Справа №763/4266/13-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2013 р. Гагаринський районний
суд м. Севастополя в складі:
головуючого судді - Лугвіщик А.М..,
при секретарі - Гуменюк К.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Севастополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Управління Державної міграційної
служби України у м. Севастополі,
третьої особи - Ради опіки та
піклування Ленінської районної
державної адміністрації у м.
Севастополі про надання дозволу на
виїзд за кордон малолітньої дитини без
згоди та супроводу батька та
оформлення проїзних документів,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, Управління Державної
міграційної служби України у м.
Севастополі, третьої особи - Ради опіки
та піклування Ленінської районної
державної адміністрації у м.
Севастополі про надання дозволу на
виїзд за кордон малолітньої дитини без
згоди та супроводу батька та
оформлення проїзних документів,
мотивуючи тим, що колишній чоловік не
надає згоду на виїзд їхньої доньки
ОСОБА_3 за межі України, при цьому
дитиною не інтересується.
У судове засідання позивач та
третя особа надали заяву про розгляд
справи у їх відсутність, позивач позов
підтримала та просила задовольнити,
постановивши заочне рішення,
представник третьої особи з позовом
Відповідачі в судове засідання не
з'явилися. Причини неявки суду не
Згідно ч. 1 п. 2 ст. 169 ЦПК України суд
відкладає розгляд справи в межах
строків, встановлених ст. 157 ЦПК
України, у разі першої неявки в судове
засідання сторони або будь-кого з інших
осіб, які беруть участь у справі,
оповіщених у встановленому порядку
про час і місце судового розгляду,
якщо вони повідомили про причини
неявки, які судом визнано поважними.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України
у разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів,
якщо позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.
Суд вважає за можливе розглянути
справу по суті та постановити заочне
рішення відповідно до ст. 224 ЦПК
України.

Вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню.

20 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
було укладено шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу народилася
донька - ОСОБА_3, про що в Книзі
реєстрації народжень Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Ленінського районного управління
юстиції у м. Севастополі зроблено
відповідний актовий запис за №206 від 04
березня 2008 року та видано Свідоцтво про
народження серії НОМЕР_1 від 04.03.2008.

Спільне життя із ОСОБА_2 у них не
склалося і у 2009 році між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 рішенням
Ленінського районного суду м.
Севастополя було розірвано шлюб, на
підставі якого Відділом реєстрації
актів цивільного стану Ленінського
районного управління юстиції у місті
Севастополі було видано Свідоцтво про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від
19.06.2009. Після розірвання шлюбу доньку -
ОСОБА_3, залишено проживати разом із
матір'ю. В даний час дитина проживає з
матір'ю за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач 03.06.2013 кур'єрською поштою на
адресу ОСОБА_2 було направлено письмове
звернення з проханням надати
нотаріально посвідчений дозвіл на
виїзд доньки за кордон до Російської
Федерації з метою відвідування моїх
близьких родичів, проте відповідач
взагалі відмовився прийняти цей лист,
що вбачається з повідомлення
повідомлення від В.о. директора ПП
«Експрес-пошта- південь».

Позивач має намір в період з березня по
серпень 2014 року, разом з донькою,
відвідати своїх рідних в Російській
Федерації та відпочити.

Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

Згідно зі ст. 4 Закону України від 21
січня 1994 року №3857-ХІІ "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України" та постановою
Кабінету Міністрів України від 27 січня
1995 року № 57 "Про затвердження Правил
перетинання державного кордону
громадянами України" виїзд за межі
України громадянина, який не досяг
16-річного віку, і без згоди та супроводу
другого з батьків може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 2 зазначених вище
Правил перетинання громадянами
України державного кордону
здійснюється в пунктах пропуску через
державний кордон та пунктах контролю,
якщо інше не передбачено законом, за
одним з таких документів, що дають
право на виїзд з України і в'їзд в
Україну:

паспорт громадянина України для
виїзду за кордон;

дипломатичний паспорт;

службовий паспорт;

проїзний документ дитини;

посвідчення особи моряка;

посвідчення члена екіпажу.

Відповідно до п.п. 1, 2 п. 4 зазначених
вище Правил виїзд за межі України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється:

1)за нотаріально посвідченою згодою
другого з батьків із зазначенням у ній
держави прямування та відповідного
часового проміжку перебування у цій
державі, якщо другий з батьків
відсутній у пункті пропуску;

2) без нотаріально посвідченої згоди
другого з батьків:

у разі пред'явлення документів або їх
нотаріально засвідчених копій:
зокрема, рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу
України визначена рівність прав і
обов'язків батьків відносно дитини.

Відповідач заперечень не надав.

У зв'язку з викладеним, суд вважає що
позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись
ст.1, ст.2, ст.4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну», постановою Кабінету
Міністрів України від 27 січня 1995 року №
57 "Про затвердження Правил перетинання
державного кордону громадянами
України", ст. ст. З, 4, 15, 118, 119, 120, 122 ЦПК
України, суд

Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд
малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за
межі України до Російської Федерації в
період з березня по серпень 2014 року без
згоди і супроводу її батька - ОСОБА_2 з
метою відвідування близьких родичів,
відпочинку та оздоровлювання.

Надати дозвіл на оформлення проїзних
документів, необхідних для тимчасового
виїзду малолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до
Російської Федерації в період з
березня по серпень 2014 року без згоди і
супроводу її батька - ОСОБА_2 з метою
відвідування близьких родичів,
відпочинку та оздоровлювання.

Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем в апеляційний суд м.
Севастополя через Гагарінський
районний суд м. Севастополя протягом
10-ти днів з дня його проголошення. У
разі постанови рішення у відсутність
позивача, апеляційна скарга надається
протягом 10-ти днів з дня отримання
копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення складено власноручно в
нарадчій кімнаті, в єдиному екземплярі.

Суддя Гагарінського районного суду

м. Севастополя

А.М.Лугвіщик