Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4096/14р.
Головуючий у 1-й інстанції Піх
Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів Полякова
О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Комунарського районного
суду м.Запоріжжя від 28 серпня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про поділ майна подружжя,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про визнання права особистої приватної
власності одного з подружжя та поділ
майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя.

В позові зазначала, що 19.04.1991 року між
нею та відповідачем зареєстрований
шлюб. Від цього шлюбу спільних дітей не
має. У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом про розірвання шлюбу.
Рішенням суду шлюб між ними розірвано у
грудні 2013р.

За час життя у шлюбі із відповідачем
куплено нерухоме майно, що є їхньою
спільною сумісною власністю, але право
власності було оформлене на
відповідача - ОСОБА_3 Це двокімнатна
квартира АДРЕСА_1, на підставі договору
купівлі-продажу від 27.12.1997 року
реєстровий № Н-1035, зареєстрованого
Запорізькою товарною біржею «Капітал
ВК». Договір зареєстрований в
Запорізькому міжміському бюро
технічної інвентаризації 19.12.1997 року
(реєстровий №23236226; інв.№48198).

Просила суд визнати за нею право
власності на 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1, та визнати право власності на
1/2 частини квартири за ОСОБА_3 Судові
витрати стягнути на її користь з
ОСОБА_3

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про
визнання права особистої приватної
власності одного з подружжя та поділ
майна подружжя.

В зустрічному позові зазначав, що він
був членом ЖБК «Мир» де отримав у
приватну власність трикімнатну
квартиру №96 по вул. Запорізькій у м.
Запоріжжі на підставі ордеру №96
виданого Запорізьким міськвиконком
02.10.1969 року (довідка № 160 від 04.04.1994р), що
в подальшому дало йому можливість
придбати інше житло, а саме спірну
квартиру. 02.10.1995 року ним продано
вищезазначену квартиру за 400000000
карбованців (копія договору
купівлі-продажу від 02.10.1995 року
реєстраційний №Н-419 зареєстрованого в
Запорізькій товарній біржі
«Тітан-Інвест» на виконання біржового
контракту від 02.10.1995 р. Того ж дня, 02.10.1995
р. на підставі договору купівлі-продажу
реєстраційний №Н- 1088 зареєстрованого в
Запорізькій товарній біржі
«Торг-Інвест» на виконання біржового
контракту від 02.10.1995 року він придбав
квартиру АДРЕСА_2 за 1 200 000 карбованців.
27.12.1997 року ним здійснено продаж
квартири АДРЕСА_2 за 14 710 грн. Того ж дня,
27.12.1997 року він придбав квартиру №153 в
будинку №67 по пр. 40р.Перемоги у м.
Запоріжжі за 15 105 грн. Виходячи з
викладеного, спірна квартира була
отримана ним під час шлюбу, за власні
кошти. Під час купівлі вищезгаданої
квартири відповідач жодних оплат не
вносила.

Посилаючись на викладені обставини,
просив суд визнати квартиру АДРЕСА_1,
як його особисту приватну власність.
Розділити майно набуте за час шлюбу та
визнати право власності за ним на:
пральну машину «BOSH»-4000грн., плеєр DVD
домашній кінотеатр - 2100 грн., ліжко
дерев'яне з ортопедичними матрацами -
4000 грн., шкаф-купе - 2 шт. - 4300 грн.,
комбіновану плиту з електричним
духовим кафом «Горенье» - 2150 грн.,
цифровий фотоапарат «OLIMPUS» - 700 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на його користь
судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 28 серпня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.
Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільним
майном подружжя. Визнано за ОСОБА_4
право власності на 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_3 право
власності на 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1. Зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на незаконність, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справ,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким його
зустрічні позовні вимоги задовольнити
повністю. У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 відмовити.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення апелянта
ОСОБА_3 та його представника адвоката
ОСОБА_5, ОСОБА_4 та її представника
адвоката ОСОБА_6, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини та відповідні
правовідносини.

Сторони перебували у шлюбі з 19.04.1991р. по
23.12.2013р.

ОСОБА_3 був членом ЖБК «Мир». На
підставі ордеру №96 виданого
Запорізьким міськвиконком 02.10.1969 року
(довідка № 160 від 04.04.1994р) йому надано
АДРЕСА_3, яку 02.10.1995 року він продав
400000000 карбованців на Запорізькій
товарній біржі «Тітан-Інвест» на
виконання біржового контракту від
02.10.1995 р. 02.10.1995 р. на підставі договору
купівлі-продажу реєстраційний №Н- 1088
зареєстрованого в Запорізькій
товарній біржі «Торг-Інвест» на
виконання біржового контракту від
02.10.1995 року ОСОБА_3 придбав квартиру
АДРЕСА_2 за 1 200 000 карбованців. 27.12.1997
року Хало здійснено продаж квартири
АДРЕСА_2 за 14 710 грн. 27.12.1997 року ОСОБА_3
придбав спірну квартиру АДРЕСА_1 за 15 105
грн.

Під час апеляційного розгляду справи
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що суд першої
інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212
- 215 ЦПК України належно оцінив надані
сторонами докази, виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно з законом, вирішивши
питання наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, суті правовідносин, що
випливають із встановлених обставин,
правильно застосував правові норми до
цих правовідносин і дійшов вірного
висновку про задоволення позову ОСОБА_4
та відмову в задоволенні позову ОСОБА_3

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
правильно застосував норми
матеріального права, зокрема ст.ст. 60, 69,
70 СК України, за якими майно, набуте
подружжям під час шлюбу є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
подружжя має право на поділ майна і їх
частки є рівними.

Рішення суду відповідає роз'ясненням п.
25 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" де сказано,
що, у разі коли неподільні речі не
можуть бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності.

Суд першої інстанції звернув увагу на
встановлену законом презумпцію
спільного сумісного майна подружжя та,
виходячи з наданих ОСОБА_3 в якості
доказів договорів про придбання
квартир без наявності доказів, що гроші
від продажу кожної з цих квартир є
джерелом придбання спірної квартири,
обґрунтовано визнав, що ОСОБА_3
встановлену законом презумпцію не
спростував і не надав доказів на
підтвердження його особистої
приватної власності на спірну
квартиру.

Вказані висновки рішення суду
відповідають ст.ст. 22,24 КпШС України,
який діяв на час придбання спірної
квартири. Закон визначав, що майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю на яке
кожен з подружжя має рівні права.
Роздільним майном подружжя є майно, яке
належало кожному з подружжя до
одруження, а також одержане ним під час
шлюбу в дар або в порядку спадкування.

Наявними у справі доказами
підтверджено, що ОСОБА_3 сплатив пай за
квартиру АДРЕСА_3 у 1984р., коли діюче
цивільне законодавство УРСР не
передбачало права приватної власності
на житло у ЖБК, а лише право на
паєнакопичення (а.с.72).

Право власності на вказану квартиру,
яку ОСОБА_3 вважає грошовим джерелом
придбання інших квартир включно до
спірної, зареєстровано за ним 25.09.1995р.
На цей час сторони вже перебували у
зареєстрованому шлюбі і право
власності виникло у подружжя, а не у
ОСОБА_3 особисто.

Таким чином, ОСОБА_3 не довів наявності
у нього права особистої приватної
власності на спірне нерухоме майно, що
дало суду першої інстанції законні
підстави для задоволення позовних
вимог ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги щодо
особистої приватної власності ОСОБА_3
на спірну квартиру спростовані під час
апеляційного розгляду справи, про що
детально наведено вище у цій ухвалі.

Пояснення ОСОБА_3 під час апеляційного
розгляду справи, що суд не ухвалив
рішення за його вимогами про поділ
побутового майна не спростовують
рішення суду, оскільки виходять за межі
доводів апеляційної скарги, в межах
яких згідно ч. 2 ст. 303 ЦПК України
розглядається справа.

Крім того, вирішення вказаної
обставини знаходиться в компетенції
суду першої інстанції, який має право
ухвалити додаткове рішення у порядку
ст. 220 ЦПК України.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 28 серпня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: