Справа № 645/9408/13-ц
Провадження №
17 лютого 2014 року Фрунзенський районний
суд м. Харкова у складі:
Головуючого - судді - Сілантьєвої Е.Є.,
секретар судових засідань - Курбатовій
за участю прокурора - Осадча Л.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа - Служба у справах дітей
Фрунзенського району Управління служб
у справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради про позбавлення
батьківських прав та стягнення
Позивачка звернулась до суду з позовом
та просила позбавити батьківських прав
ОСОБА_3 відносно неповнолітньої доньки,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування
заявленого позову зазначила наступне:
з відповідачем по справі позивач
знаходилась у цивільному шлюбі з 2008
року по 2010 рік. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін
народилася дочка, ОСОБА_4. У свідоцтві
про народження відповідач вказаний, як
батько. Дитина мешкає з позивачем та
знаходиться на її утриманні.
Вихованням дитини займаюся тільки
позивач за допомогою батьків, з якими
вони разом мешкають. Останні три роки
відповідач взагалі не бере участі у
вихованні дочки, не цікавиться її
здоров'ям, не відвідує дошкільний
заклад, не відвідує дитину вдома.
Матеріальної допомоги на утримання він
не сплачує. 04 квітня 2012 року рішення
Фрунзенського районного суду були
стягнути аліменти з відповідача на
користь позивача на утримання
неповнолітньої дитини, але як зазначає
позивач, відповідач аліменти не
сплачує. Позивач зазначає, що
відповідач не виконує свої батьківські
обов'язки, самоусунувся від будь-якого
спілкування з дитиною, її виховання та
утримання; не піклується про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя, а
саме не забезпечує необхідного
харчування, медичного огляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток. Не спілкується
з дитиною в об'ємі, необхідному для її
нормального розвитку; не надає дитині
доступ до культурних і інших духовних
цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною
загальновизнаних норм моралі; не
виявляє цікавості до її внутрішнього
світу; не створює умов для отримання
нею освіти. Дитина не знає його, як
батька, не має до нього родинних
почуттів. Зазначені обставини вимусили
позивача звернутись до суду.
У судовому засіданні позивач
підтримала свої вимоги та просила їх
Відповідач у судовому засіданні
заперечував проти задоволення позову,
та зазначив, що він бажає виховувати
дитину та брати участь у її житті, але
цьому заважає матір дитини, позивач по
справі. Відповідач зазначив, що він, в
силу своїх можливостей, допомагає
дитині: у 2011 році робив ремонт власними
силами у дитячому садку, де
виховувалась дитина, у травні 2013 році
подарував дитині телефон для
можливості спілкуватись з нею; 02
вересня 2013 року сплатив аліменти у
розмірі 2400 грн.; 08 листопада 2013 року
сплатив аліменти у розмірі 300 грн. Також
відповідач вказав, що на всі свята він
передає через свою матір, яка
спілкується з позивачем та дитиною,
подарунки, або продукти харчування.
У судовому засіданні прокурор
прокуратури Фрунзенського району м.
Харкова Осадча Л.О. не підтримала
До судового засідання представник
третьої особи - Служби у справах дітей
Фрунзенського району Управління служб
у справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради, не з'явився, надіславши на
адресу суду заяву, якою просили суд
розглядати справу у його відсутності,
постановити рішення, з урахуванням
Суд, вислухавши пояснення сторін по
справі, прокурора, вивчивши матеріали
справи та надані докази в їх
сукупності, вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
Відповідно до ст. ст. 164, 170 СК
України та п. 16, 18 Пленуму ВСУ від 30.03.2007
року №3 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав » мати, батько
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він:
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини;
жорстоко поводяться з дитиною; є
хронічними алкоголіками або
Ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до
самостійного життя, зокрема: не
забезпечують необхідного харчування,
медичного догляду, лікування дитини,
що негативно впливає на її фізичний
розвиток як складову виховання; не
спілкуються з дитиною в обсязі,
необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до
її внутрішнього світу; не створюють
умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо,
так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування ними
полягає у фізичному або психічному
насильстві, застосуванні
недопустимих методів виховання,
приниженні людської гідності дитини
Хронічний алкоголізм
батьків і захворювання їх на
наркоманію мають бути підтверджені
відповідними медичними висновками. Як
експлуатацію дитини слід розглядати
залучення її до непосильної праці,
до заняття проституцією, злочинною
діяльністю або примушування до
позбавлення батьківських прав
заявлений із декількох підстав, суди
повинні перевіряти та
обґрунтовувати в рішенні кожну з них.
судовому засіданні, ОСОБА_3 є батьком, а
ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження від 27 березня 2008 року серії
Згідно довідки № 1665 від 10.09.2013
року з місця мешкання дитина мешкає
разом з позивачем по справі.
Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 05.04.21012 року було стягнуто
з відповідача на користь позивача
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини.

Відповідно до довідки про розмір
заборгованості по аліментам з ОСОБА_3
станом на -1.09.2013 року розмір
заборгованості складав 11978 грн.

У судовому засіданні відповідач
вказував, що 08.11.2013 року він сплатив у
рахунок погашення заборгованості суму
у розмірі 300 грн., а 02.09 2013 року - суму у
розмірі 2400 грн. також відповідно
пояснень відповідача він приймав
участь у 2011 році у ремонту у дитячому
садку, та у 2012 році купував дитині
телефон, також протягом зазначеного
часу купував продукти харчування.
Зазначені обставини не заперечувала
позивач по справі, але вважала, що ці
гроші були сплачені батьками
відповідача, та на цей час вона не
бачить сенсу в подальшому спілкуванні
відповідача з дитиною.

Судом вивчався висновок департаменту
праці та соціальної політики
управління служб у справах дітей № 84
від 17.02.2014 року про доцільність
позбавленні відповідача батьківських
прав, але судом не встановлені
обставини, передбачені ст. 164 СК України
для задоволення позову.

У відповідності до вимог ч.2
ст.11 ЗУ "Про охорону дитинства "
встановлено , що кожна дитина має право
на проживання в сім'ї разом з батьками
або в сім"ї одного з них та на
піклування батьків.

Статтею 9 Конвенції про права
дитини, що ратифікована постановою
Верховної ради України від 27.02.1991 року
передбачено, що держави - учасниці
забезпечують те, щоб дитина не
розлучалась з батьками всупереч їх
бажанню, за винятком випадків, коли
компетентні органи згідно з судовим
рішенням ,визначають відповідно до
застосованого закону і процедур, що
таке розлучення необхідне в
якнайкращих інтересах дитини . Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадках, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною,
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини .

Зважаючи на
вищевикладене, суд відмовляє у
задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного,
керуючись Пленумом ВСУ № 3 від 30
березня 2007 року із змінами, внесеними
згідно з Постановою Пленуму Верховного
Суду України № 20 від 18 грудня 2008 року
„Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення
батьківських прав", ст.ст. 164, 165, 166, 167, 169,
180, 183 Сімейного Кодексу України, ст. 60 ЦК
України, ст.ст. 10,11, 88, 212-215, 217, 218 ЦПК
України, суд, -

В и р і ш и в:

У задоволенні позову -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду Харківської
області протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги. Особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення може
бути подана апеляційна скарга протягом
10 днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий суддя: