АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1194/14
Головуючий 1 інст.: Бородіна Н.М.
Доповідач: Хорошевський О.М.
Категорія: відшкодування шкоди
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого, судді -
Хорошевського О.М.,

суддів:
Зазулинської Т.П., Кругої С.С.
при секретарі -
Пуль С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Державної казначейської служби
України

на рішення Київського районного суду м.
Харкова від 20 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Державної
казначейської служби України,
Головного Управління державної
казначейської служби України в
Харківській області, Харківської
митниці мін доходів про відшкодування
шкоди, -

встановила:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом у якому просила стягнути
за рахунок Державного бюджету на її
користь на відшкодування моральної
шкоди 15000,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог
зазначила, що їй та її чоловіку ОСОБА_2
на праві спільної власності належить
автомобіль «VW PASSAT VARIANT» 2001 року
випуску.

Сім'я проживає у Чеській Республіці.
Влітку 2010 року вона з чоловіком та
дітьми перебували у м. Первомайський
Харківської області у гостях у рідних
чоловіка.

18 серпня 2010 року ОСОБА_2 керував
належним їм автомобілем рухаючись з м.
Первомайський по напрямку до м. Мерефа.
Після проїзду с. Таранівка автомобіль
було зупинено працівниками БМОП
«Беркут» і доставлено до Харківської
обласної митниці.

Працівниками митниці відносно неї було
складено протокол про адміністративне
правопорушення передбачене ст. 366 МК
України, тобто за передачу без дозволу
митного органу чоловіку у користування
їх автомобілю, а автомобіль було
вилучено.

Постанову судді Київського районного
суду м. Харкова від 10 вересня 2010 року,
якою її визнано винною у
правопорушенні передбаченого ст. 336 МК
України скасовано постановою
апеляційного суду Харківської області
від 13 жовтня 2010 року у зв'язку з
відсутністю у її діях складу
адміністративного правопорушення.

У зв'язку з відсутністю автомобіля вона
та вся родина відчувала незручності.
Так її чоловік не мав можливості
виконувати свою роботу у повній мірі,
що вплинуло на матеріальний стан сім'ї.

Повернення до Чеської Республіки було
пов'язано з додатковими складнощами.

Для отримання автомобіля їм знов
необхідно було повертатись до України.

Безпідставним притягненням до
адміністративної відповідальності та
вилучення автомобілю їй спричинено
моральну шкоду яку позивач оцінює у
15000,00 грн.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 20 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Зобов'язано
Державне казначейство України
відшкодувати позивачу за рахунок
коштів Державного бюджету України
моральну шкоду в сумі 10 000 грн. В іншій
частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Державна
казначейська служба України просить
рішення суду першої інстанції
скасувати як ухвалене з порушенням
норм матеріального права і ухвалити
нове рішення відмовивши у задоволенні
позовних вимог.

Скарга містить посилання на те, що
обставинами справи на які посилається
суд не є підставами для відшкодування
моральної шкоди позивачу.

Спричинення позивачу моральної шкоди
не доведено.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
незаконне притягнення позивача до
адміністративної відповідальності,
вилучення автомобіля та відповідних у
зв'язку з цим душевних страждань, які
вочевидь мали місце, підтверджують
факт заподіяння позивачу моральної
шкоди.

При цьому суд першої інстанції виходив
з того, що постановою апеляційного суду
Харківської області від 13.10.2010 року
встановлено відсутність у діях
позивача складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 366 МК
України.

Встановивши, що обставини на які
посилався позивач є доведеними суд
застосував до них норми Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду».

Однак суд при цьому не звернув уваги на
те, що правовідносини які виникли,
зазначеними нормами не регулюються,
оскільки митні органи та їх посадові
особи не належать до кола суб'єктів
відповідальності за шкоду, зазначену у
цьому Законі.

Позивна заява ОСОБА_1 містить і
посилання на ст. 23 ЦК України але суд не
дав оцінки цим посиланням і не з'ясував
які саме підстави на відшкодування
моральної шкоди, передбачені цією
нормою просила застосувати позивач, що
позбавляє суд апеляційної інстанції
можливості перевірити ці обставини.

Судом першої інстанції застосовано
лише правила ч. 3 ст. 23 ЦК України для
визначення розміру відшкодування
шкоди.

До того ж судом зобов'язано вчинити
певні дії Державним казначейством
України, хоча до участі у справі така
особа не залучалась і на час розгляду
справи не існує.

Оскільки судом під час вирішення
справи були неправильно застосовані
норми матеріального права, оскаржуване
рішення підлягає скасуванню з підстав,
передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч.
1 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України судова
колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 20 грудня 2013 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення, та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: