Справа № 363/1690/13-ц Головуючий у І
інстанції Чірков Г.Є.Провадження №
22-ц/780/1506/14 Доповідач у 2
інстанції КасьяненкоКатегорія 44
УХВАЛА

Іменем України

25 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Гуля В.В., Антоненко В.І.

При секретарі: Микитенко Д.А.

Розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Вишгородського
районного суду Київської області від
13 грудня 2013 року у справі за позовом
Міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у природоохороній
сфері в Київській області в інтересах
держави в особі Київського обласного
управління лісового та мисливського
господарства та ДП "Вищедубечанське
лісове господарство" до Вишгородської
міської ради Київської області, ОСОБА_3
та ОСОБА_1, треті особи: Київська
обласна регіональна філія ДП "Центр
державного земельного кадастру" та
Відділ Держземагенства України у
Вишгородському районі про визнання
недійсним рішення міської ради та
державного акту на право власності на
земельну ділянку, та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 Київського обласного
управління лісового та мисливського
господарства та ДП "Вищедубечанське
лісове господарство" треті особи :
Вишгородська міська рада Київської
області, ОСОБА_3, Міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохороній сфері в
Київській області про визнання права
власності,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року Міжрайонний прокурор
з нагляду за додержанням законів у
природоохороній сфері в Київській
області в інтересах держави в особі
Київського обласного управління
лісового та мисливського господарства
та ДП "Вищедубечанське лісове
господарство" до Вишгородської міської
ради Київської області звернувся до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що згідно з рішенням
Вишгородської міської ради від 29
грудня 2009 року №31/16 п. 110 передано
безкоштовно у приватну власність
ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,12 га
для ведення садівництва у садовому
товаристві «Дніпро-8», яка є землею
лісового фонду, що знаходиться у
власності держави та в постійному
користуванні Державного підприємства
«Вищедубечанське лісове
господарство», на підставі вказаного
рішення ОСОБА_3 отримала державний акт
на земельну ділянку площею 0,0962 га.

Вказував на те, що передана у власність
відповідачці земельна ділянка
відноситься до земель лісового фонду, а
саме кварталу 166 Старосільського
лісництва та належить на праві
постійного коритування ДП «
Вищедубечанське лісове господарство»,.

Вважав, що Вишгородська міськрада
незаконно розпорядилася спірною
земельною ділянкою, оскільки до
моменту передачі земельної ділянки у
власність громадянам повинен бути
розроблений проект землеустрою щодо
припинення права користування і
вилучення земельної ділянки ДП «
Вищедубечанське лісове господарство»
та зміни її цільового призначення з
передачею земельної ділянки до земель
запасу міської ради, а лише після цього
міська рада мала право надати земельні
ділянки громадянам за проектом
землеустрою, як членам товариства.

Однак жодних рішень Вишгородською
міськрадою про надання раніше в
користування спірних земельних
ділянок садовому товариству « Дніпро-8»
не приймалось, проекти землеустрою
щодо відведення в користування спірних
земельних ділянок не розроблялись та
не погоджувалися

Уточнюючи позовні вимоги просив
визнати п.110 рішення Вишгородської
міської ради № 31/16 від 26 грудня 2009 року
та державний акт отриманий ОСОБА_3
недійсними, визнати недійсним договір
купівлі-продажу спірної земельної
ділянки укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1
і повернути державі в особі
Вишгородської міської ради спірну
земельну лісову ділянку згідно ст. 388 ЦК
України, витребувати на користь
держави в особі ДП «Вищедубечанське
лісове господарство» з незаконного
володіння ОСОБА_1 спірну земельну
лісову ділянку.

В зустрічному позові ОСОБА_1 просив
визнати за ним право власності на
спірну земельну ділянку, як за
добросовісним набувачем, який придбав
її у встановленому законом порядку на
підставі дійсних на той час
правовстановлюючих документів та
чинного рішення органу місцевого
самоврядування.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 13 грудня 2013
року первісний позов задовольнити
частково.

Визнано незаконним та скасовано
пункт 110 рішення Вишгородської міської
ради №31/16 від 29 грудня 2009 року в частині
передачі земельної ділянки площею 0,12
га у приватну власність ОСОБА_3 для
ведення садівництва у садовому
товаристві "Дніпро - 8", яке розташовано
в адміністративних межах
Вишгородської міської ради.

Визнано недійсним державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку площею 0,0962 га виділену для
ведення садівництва, серії ЯЛ №329821,
кадастровий номер :38:095:0160, виданий
на ім'я ОСОБА_3.

Витребовано на користь держави в особі
ДП «Вищедубечанське лісове
господарство» із незаконного
володіння ОСОБА_1 земельну лісову
ділянку площею 0,0962 га, виділену для
ведення садівництва кадастровий номер
:38:095:0160.

В задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процессуального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін , якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

По справі встановлено, що рішенням 31
сесії 5 скликання Вишгородської
міської ради від 29 грудня 2009 року № 31/16
передано безкоштовно у приватну
власність земельну ділянку ОСОБА_3
площею 0,12 га. для ведення садівництва ,
що розташована в садовому товаристві «
Дніпро-8».

19 жовтня 2010 року на підставі вказаного
рішення Вишгородської міської ради
ОСОБА_3 отримала державний акт серії ЯЛ
№ 329821 на право власності на земельну
ділянку площею 0,0962 га.

Зазначена земельна ділянка
відноситься до земель
лісогосподарського призначення,
розташована в кварталі 166
Старосільського лісництва та
перебуває в постійному користуванні ДП
«Вищедубечанське лісове
господарство». Станом на час прийняття
оскаржуваного рішення з постійного
користування не вилучалась, жодних
погоджень на її вилучення ДП
«Вищедубечанське лісове господарство»
не надавало.

Відповідно до наявних в матеріалах
справи листів відділу Держземагенства
у Вишгородському районі Київської
області від 20 лютого 2012 року № 380, 08 та 11
лютого 2012 року №№ 234 та 243, відповідно;
ДП «Вищедубечанське лісове
господарство» від 16 та 20 лютого 2012 року
№ № 75 та 76 відповідно; Українського
державного проектного лісовпорядного
виробничого об'єднання ВО
«Укдержліспроект» від 10.12.13 № 422, а
також даними кадастрового плану,
картографічними матеріалами,
проектами організації і розвитку
лісного господарства
Вищедубечанського лісгоспу за 1983, 1994,
2005 роки., спірна земельна ділянка
відноситься до земель лісового фонду.

Судом першої інстанції також
встановлено, що спірна земельна
ділянка не перебувала в користуванні
СТ «Дніпро-8», тому вона не могла бути
надана ОСОБА_3 як члену даного
товариства.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову суд першої
інстанції правомірно виходив з
положень ст.ст. 116,118, 121,123, 131,149, 151,152 ЗК
України, п. 7 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання юрисдикції загальних
судів та визначення підсудності
цивільних справ» та прийшов до
правильного висновку, що оскаржуване
рішення Вишгородської міської ради та
виданий на його підставі державний акт
на право власності на земельну ділянку
на ім»я ОСОБА_3 є незаконними.

Також суд першої інстанції правомірно
вирішив питання, щодо витребування на
користь держави в особі ДП
«Вищедубечанське лісове
господарство»земельну ділянку площею
0, 0962 га із незаконного володіння
ОСОБА_1, оскільки 10.12.2010 року спірну
земельну ділянку на підставі договору
купівлі- продажу ОСОБА_3 було
відчуджено останньому, так як спірна
земельна ділянка незаконно вибула з
володіння держави поза волею власника
внаслідок прийняття Вишгородською
міською радою згаданого рішення
всупереч вимог земельного, лісового та
цивільного законодавства, а відтак
придбана ОСОБА_1 в особи, яка не мала
права його відчужувати.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову суд першої інстанції правомірно
дійшов до висновку, оскільки наявні
підстави для часткового задоволення
первісного позову, що виключає
можливість задоволення зустрічного.

Висновки суду відповідають вимогам
закону та обставинам справи.

Рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, підстав до його скасування при
апеляційному розгляді справи не
встановлено.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 13 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: