Справа № 2033/2-1471/11
Провадження № 6/645/224/14
У Х В А Л А

іменем України

04 вересня 2014 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шарко О.В.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання старшого державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання державного виконавця Фрунзенського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2., без вилучення паспорта, для подальшого направлення до органів паспортного контролю та Адміністрації Державної прикордонної служби. В обґрунтування подання зазначалося, що на примусовому виконанні у Фрунзенському ВДВС Харківського МУЮ знаходиться виконавче провадження, відкрите постановою державного виконавця 06.05.2014 року на підставі виконавчого листа, який виданий 01.11.2012 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь АК «Харківобленерго» заборгованості за послуги електропостачання у розмірі 6373 грн. 58 коп. Боржником рішення не виконується, про обєктивні причини, які перешкоджають боржнику сплатити заборгованість державного виконавця не повідомлено, за викликом державного виконавця не зявляється, право власності на нерухоме майно та транспортні засоби у боржника відсутнє, відомості про рахунки та джерела отримання доходів відсутні.

На підставі викладеного державний виконавець Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ звернулася до суду із відповідним поданням.

В судове засідання представник Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 не зявився, про час та місце розгляду повідомлений заздалегідь і належним чином,

Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали виконавчого провадження, вважає, що подання задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (далі - Закон) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

В статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема якщо боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

При цьому сам факт наявності невиконаного рішення суду боржником не є відповідно до цього Закону підставою для тимчасової заборони виїзду особи за кордон без обов'язкового визначення дій боржника по ухиленню від виконання судового рішення.

За замістом п.5 ч.1 та ч.2 ст. 6 Закону, громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

З аналізу цих правових норм вбачається, що особі, яка має паспорт для виїзду за межі України, та має такий намір, може бути відмовлено у виїзді за кордон у випадку ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов'язань.

Відповідно до п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Згідно до п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Окрім того факт ухилення має підтверджуватися сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні.

Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, в тому числі зі сплати аліментів, покладені на них рішенням судів» від 6 червня 2008 року № 25-32/507 подання повинно відповідати вимогам, що визначені цим листом, а саме подання готується на бланку відповідного відділу державної виконавчої служби за підписом начальника цього відділу та обов'язково має містити обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх обов'язків.

Таким чином, при зверненні до суду з вказаним поданням, органи державної виконавчої служби повинні зазначати обставини та надати відповідні докази, про те, що боржник має паспорт для виїзду за кордон, ухиляється від виконання зобов'язань та його дії свідчать про намір виїхати за кордон.

Дійсно на теперішній час постановою від 6 травня 2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду.

Проте ані в матеріалах подання, ані в матеріалах виконавчого провадження не має даних щодо отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів подання не вбачається, що державним виконавцем здійснено в

квартири не відчинили і перевірити їзди за місцем проживання боржника, що перевірено майновий стан боржника.

У виконавчому провадженні відсутні відомості про наявність у боржника будь-якого рухомого чи нерухомого майна.

Державним виконавцем не доведено ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Крім того, на час звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням повинен відбутися, бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні, може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: - утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Тобто, під поняттям ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням, розуміються будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для задоволення подання державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського міського управління юстиції, оскільки ним не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що державним виконавцем вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на виконання рішення суду. Державним виконавцем також не надано доказів на підтвердження того, що боржник отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження, та про те, що боржник, ухиляючись від виконання рішення, вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, за час виконання рішення виїжджав за межі України ( довідку Державної прикордонної служби), що призвело до виникнення заборгованості, або боржник безпідставно не заявлявся на виклики державного виконавця.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України», ст. 3 Конституцією України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом пяти днів з дня її проголошення; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя -