Справа № 401/8809/12
РІШЕННЯ

Іменем України

13 жовтня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м.Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Подорець О.Б.,

за участю секретаря Голубніченко В.О.,

за участі представника позивача
Єпрем’ян Л.В.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «ІННОВАЦІЙНО-ПРОМИСЛОВИЙ
БАНК» до ОСОБА_3 про розірвання
кредитного договору та стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне Акціонерне
Товариство
«ІННОВАЦІЙНО-ПРОМИСЛОВИЙ-БАНК»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про розірвання кредитного договору та
стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 03 липня 2008 року між
Відкритим акціонерним товариством
«Інноваційно-промисловий банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство
«Інноваційно-промисловий банк» і
ОСОБА_3 був укладений кредитний договір
№ 26-08-2 та додаткова угода № 1 до нього,
відповідно до якого відповідачу
виданий споживчий кредит у сумі 36 435,00
доларів США (тридцять шість тисяч
чотириста тридцять п'ять доларів США), з
остаточним терміном повернення не
пізніше 03 серпня 2009 року, з 03 липня 2008
року по 03 серпня 2009 року, із сплатою 15 %
річних.

Згідно з умовами п.3.1 кредитного
договору, позивач відкрив позичковий
рахунок № НОМЕР_2 відповідачеві, яка
отримала суму кредиту в розмірі 36 435, 00
доларів США готівкою. Таким чином,
позивач свої зобов'язання по
кредитному договору № 26-08-2 виконав в
повному обсязі.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором відповідачем 03
липня 2008 року був укладений договір
застави майнових прав № 73-08-2 та
додаткова угода № 1 до нього на
загальну суму 184 000,00 гривень. 07.08.2009 року
згідно з п.4.10 договору за рахунок
застави відсотки за користування
кредитом та сам кредит були частково
повернуті, але не в повному обсязі.

На підставі викладеного та з
урахуванням уточнених позовних вимог
позивач просить розірвати укладений
між Публічне акціонерне товариство
«Інноваційно-промисловий банк» та
ОСОБА_3 кредитний договір № 26-08-02 від
03.07.2008 року, з усіма його доповненнями
та змінами, стягнути з ОСОБА_3
заборгованість за кредитним договором
№ 26-08-02 від 03.07.2008 року в сумі 131 000,63
гривень, та судові витрати (а.с.1-2, 130 т.1).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
18 червня 2013 року позовні вимоги
позивача були задоволені у повному
обсязі (а.с. 138-139 т.1).

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 жовтня
2013 року рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2013
року залишено без змін (а.с.191-193 т.1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду кримінальних та
цивільних справ від 29 листопада 2013 року
у відкритті касаційного провадження
відмовлено (а.с.225-226 т.1).

Постановою Верховного Суду України від
16 квітня 2014 року ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду кримінальних та цивільних
справ від 29 листопада 2013 року скасовано
та справу направлено на новий розгляд
до суду касаційної інстанції (а.с.370-372
т.1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду кримінальних та
цивільних справ від 09 липня 2014 року
рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
18 червня 2013 року та ухвала апеляційного
суду Дніпропетровської області від 24
жовтня 2013 року скасовані, справа
направлена на новий розгляд до суду
першої інстанції (а.с.377-378 т.1).

В судовому засіданні представник
позивача Єпрем’ян Л.В. позов підтримав
повністю, просив його задовольнити.
Підтримав заяву щодо поновлення
строків звернення до суду, але в
подальшому пояснив, що банком не
пропущено строку звернення до суду,
оскільки остання проплата по
кредитного договору була 07 серпня 2009
року шляхом списання коштів з
депозитного рахунку відповідача, а
тому заперечував проти застосування
наслідків спливу позовної давності.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_2 заперечував проти
задоволення позову у повному обсязі,
просив застосувати строк позовної
давності до позовних вимог позивача,
вважаючи, що банком такий строк
пропущено. Що стосується проплати 07
серпня 2009 року шляхом списання
грошових коштів з депозитного рахунку
ОСОБА_3, то банком таке списання було
зроблено самовільно.

Суд, вислухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступного.

Судом встановлено, що 03 липня 2008 року
між Відкритим акціонерним товариством
«Інноваційно-промисловий банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство
«Інноваційно-промисловий банк» і
ОСОБА_3 був укладений кредитний договір
№ 26-08-2 та додаткова угода № 1 до нього,
відповідно до якого відповідачу
виданий споживчий кредит у сумі 36 435,00
доларів США (тридцять шість тисяч
чотириста тридцять п'ять доларів США), з
остаточним терміном повернення не
пізніше 03 серпня 2009 року, з 03 липня 2008
року по 03 серпня 2009 року, із сплатою 15 %
річних.

Згідно з умовами п.3.1 кредитного
договору, позивач відкрив позичковий
рахунок № НОМЕР_2 відповідачеві, яка
отримала суму кредиту в розмірі 36 435, 00
доларів США готівкою. Таким чином,
позивач свої зобов'язання по
кредитному договору № 26-08-2 виконав в
повному обсязі.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором відповідачем 03
липня 2008 року був укладений договір
застави майнових прав № 73-08-2 та
додаткова угода № 1 до нього на
загальну суму 184 000,00 гривень. 07.08.2009 року
згідно з п.4.10 договору за рахунок
застави відсотки за користування
кредитом та сам кредит були частково
повернуті, але не в повному обсязі.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання) (ст.
610 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Судом встановлено, що в наслідок
порушення відповідачем ОСОБА_3 своїх
зобов'язань, остання допустила
прострочення повернення кредиту і
сплати відсотків за його користування,
у зв'язку з чим за нею станом на 18.07.2012
виникла заборгованість в розмірі 16 389,42
доларів США, що еквівалентно 131 000,63 грн.,
яка складається з наступного: 10 966,00
доларів США - заборгованість за
кредитом; 5 423,42 доларів США -
заборгованість по процентам, що
підтверджується розрахунком
заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, із вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу особа
може звернутися до суду у межах строку
позовної давності (ст. 256 ЦК України).

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Певний період часу, початок якого
визначений календарною датою або
подією, починається з наступного дня
після вказаної дати або дня події, які,
в свою чергу, до цього строку не
включаються.

Частинами 1,5 ст. 261 ЦК України
встановлено, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права. За
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст.
260 ЦК України обчислюється за
загальними правилами визначення
строків, встановлених ст. ст. 253-255 цього
Кодексу.

Строк, як часова категорія,
характеризується не тільки початковим,
а й кінцевим моментом.

Відповідно до ч.1 ст. 254 ЦК України строк,
обчислюється роками, спливає у
відповідні місяць і число останнього
року цього строку, а коли він
обчислюється місяцями, то у відповідне
число останнього місяця строку.

Таким чином, трирічний строк позовної
давності у даному спорі, що виник між
сторонами обчислюється з 04 липня 2009
року і закінчується 03 липня 2012 року.
Така правова позиція викладена і
Верховним Судом України за
результатами перегляду цієї справи
(а.с.370-372 т.1).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 04 липня 2012 року, тобто з
пропуском строку позовної давності.

В судовому засіданні представник
позивача просив поновити строк
звернення до суду, посилаючись на
організаційні проблеми, які виникли в
банку, а саме звільнення працівників,
що призвело до пропущення строку
звернення до суду. Разом з тим, в
подальшому представник позивача
відмовився від заяви щодо поновлення
строку звернення до суду, посилаючись
на те, що 07 серпня 2009 року відбулося
списання грошових коштів по рахунку
відповідача за її згодою, а тому строк
звернення до суду не пропущено. Разом з
тим, суд не може погодитися з
посиланнями представника позивача
щодо не пропущено ними строку позовної
давності, оскільки доказів на якій
підставі відбулося списання 07 серпня
2009 року з депозитного рахунку ОСОБА_3,
суду не надано. В матеріалах справи
наявні заяви ОСОБА_3 від 02 вересня та 25
листопада 2009 року щодо списання коштів
з її депозитного рахунку в рахунок
погашення кредитної заборгованості.

Таким чином, на підставі викладеного,
суд приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову з підстав пропуску
строку звернення до суду.

З урахуванням результату розгляду
справи та відповідно до ст. 88 ЦПК
України судові витрати компенсуванню
не підлягають і відносяться на рахунок
позивача. Разом з тим, слід стягнути з
Публічного акціонерного товариства
«ІННОВАЦІЙНО-ПРОМИСЛОВИЙ БАНК» на
користь ОСОБА_3, судові витрати
пов'язані з проведенням експертизи в
розмірі 1762 грн. 56 коп. (а.с.95 т.1).

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 218, 222
ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Публічному акціонерному товариству
«ІННОВАЦІЙНО-ПРОМИСЛОВИЙ БАНК» у
задоволенні позову до ОСОБА_3 про
розірвання кредитного договору та
стягнення заборгованості - відмовити в
повному обсязі.

Судові витрати компенсуванню не
підлягають і відносяться на рахунок
позивача.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «ІННОВАЦІЙНО-ПРОМИСЛОВИЙ
БАНК» () на користь
ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, судові витрати
пов'язані з проведенням експертизи в
розмірі 1762 (одна тисяча сімсот
шістдесят дві) грн. 56 коп.

З повним текстом рішення суду сторони
можуть ознайомитися 17 жовтня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію судового рішення із викладом
вступної та резолютивної частин видати
учасникам процесу негайно після його
проголошення.

Суддя
О.Б.Подорець