Провадження № 2/638/829/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2014 року
м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у
складі:

Головуючого - судді Цвірюка
Д.В.,

за участю секретаря Долгової
К.С.,

представника позивача
Пономарьової Н.В.,

відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовом Комунального
підприємства «Харківські теплові
мережі» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за послуги з
теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3
звернулася до суду з позовною заявою, в
якій просить стягнути з ОСОБА_2 суму
заборгованості за надані послуги з
теплопостачання за період з 01.03.2007 року
по 31.05.2013 року у розмірі 1281,76 грн. та
судовий збір.

23.02.2014 року представником позивача були
уточнені позовні вимоги, згідно з якими
розмір заборгованості відповідача
складає 1167,96 грн. за період з 01.03.2007 року
по 30.06.2010 року. За період з 01.07.2010 року по
31.05.2013 року заборгованість за
відповідачем відсутня.

В обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що відповідач не в
повному обсязі сплачував вартість
наданих послуг за зазначений період, у
зв'язку з чим виникла заборгованість.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги та просив їх задовольнити,
враховуючи вимоги закону щодо
трирічного строку позовної давності,
однак просив суд поновити строк
позовної давності з моменту звернення
до суду із заявою про видачу судового
наказу, а саме з 21.11.2012 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала,
заперечувала проти їх задоволення,
обґрунтовуючи свої заперечення тим, що
заборгованість, яка вказана позивачем
у позові, відсутня, оскільки вона
періодично здійснювала оплату наданих
їй помилково пільг на сплату вартості
послуг з теплопостачання, у зв'язку з
чим просила відмовити у задоволенні
позовних вимог та застосувати при
цьому строк позовної давності у три
роки з моменту подачі позовної заяви з
25.07.2013 року.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заперечення відповідача, вислухавши
пояснення сторін, вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» та «Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води», затверджених постановою
КМУ від 21.07.2005 року №630 позивач надає
послуги з централізованого опалення та
підігріву води для потреб гарячого
водопостачання.

Відповідач є наймачем жилого
приміщення - квартири за адресою:
АДРЕСА_1 та користується послугами з
центрального опалення та підігріву
води, у з'язку з чим він перебуває з
позивачем у зобов'язальних відносинах
та у них виникають відповідні цивільні
права та обов'язки.

Відповідно до розрахунків, які надані
позивачем, заборгованість відповідача
за споживання послуг з теплопостачання
складає 1167,96 грн.

Згідно ст. 67 ЖК України плата за
комунальні послуги береться крім
квартирної плати за затвердженими в
установленому порядку тарифами.

Згідно ст. 68 ЖК України наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за
комунальні послуги у жилому
приміщенні, що належить громадянинові,
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами, у строки, визначені угодою
сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно
вносити плату за комунальні послуги.

Згідно до п.18 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води, плата за
житлово-комунальні послуги вноситься
власником квартир, наймачами та
орендарями щомісяця, не пізніше 20
числа, що настає за розрахунковим.
Плата за надані послуги вноситься
споживачем відповідно до показань
засобів обліку води та теплової
енергії або до затверджених нормативів
(норм) споживання.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або зміна його умов не допускаються,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Разом з тим, у ст. 256 ЦК України вказано,
що позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Позивач звернувся з позовом 25.07.2013 року,
в якому просить стягнути з відповідача
заборгованість за надані послуги з
теплопостачання за період з 01.03.2007 року
по 31.05.2013 року, тобто включаючи період з
01.03.2007 року по 24.07.2010 року після спливу
позовної давності.

Представник позивача у позові та в
судовому засіданні просив суд поновити
строк позовної давності, починаючи з
моменту подачі до суду заяви про видачу
судового наказу щодо вимог стягнення з
ОСОБА_2 заборгованості за послуги з
теплопостачання, а саме з 21.11.2012 року.

У ч. 1 ст. 261 ЦК України зазначено, що
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася, або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

У позовній заяві та у судовому
засіданні представник позивача не
довів наявність поважних причин, з яких
пропущено строк звернення до суду з
позовом.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 267 ЦК України
та ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленої до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Відтак, вимога позивача про стягнення
заборгованості за період з 01.03.2007 року
по 24.07.2010 року заявлена поза межами
строку позовної давності, в зв'язку із
чим сума заборгованості за цей період,
не підлягає стягненню, оскільки як
вбачається із заяви, поданої
відповідачем ОСОБА_2, вона просить суд
застосувати строк позовної даності у
три роки.

Щодо вимог про стягнення з відповідача
на користь позивача суми
заборгованості за період з 01.07.2010 року
по 31.05.2013 року, то, як вбачається з
наданих суду уточнень, представник
позивача зазначив, що за цей період
заборгованість за відповідачем
відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відтак, зібрані у справі докази та їх
належна оцінка вказують на відсутність
законних підстав для стягнення з
відповідача на користь позивача суми
заборгованості за спожиту теплову
енергію, оскільки відповідач не має
боргових зобов'язань перед позивачем,
на час звернення позивача з позовом до
суду.

На підставі вищевикладеного та
керуючись п. 18 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води, затверджених
постановою КМУ від 21.07.2005 року №630,
ст.ст. 64,67,68,162 ЖК України, ст.ст. 256, 257, 267,
525, 526, 530, 625 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 82, 209, 212,
214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
Комунального підприємства «Харківські
теплові мережі» - відмовити у повному
обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Дзержинський районний суд м.Харкова,
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк