РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року Керченський міський
суд Автономної Республіці Крим у
складі: головуючого - судді
Григор'євської І.В., при секретарі -
Роднової І.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м. Керч
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Першої Керченської державної
нотаріальної контори про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом, скасування
державної реєстрації, визнання права
власності на спадщину за заповітом та
про зобов'язання внесення змін в
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом та за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання права власності,
свідоцтва про право на спадщину за
законом дійсним, стягнення
матеріальної та моральної шкоди,суд

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 та просить суд визнати
недійсним свідоцтво від 13 вересня 2013
року, про право на спадщину за законом,
на 14 частку спадкового майна виданого
ОСОБА_2, скасувати державну реєстрацію
права власності, визнати права
власності на спадщину за заповітом, на
14 частку спадкового майна та
зобов'язати внести зміни в свідоцтво
про право на спадщину за заповітом, від
13 вересня 2013 року, виданого на його ім?я.

Позовні вимоги мотивовані
тим,ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати,
ОСОБА_3.13 червня 2013 року нотаріусом
Першої керченської державної
нотаріальної контори йому було надано
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, на ? частки спадкового майна,
яке складається з квартири АДРЕСА_1 ,1 /
32 частки сараїв літ. « Г» , «Д » , « Е » , 1/32
частки котельної літ. « В» , 1 / 32 частки
огорож № 1-3,1/ 32 частку мощень І. Його
рідній сестрі , ОСОБА_2 , було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на ? частку вказаного
спадкового майна як спадкоємцю , який
має обов'язкову частку у спадщині.У
подальшому була проведена державна
реєстрація права власності ? часки
вказаної квартири, за ОСОБА_2. На
підставі чього ОСОБА_2була
зареєстрована за зазначеною адресою і
вселилася у квартиру. Однак , згідно
заповіту його мати квартиру заповідала
йому з заповідальним відказом , згідно
з якою на нього покладено обов'язок,
через рік після оформлення спадщини
виплатити 25 % вартості зазначеної
квартири ОСОБА_2. Вважає, що сума
заповідальної відмови повністю
охоплює обов'язкову частку у спадщині
ОСОБА_2 Вважає, що у відповідності зі
ст.1241ЦК України , в обов'язкову частку у
спадщині зараховується вартість
заповідального відказу, встановленого
на користь особи , яка має право на
обов'язкову частку. Такім чином на його
думку, зроблений заповідальний відказ,
необхідно враховувати як обов'язкову
частку у спадщині, вважає він повністю
відповідає цій частці, тому вважає має
право на спадщину на все спадкове
майно, а саме на всю квартиру.

Позивач у судовому засіданні
просив суд позов задовольнити.

Представник позивача також
просив суд позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов
ОСОБА_1 не визнала та пояснила що її
мати , ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1,нею
за час життя був зроблений заповіт на
випадок смерті, згідно якого мати
квартиру АДРЕСА_1, заповіла ОСОБА_1, з
умовою, через рік після оформлення
ОСОБА_1 спадщини, виплатити своєї
рідної сестрі, тобто їй, 25 % вартості
зазначеної квартири. Вважає, що її брат,
ОСОБА_1 в своєму позові свідомо не
вказує ст.1242 ЦК України. На її користь
заповідальної відмови немає ,
покладено на її брата обов'язок через
рік після оформлення ним спадщини
виплатити 25 % вартості заповіданої
квартири їй. Вона пенсіонер, з 20 жовтня
2009 року , інвалід другої групи з 04
листопаду 2009 року. Згідно закону має
право на обов'язкову частку у спадщині,
тобто на ? частину всього майна що
належить померлої матері. Просила суд
з цих підстав відмовити у позові
ОСОБА_1.

Представник Першої Керченської
державної нотаріальної контри у судове
засідання не з'явився, сповіщався
належним чином,надіслав на адресу суду
заяву про розгляд позову у відсутність
представника, надав на адресу суду
заперечення ( а.с.26), згідно яких
пояснив, що ОСОБА_1, особисто 13 вересня
2013 року подав заяву про видачу
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом після смерті ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на 34 частки
квартири АДРЕСА_1. Одночасно з ОСОБА_1, 13
вересня 2013 року свідоцтво про право на
спадщину за законом було видане дочці
померлої, ОСОБА_2, яка має право на
обов'язкову частку у спадщині, як
непрацездатний спадкоємець, на 14
частку спірної квартири, оскільки
відповідно ст. 1241 ЦК України, незалежно
від змісту заповіту, право на
обов'язкову частку в спадщині за
заповітом мають малолітні,
неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова ( вдівець),
непрацездатні батьки. Заперечень з
боку спадкоємців при отриманні
свідоцтв про право на спадщину не було.
Просить суд звернути увагу, що
свідоцтва спадкоємцям про право на
спадщину за заповітом, та за законом,
після смерті ОСОБА_3 було видане за
згодою спадкоємцев, та з дотриманням
всіх необхідних вимог діючого
законодавства.

У силу ст.1217 ЦК України, - спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК
України, - спадщина відкривається
внаслідок смерті особи. Часом
відкриття спадщини є день смерті особи
або день, з якого вона оголошується
померлою.

Згідно статті 1233 ЦК України -
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин.

Частинами 1, 2 статті 1236 ЦК України
передбачено, що заповідач має право
охопити заповітом права та обов'язки,
які йому належать на момент складання
заповіту, а також ті права та обов'язки,
які можуть йому належати у майбутньому.
Заповідач має право скласти заповіт
щодо усієї спадщини або її частини.

Статтею 1261 Цивільного кодексу
України передбачено, що у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця.

Відповідно ст. 1237 ЦК України - заповідач
має право зробити у заповіті
заповідальний відказ.
Відказоодержувачами можуть бути особи,
які входять, а також ті, які не входять
до числа спадкоємців за законом.

Відповідно статті 1241 ЦК України -
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).Розмір
обов'язкової частки у спадщині може
бути зменшений судом з урахуванням
відносин між цими спадкоємцями та
спадкодавцем, а також інших обставин,
які мають істотне значення.До
обов'язкової частки у спадщині
зараховується вартість речей
звичайної домашньої обстановки та
вжитку, вартість заповідального
відказу, встановленого на користь
особи, яка має право на обов'язкову
частку, а також вартість інших речей та
майнових прав, які перейшли до неї як до
спадкоємця. Будь-які обмеження та
обтяження, встановлені у заповіті для
спадкоємця, який має право на
обов'язкову частку у спадщині, дійсні
лише щодо тієї частини спадщини, яка
перевищує його обов'язкову частку.

Згідно ст. 1242 ЦК України - заповідач
може обумовити виникнення права на
спадкування у особи, яка призначена у
заповіті, наявністю певної умови, як
пов'язаної, так і не пов'язаної з її
поведінкою (наявність інших
спадкоємців, проживання у певному
місці, народження дитини, здобуття
освіти тощо). Умова, визначена у
заповіті, має існувати на час відкриття
спадщини. Умова, визначена у заповіті, є
нікчемною, якщо вона суперечить закону
або моральним засадам суспільства.
Особа, призначена у заповіті, не має
права вимагати визнання умови
недійсною на тій підставі, що вона не
знала про неї, або якщо настання умови
від неї не залежало.

ОСОБА_2 також звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_1 про визнання права
на спадщину за законом на 14 частку
спадкового майна , свідоцтва про право
на спадщину за законом від 13 вересня 2013
року виданого на ім'я ОСОБА_2 дійсним,
стягнення матеріальної шкоди у розмірі
765 гривень 42 копійки та моральної шкоди
в розмірі 5 000 гривень, який ухвалою суду
був об'єднаний в одне провадження з
первісним позовом ОСОБА_1

Згідно ст. 1166 ЦК України - майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно ст.1167 ЦК України -
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини,

Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивовані тим,
що її мати, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1
, квартиру АДРЕСА_1 , мати, заповіла сину
- її рідному брату, ОСОБА_1, з умовою
,через рік після оформлення ним
спадщини виплатити їй 25 % вартості
зазначеної квартири. Вона як
непрацездатна донька померлої,
прийняла спадщину на спадкове майно, 14
частку квартири,згідно наданого
свідоцтва нотаріусом від 13.09.2013 року.
Вважає, що вона як, інвалід , має право
на обов'язкову частку у спадщині
незалежно від заповіту , яка в її
випадку складає ? частку успадкового
майна, згідно ч.1 ст.1241ГК України . Тому
просить суд визнати за нею право на
спадщину за законом на 14 частку
квартири АДРЕСА_1 ,1 / 32 частки сараїв
літ. « Г» , «Д » , « Е » , 1/32 частки
котельної літ. « В» , 1 / 32 частки огорож
№ 1-3,1/ 32 частку мощень І, видане
свідоцтво нотаріусом їй законним. Крім
того пояснила суду , що після похорон
матері вона доводила до відома брата
про свій намір переїхати на
постійне місце проживання з м.Харкова,
в м.Керч. Ні яких заперечень брат не
висловлював . Комунальні платежі у
спірної квартирі за період до
01.01.2011г.вони здійснюють в рівних
частках . Однак в грудні 2011 року у неї
було все готово для продажу квартири в
м. Харкові, документи за які вона
сплатила кошті ,однак ОСОБА_1 довів до
неї , що він змінив замки на вихідних
дверях квартири в м. Керчі , ключі від
нових замків видати їй відмовився.
Переїжджати з речами в закриту
квартиру вона не могла , договір
купівлі-продажу квартири у м. Харкові
довелося відмінити , в зв'язку з чим
вона понесла матеріальні затрати на
оформлення документів для угоди яка не
відбулася вважає за провиною ОСОБА_1 та
просить стягнути з нього матеріальну
щкоду у розмірі 765 гривень 42 копійки та
моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.

Суд допитавши сторони, дослідивши
матеріали справи, матеріали спадкової
справи, вважає, що позовна заява ОСОБА_1
не підлягає задоволенню, та позовна
заява ОСОБА_2 не підлягає задоволенню
по наступних підставах.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про смерть ( а.с.44).

Згідно свідоцтв про народження
ОСОБА_1 є сином , ОСОБА_2 є донькою,
померлої ОСОБА_3 ( а.с. 68,69-72).

Як вбачається зі спадкової справи
№ 5737/01-16, до Першої Керченської
державної нотаріальної контори, 28
липня 2011 року звернулася донька
померлої, ОСОБА_2 з заявою про
прийняття спадщини ( а.с.38,41) та 03 жовтня
2011 року звернувся син померлої ОСОБА_1,
з заявою про прийняття спадщини ( а.с.40).

Також до Першої Ялтинської державної
нотаріальної контори 13 вересня 2011 року
звернулася донька померлої ОСОБА_2 з
заявою про видачу їй свідоцтва про
право на спадщину за законом, а також на
обов'язкову частку згідно ст.1241 ЦК
України, надавши нотаріусу до своєї
заяви довідку в підтвердження другої
групи інвалідності ( а.с.42,63) та 13
вересня 2011 року звернувся син померлої
,ОСОБА_1, з заявою про видачу йому
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом (а.с.43).

Згідно заповіту від 28 листопада 1994
року, складеного ОСОБА_3 на випадок
своєї смерті зроблено було
розпорядження - спірну квартиру вона
заповідала ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в рівних
частках( а.с.75).

Згідно заповіту від 18 грудня 2008 року,
складеного ОСОБА_3 на випадок своєї
смерті, зроблено розпорядження - все
майно, що їй належить, в тому числі і
квартиру, вона заповідала ОСОБА_1, і
покладено на нього обов'язок через рік
після оформлення спадщини, сплатити 25 %
вартості зазначеної квартири ОСОБА_2
Зміст статей, нотаріусом був
роз'яснений, в заповіті вона вказала,
що заповіт їй зрозуміло і відповідає її
волевиявленню

( а.с.65).

13 вересня 2013 року Першою Керченською
державною нотаріальною конторою після
смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1,
було видане свідоцтво про право на
спадщину за законом на 14 частку
спадкового майна , яке складається з
квартири АДРЕСА_1 ,1 / 32 частки сараїв
літ. « Г» , «Д » , « Е » , 1/32 частки
котельної літ. « В» , 1 / 32 частки огорож
№ 1-3,1/ 32 частку мощень І ( а.с.92).

13 вересня 2013 року Першою Керченською
державною нотаріальною конторою після
смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1,
було видане свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на 34 частки
спадкового майна ОСОБА_1, яке
складається з квартири АДРЕСА_1 ,1 / 32
частки сараїв літ. « Г» , «Д » , « Е » , 1/32
частки котельної літ. « В» , 1 / 32 частки
огорож № 1-3,1/ 32 частку мощень І ( а.с.91).

Статтею 1301 ЦК України передбачено, що
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування» іншими підставами для
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину можуть бути: визнання
заповіту недійсним, визнання відмови
від спадщини недійсною, визнання шлюбу
недійсним, порушення у зв'язку з
видачею свідоцтва про право на
спадщину прав інших осіб тощо.

Заповіт не визнавався недійсним, тобто
одночасно з ОСОБА_1, 13 вересня 2013 року
свідоцтво про право на спадщину за
законом було видане дочці ОСОБА_2, яка
має право на обов'язкову частку у
спадщині, як непрацездатний
спадкоємець, на 14 частку спірної
квартири, оскільки відповідно ст. 1241 ЦК
України, незалежно від змісту заповіту
право на обов'язкову частку в спадщині
по заповіту мають повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця.

Тобто суд вважає, що свідоцтва
спадкоємцям про право на спадщину за
заповітом та за законом після смерті
ОСОБА_3 були видані нотаріусом на
підставі Закону та права ОСОБА_1 не є
порушеними, в зв'язку з чим, у суду не
має підстав для визнання недійсним
свідоцтва від 13 вересня 2013 року про
право на спадщину за законом, виданого
на 14 частку спадкового майна, на ім'я
ОСОБА_2.В зв'язку з чим позовні вимоги
позивача задоволенню не підлягають в
повному обсязі.

Доводі позивача та його представника,
що сума заповідального відказу
повністю охоплює обов'язкову частку у
спадщині ОСОБА_2, що у відповідності
Закону , в обов'язкову частку у спадщині
зараховується вартість заповідального
відказу, встановленого на користь
особи , яка має право на обов'язкову
частку, не відповідають дійсності та
суперечать нормам Закону.

ОСОБА_2 є інвалідом другої групи з 04.11.2009
року ( а.с.63) та відповідно ст.1241 ГК
України має право на обов'язкову частку
у спадщині , на неї немає
заповідального відказу у заповіті ,
його вартість в обов'язкову частку у
спадщині враховуватися не може, згідно
частині 2 ст.1241 ЦК України .

Відповідно ч.3 ст.1241 ГК України -
будь-які обмеження та обтяження ,
встановлені у заповіті для спадкоємця,
який має право на обов'язкову частку у
спадщині , дійсні тільки в тієї частини
спадщини , яка перевищує його
обов'язкову частину. Покладання на
ОСОБА_1 відповідно заповіту обов'язок
виплатити ОСОБА_2 25 % вартості квартири
через рік після оформлення спадщини , є
таким обмеженням, та в обов'язкову
частку зараховуватися не може.

Що стосується позову ОСОБА_2, то в його
задоволенні повинно бути відмовлено,
оскільки він не заснований на Законі та
спростовується встановленими судом
обставинами по даній праві.

Крім того ОСОБА_2 не надано суду доказів
в підтвердження нанесення неї
матеріальної та моральної шкоди
ОСОБА_1.

Відповідно ст.5 ч.9 Закону України « Про
судовий збір »- від сплати судового
збору звільняються інваліди 1,2 групи,
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є інвалідами 2
групи,тому від сплати судового збору
звільняються .

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.1166,1167,1217, 1220, 1233, 1235, 1236, 1238,
1241,1242,1261, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК
України,суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Перша Керченська державна
нотаріальна контора про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом на 14 частку
спадкового майна виданого ОСОБА_2,від 13
вересня 2013 року , скасування державної
реєстрації права власності , визнання
права власності на спадщину за
заповітом, на 14 частку спадкового майна
та про зобов'язання внесення змін в
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, від 13 вересня 2013 року
виданого на ім'я ОСОБА_1, відмовити .

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання права на спадщину
за законом на 14 частку спадкового
майна , свідоцтва про право на спадщину
за законом від 13 вересня 2013 року
виданого на ім'я ОСОБА_2 дійсним та
законним , стягнення матеріальної
шкоди у розмірі 765 гривень 42 копійки та
моральної шкоди в розмірі 5 000 гривень
шкоди,відмовити.

Судовій збір віднести за рахунок
держави.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Феодосії Автономної Республіки
Крим через Керченський міський суд в
порядку та строки, встановлені ст. ст.
294-296 Цивільного процесуального кодексу
України.

СУДДЯ