Справа №585/3700/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Євтюшенкова В. І.Номер
провадження 22-ц/788/187/14 Суддя-доповідач -
Бойко В. Б. Категорія - 27
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Семеній Л. І., Кононенко О. Ю.,

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши апеляційну скаргу
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК « ПРИВАТБАНК » на
рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 22 листопада
2013 року

в цивільній справі за позовом
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК « ПРИВАТБАНК » до
ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О
В И Л А :

в жовтні 2013 року ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК »
( далі - ПАТ ) звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
мотивуючи свої вимоги тим, що 25 квітня
2006 року між ПАТ та відповідачем був
укладений кредитний договір
№DNН4КР87720933, відповідно до якого ОСОБА_4
отримала кредит у розмірі 1378 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач свої зобов'язання належним
чином не виконувала, тому станом на 09
жовтня 2013 року має заборгованість, яка
складається із : заборгованості за
кредитом - 1378 грн., заборгованості за
відсотками - 7130,43 грн., заборгованості з
пені - 13850,94 грн., штрафу ( фіксована
частина ) - 500 грн., штрафу ( відсоток від
суми заборгованості ) - 1117,97 грн.
Загальний розмір заборгованості
складає 23977,34 грн., яку позивач і
просив стягнути на свою користь.

Рішенням Роменського
міськрайонного суду Сумської області
від 22 листопада 2013 року в задоволенні
позову ПАТ відмовлено у зв'язку зі
спливом позовної давності.

Ухвалою апеляційного суду Сумської
області від 25 лютого 2014 року заяву ПАТ
задоволено. Рішення Роменського
міськрайонного суду Сумської області
від 22 листопада 2013 року в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
за період з 25 квітня 2006 року по 17
лютого 2009 року скасовано, провадження у
справі в цій частині закрито.

В апеляційній скарзі ПАТ, посилаючись
на незаконність та необґрунтованість
ухваленого рішення, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
процесуального та матеріального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про задоволення позову.
Вказує, що суд першої інстанції дійшов
до помилкового висновку про пропуск
позивачем строку позовної давності,
оскільки 04.04.2013 р. позивач та відповідач
підписали акт звірки заборгованості по
кредитному договору, в якому ОСОБА_4
визнала заборгованість перед банком, а
тому позовна давність є такою, що
перервалась.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача -
Гакаля Р.В., який підтримав доводи
апеляційної скарги, представника
відповідача - ОСОБА_7, яка проти
задоволення скарги заперечувала,
дослідивши матеріали справи, матеріали
справи №2-н-26/2009 Роменського
міськрайонного суду Сумської
області, перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову ПАТ, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
пропустив строк позовної давності.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України,
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної
давності починається заново. Час, що
минув до переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

З матеріалів справи вбачається, що
04.04.2013 р. сторони підписали акт звірки
заборгованості по кредитному договору
( а.с. 62, на звороті ).

Колегія суддів вважає строк позовної
давності не є пропущеним, оскільки
підписавши вказаний акт, ОСОБА_4
визнала, що станом на 03.04.2013 р. вона має
заборгованість перед банком, а тому
позовна давність є такою, що
перервалась та, у відповідності до ч.
3 ст. 264 ЦК України, її перебіг
починається заново.

Про ці обставини позивач не міг
повідомити суд 1-ї інстанції,
оскільки справа розглядалася за
місцезнаходженням відповідача та за
відсутності представника ПАТ в
судовому засіданні. Останній не був
обізнаний з правовою позицією
відповідача у справі, його
заперечення проти позову судом
позивачу не направлялися та до
відома не доводилися.

Між тим, колегія суддів критично
ставиться до доводів апеляційної
скарги та позиції представника
апелянта щодо необхідності
застосування до спірних правовідносин
строку позовної давності у 5 років, про
який зазначено у п. 5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам. На
підтвердження таких своїх доводів,
позивач надав в останнє засідання до
суду апеляційної інстанції ( 25.02.2014
року ) копію наказу голови правління
ПАТ №1417 від 04.08.2006 року « Про
внесення змін до наказу №908 від 26,05.2005
р. «, яким затверджені згадані Умови.

Однак, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що в матеріалах
справи відсутні, а позивач, всупереч
приписам ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України,
не надав доказів ознайомлення
ОСОБА_4, а також доказів її згоди на
приєднання саме до цих правил
кредитування.

Звертаючись до суду з позовом, а
також оскаржуючи ухвалене судом
рішення в апеляційному порядку, ПАТ
взагалі зазначав, що сторони повинні
при виконанні кредиту керуватися
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам ( «
Розстрочка « ) ( « Стандарт « )( а.с. 3-15
цивільної справи ).

Проте із заяви ОСОБА_4 від 25.04.2006 р. ( а.с.
7 ) вбачається, що вона ознайомилась і
виразила свою згоду з не з ними, а з
іншими правилами кредитування -
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам ( далі - Умови ). Їх
примірник долучено до матеріалів
справи №2-н-26/2009 Роменського
міськрайонного суду Сумської області
( а.с. 4-6 ), та вони не містять пункту (
5.5 ) про збільшення строків позовної
давності.

При ґрунтовному дослідженні змісту
усіх трьох примірників правил
надання споживчих кредитів, колегія
суддів відмічає їх дещо різний зміст
та навіть різні назви. Саме з
посиланням на Умови була розглянута
у 2009 році справа №2-н-26/2009.

Отже, ці факти вже встановлені
рішенням суду, яке сторонами, в т.ч. і
самим позивачем, не оскаржувалося та
яке набрало законної сили.

Доречі, заяву про видачу судового
наказу по справі №2-н-26/2009 було
підписано за довіреністю керівником
структурного підрозділу ПАТ ( м.
Дніпропетровськ ), а у 2013 році позов
підписувався менеджером Сумської
філії ПАТ ( а.с. 23 ).

Отже, за таких розбіжностей у
доказах, колегія суддів надає
перевагу та вважає за необхідне
застосовувати при вирішенні спору
саме Умови … в тій їх редакції, що
міститься у справі №2-н-26/2009, оскільки
про них йде мова у заяві
позичальника про надання кредиту та
вони вже застосовувалися судом до
регулювання спірних правовідносин, з
чим позивач погодився.

Обґрунтованих підстав застосовувати
інші правила кредитування ПАТ, які б
погіршували становище споживача,
колегія суддів не вбачає.

Таким чином, із матеріалів справи
вбачається, що між ПАТ та
відповідачкою ОСОБА_4 25 квітня 2006 року
був укладений кредитний договір
№DNН4КР87720933, відповідно до якого ПАТ
зобов'язалось надати ОСОБА_4 строковий
кредит у сумі 1378 грн. на строк 12 місяців
до 25 квітня 2007 року включно, з умовами
сплати відсотків за його користування
у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку
заборгованості по кредиту в обмін на
зобов'язання ОСОБА_4 повернути кредит,
сплатити проценти, в обумовлених у
заяві та Умовах строки, а також
сплатити комісію, яка зазначена в
Умовах. Погашення заборгованості
повинно було здійснюватись в
наступному порядку : щомісяця в період
сплати, за який приймається період з 15
по 22 число кожного місяця, позичальник
повинен надавати банку грошові кошти (
щомісячний платіж ) в сумі 131,26 грн. для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією, а також
інші витрати згідно Умов.

Відповідач ознайомилась і виразила
свою згоду з Умовами і з тим, що її
заява разом з Умовами і тарифами
складає кредитно-заставний договір (
а.с. 7 ), проте, умов укладеного договору
не виконала, кредит не повернула, в
зв'язку з чим у неї утворилась
заборгованість.

Згідно з розрахунком ПАТ, ОСОБА_4 станом
на 09 жовтня 2013 року має заборгованість
за кредитом в сумі 23977,34 грн., з яких:
заборгованість за кредитом - 1378 грн.,
заборгованість по відсотках - 7130,43 грн.,
заборгованість з пені 13850,94 грн., штраф (
фіксована частина ) - 500,00 грн., штраф (
відсоток від суми заборгованості ) -
1117,97 грн., загальна сума - 23977,34 грн. ( а.с.
4-5 ).

Як зазначалося вище, 26 березня 2009 року
Роменським міськрайонним судом
Сумської області було видано судовий
наказ про стягнення з ОСОБА_4 боргу по
кредитному договору №DNН4КР87720933 від 25
квітня 2006 року в розмірі 6282,63 грн., з
яких : заборгованість за кредитом - 1378,00
грн., заборгованість по відсотках за
користування кредитом - 2459,01 грн.,
заборгованість по пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором -
1670,26 грн., штраф ( фіксована частина ) -
500,00 грн. та штраф ( процентна
складова ) - 275,36 грн. ( а.с. 2-6, 11 справи
№2-н-26/2009 ).

Зазначеним судовим наказом стягнута
заборгованість, яка виникла станом на
17.02.2009 року.

У зв'язку з подачею даної заяви, у
відповідності до положень ч. 2 ст. 264
ЦК України, перервався перебіг
позовної давності.

Із матеріалів справи №2-н-26/2009
вбачається, що 26.03.2009 року судовий
наказ було направлено відповідачці,
а 27.03.2009 року отримано нею.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Сумської області від 25.02.2014 року по
справі, що переглядається, рішення
Роменського міськрайонного суду
Сумської області від 22 листопада 2013
року в частині відмови у задоволенні
позовних вимог ПАТ до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за період з 25.04.2006 року по
17.02.2009 року, в сумі 6282 грн. 63 коп.,
скасовано, а провадження у справі в
цій частині вимог закрито.

Відповідачем не надано доказів
сплати стягнутих за судовим наказом
сум, а також, тієї заборгованості,
яка виникла після видачі судового
наказу.

Тому, виходячи з того, що дія
укладеного між сторонами кредитного
договору не припинена і у позивача,
згідно з приписами ст.ст. 526, 598-599 та
1054 ЦК України, були підстави для
подальших нарахувань, колегія суддів
вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4
заборгованість по кредитному договору
за період з 18.02.2009 року по 09.10.2013 року.
Заборгованість складається з
відсотків за користування кредитом в
розмірі 4671,42 грн. ( 7130,43 грн. - 2459,01 грн.
стягнутих судовим наказом = 4671,42 грн. )
та пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором в сумі 12180,68
грн. ( 13850,94 грн. - 1670,26 грн. стягнутих
судовим наказом = 12180,68 грн. ).

Із матеріалів справи вбачається
також, що відповідачка є платником
аліментів на утримання
неповнолітньої дитини. В справі
відсутні докази про те, що
відповідачка має постійну роботу та
доходи.

У відповідності з ч. 3 ст. 551 ЦК України,
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Враховуючи зазначене положення, а
також те, що неустойка значно
перевищує розмір заборгованості,
виходячи з таких засад цивільного
законодавства, як справедливість,
добросовісність та розумність,
колегія суддів вважає, що з ОСОБА_4 та
користь ПАТ слід стягнути пеню у
розмірі 6000 грн. та відсотки за
користування кредитом в розмірі 4671,42
грн., а разом : 10671,42 грн.

Відтак колегія суддів дійшла до
висновку про необхідність скасування
рішення суду першої інстанції, згідно
з п.п. 1) та 4) ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
у зв'язку з неповним з'ясуванням судом
обставин, що мають значення для справи,
неправильним застосуванням норм
матеріального права та ухвалення
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог ПАТ.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, необхідно
вирішити питання про розподіл судових
витрат, стягнувши на користь ПАТ з
відповідача 106 гривень 71 копійку
судового збору за розгляд справи в суді
першої інстанції та 53 гривні 36 копійок
судового збору за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-316 ЦПК
України, колегія суддів -

В И Р І Ш И
Л А :

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК « ПРИВАТБАНК » задовольнити
частково.

Рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 22 листопада
2013 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позовну заяву ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «
ПРИВАТБАНК » задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК « ПРИВАТБАНК »
заборгованість по кредитному договору
в сумі 10671 гривню 42 копійки.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК « ПРИВАТБАНК » 106
гривень 71 копійку судового збору за
розгляд справи в суді першої інстанції
та 53 гривні 36 копійок судового збору
за розгляд справи в суді апеляційної
інстанції.

Рішення апеляційного суду набрало
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -