 ЦК України, якщо
фізичній особі внаслідок порушення її
особистого немайнового права завдано
майнової та (або) моральної шкоди, ця
шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до п. 3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди від 31 березня 1995 року № 4 під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації.

Пленум Верховного Суду України у п.
15 Постанови «Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи»
від 27 лютого 2007 року № 1 роз'яснив, що
при розгляді справ зазначеної
категорії суди повинні мати на увазі,
що юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин:

а) поширення інформації, тобто
доведення її до відома хоча б одній
особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується
певної фізичної чи юридичної особи,
тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності;

г) поширення інформації, що порушує
особисті немайнові права, тобто або
завдає шкоди відповідним особистим
немайновим благам, або перешкоджає
особі повно і своєчасно здійснювати
своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.
Поширенням інформації також є
вивішування (демонстрація) в
громадських місцях плакатів, гасел,
інших творів, а також розповсюдження
серед людей листівок, що за своїм
змістом або формою порочать гідність,
честь фізичної особи або ділової
репутації фізичної та юридичної особи.
Проте судам необхідно враховувати що
повідомлення оспорюваної інформації
лише особі, якої вона стосується, не
може визнаватись її поширенням, якщо
особа, яка повідомила таку інформацію,
вжила достатніх заходів
конфіденційності для того, щоб ця
інформація не стала доступною третім
особам. Недостовірною вважається
інформація, яка не відповідає
дійсності або викладена неправдиво,
тобто містить відомості про події та
явища, яких не існувало взагалі або які
існували, але відомості про них не
відповідають дійсності (неповні або
перекручені).

Згідно ст. 277 ЦК України негативна
інформація, поширена про особу,
вважається недостовірною, якщо особа,
яка її поширила, не доведе
протилежного. Негативною слід вважати
інформацію, в якій стверджується про
порушення особою, зокрема, норм
чинного законодавства, вчинення
будь-яких інших дій (наприклад,
порушення принципів моралі,
загальновизнаних правил співжиття,
неетична поведінка в особистому,
суспільному чи політичному житті тощо)
і яка, на думку позивача, порушує його
право на повагу до гідності, честі чи
ділової репутації.

Спростування поширеної
недостовірної інформації повинно
здійснюватись незалежно від вини
особи, яка її поширила.

Як роз»яснино в п. 19 зазначеної
постанови пленум Верховного Суду
України вирішуючи питання про визнання
поширеної інформації недостовірною,
суди повинні визначати характер такої
інформації та з'ясовувати, чи є вона
фактичним твердженням, чи оціночним
судженням.

Ухвалюючи рішення про відмову
позивачу у задоволенні позовних вимог,
суд виходив з положень ч.3 ст. 61 ЦПК
України, згідно з якими обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню; обставини
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини. При цьому суд послався на
обставини, встановлені рішенням
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 11 травня 2011 року
у цивільній справі № 2-322/2011, яким було
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про відшкодування моральної
шкоди. Вказаним рішенням було
встановлено, що 31 березня 2010 року у
службовому приміщенні адвоката ОСОБА_4,
що знаходиться в АДРЕСА_1, між позивачем
ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 виник
конфлікт з приводу розподілу спільного
майна подружжя. У ході розгляду справи
в якості свідка було допитано ОСОБА_5,
який показав, що він в кінці березня 2010
року проходив практику у адвоката
ОСОБА_4 В цей день до кабінету спочатку
прийшов ОСОБА_2, а невдовзі прийшла
жінка, як він потім зрозумів його
колишня дружина. Між ними виник
конфлікт, під час якого остання
звинуватила позивача ОСОБА_2 в тому, що
він підкупає суд та адвокатів для
виграшу справи, всієї сварки між
колишнім подружжям він не чув, оскільки
виходив на вулицю, але чув як ОСОБА_3 під
час даної сварки висловлювала свою
неприязнь до матері позивача. У зв»язку
з чим, суд дійшов висновку про
необґрунтованість доводів позивача
про поширення відповідачкою
негативної та недостовірної
інформації та відсутність підстав для
відшкодування моральної шкоди на
користь ОСОБА_2

Оскільки позивач, на підтвердження
своїх позовних вимог по даній справі
щодо поширення ОСОБА_3 недостовірної
інформації стосовно передачі ним судді
ОСОБА_11 20000 доларів США за виграну якусь
справу у суді, посилався на покази
свідка ОСОБА_5, які він давав у судовому
засіданні у цивільній справі № 2-322/2011
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди, суд
визнав їх такими, що не заслуговують на
увагу з тих підстав, що свідок ОСОБА_5 у
вказаній вище справі саме таких
показів, як стверджував позивач, суду
не надавав.

З пояснень відповідачки в судовому
засіданні встановлено, що між нею та
відповідачем дійсно в приміщенні
адвоката виник спір щодо варіанту
поділу майна, у ході якого вона
вказувала на те, що консультувалась у
юристів і їй відомо з їхніх слів, що він
зможе виграти справу із запропонованим
ним варіантом поділу майна лише
витративши значну суму грошей на суд та
адвокатів. Під час зустрічі з позивачем
вона не висловлювала на його адресу
образливих слів чи реплік, які
зачіпають честь чи гідність людини та
не говорила про грошові кошти в сумі 20000
доларів США, які мають якесь відношення
до судді.

Виходячи з положень ст. 277 ЦК
України та роз»яснень Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» , суд дійшов висновку,
що висловлювання відповідачки у ході
спору в приміщенні адвоката в
присутності свідка ОСОБА_5, не можуть
вважатися поширенням відомостей, які
порочать честь і гідність позивача, а
також, що позивач в силу ст. ст. 58, 59 ЦПК
України не надав належних та
допустимих доказів того, що
відповідачка поширювала недостовірну
інформацію, яка порочать честь і
гідність позивача та членів його сім»ї,
а саме, щодо передачі ним судді ОСОБА_11
20000 доларів США за виграну справу у
суді.

Даний висновок суду відповідає
обставинам та матеріалам справи.

Що стосується позовних вимог щодо
поширення відповідачем ОСОБА_3
недостовірної інформації про позивача
ОСОБА_2 у заяві адресованій лікарю
психіатру Броварської ЦРЛ від 08
грудня 2010 року про прийняття мір
медичного впливу до нього, суд дійшов,
на думку колегії правильного висновку,
що дані відомості не є фактичними
твердженнями та не можуть вважатися
поширенням відомостей, які порочать
честь і гідність позивача, оскільки
вчинені не з метою поширення
інформації, а з метою, як стверджувала
відповідачка, з урахуванням поведінки
позивача, необхідності надання йому
медичної допомоги. (З урахуванням
уточнень, апелянт у ході розгляду
справи апеляційною інстанцією
додаткових доводів та пояснень щодо
вказаних позовних вимог не надавав).

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія

Ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 04
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: