Справа № 467/1476/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2014 року Арбузинський
районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді
Кірімової О.М.

за участю секретарів
Сіваченко Ю.І., Андросової
А.В.

за участю представника відповідача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Арбузинка
цивільну справу за позовом

публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»

до

ОСОБА_2,

про виселення

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» ( далі -
Банк) звернулося в суд з позовом до
ОСОБА_2 про виселення.

Позивач зазначав, що за кредитним
договором № NKUCGК від 20 лютого 2008
року, укладеним між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, останній
отримав кредит у розмірі 82195,00 грн. на
строк до 20 лютого 2028 року зі сплатою за
користування кредитом 16.08 % річних.

В забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним договором, цього ж дня, між
Банком та ОСОБА_2 був укладений
іпотечний договір, за яким в іпотеку
було передано майно, а саме: нерухоме
майно житловий будинок з
господарськими спорудами загальною
площею 73,5 кв.м., який розташований за
адресою АДРЕСА_1 належний ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу
посвідченого 20 лютого 2008 року.

Не дивлячись на належну договірну
поведінку Банку, взяті на себе
зобов'язання по поверненню кредиту,
ОСОБА_2 не виконував, у зв'язку з чим
рішенням Арбузинського районного суду
Миколаївської області від 16 жовтня 2012
року в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 196018 грн. 35 коп. звернуто
стягнення на предмет іпотеки.

На адресу відповідача направлено
вимогу про звільнення займаного
житлового будинку, однак протягом
встановленого строку ОСОБА_2
добровільно зі спірного житлового
приміщення не виселився.

Посилаючись на викладене та ст. 40
Закону України «Про іпотеку», ст.. 109 ЖК
України, позивач просив про
задоволення позову виселивши
відповідача та інших осіб, які
зареєстровані таабо проживають у
житловому будинку, що є предметом
іпотеки та стягнувши із відповідача
судові витрати.

Представник Банку надав суду заяву про
розгляд справи в його відсутність,
позов підтримав у повному обсязі.

До початку судового розгляду
відповідач надав суду заяву про
розгляд справи в його відсутність,
позовні вимоги не визнав.

В судовому засіданні представник
відповідача позов не визнала, просила
суд відмовити в його задоволенні,
вважала позов безпідставним, оскільки
відповідач та члени його сім'ї не
повідомлялися в належному законом
порядку про виселення із спірного
житлового будинку.

Вислухавши думку представника
відповідача, дослідивши письмові
матеріали справи в межах заявлених
позовних вимог і на підставі наданих
сторонами доказів, суд приходить до
висновку про часткове задоволення
позову з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що 20 лютого 2008 року
між ЗАТ КБ "ПриватБанк",
правонаступником якого є ПАТ КБ
"ПриватБанк" і ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № NKUCGК, згідно з
яким ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі
82195,00 грн. на строк до 20 лютого 2028 року з
процентною ставкою 16.08 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом
(а.с. 7-9).

В забезпечення зобов'язань за цим
договором, цього ж дня, між ЗАТ КБ
"ПриватБанк" і ОСОБА_2 було укладено
договір іпотеки, відповідно до умов
якого ОСОБА_2 передав банку в іпотеку
житловий будинок з господарськими
спорудами загальною площею 73,5 кв.м.,
розташований за адресою АДРЕСА_1
належний ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу посвідченого 20 лютого
2008 року за реєстровим номером 311
приватним нотаріусом Арбузинського
районного нотаріального округу
Миколаївської області ОСОБА_3,
зареєстрованого в Державному реєстрі
право чинів 20 лютого 2008 року за № 2703529,
зареєстрованого в Арбузинському БТІ 20
лютого 2008 року за № 238 кн. 2 та
електронному реєстрі права власності
на нерухоме майно 20 лютого 2008 року за
реєстровим номером 19362231 на підставі
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно виданого
Арбузинським БТІ 20.02.2008 року, що
належить ОСОБА_2, вартістю 95950 грн. (а.с.
10-12).

У зв'язку з неналежним виконанням
позичальником умов кредитного
договору щодо своєчасного погашення
кредитних коштів, рішенням
Арбузинського районного суду
Миколаївської області від 16 жовтня 2012
року в рахунок погашення кредитної
заборгованості, звернуто стягнення на
предмет іпотеки, а саме на житловий
будинок з господарськими спорудами
загальною площею 73,5 кв.м., розташований
за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 13-15)

08 березня 2014 року позивач направив
ОСОБА_2 письмову вимогу від 04 березня 2014
року про добровільне звільнення
спірного будинку разом із усіма
членами сім»ї та іншими мешканцями в
тридцяти денний строк з дня отримання
цієї вимоги (а.с. 16)

Відповідно до п.99 Правил надання послуг
поштового зв'язку, затверджених
Кабінетом Міністрів України від 05.03.2009
року № 270 з подальшими змінами,
зазначена вимога була вручена 13
березня 2014 року адресату, що
підтверджується копією
рекомендованого повідомлення (а.с. 19,20)

Однак, відповідач не звільнив житловий
будинок добровільно в зазначений
вимозі позивача строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закон України
«Про іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом.

Із змісту ч.3 ст. 109 ЖК України та ст. 40
Закон України «Про іпотеку» випливає,
що виселення проводиться у порядку,
встановленому законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове
приміщення, всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя
(кредитора) або нового власника,
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
місяця з дня отримання цієї вимоги.
Якщо мешканці не звільняють житловий
будинок або житлове приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

У п.43 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» № 5 від 30 березня 2012
року роз'яснено, що при розгляді позову
іпотекодержателя при виселені
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки, суд має
врахувати таке.

Згідно з ч.4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. ст.
39, 40 Закон України «Про іпотеку»
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку, встановленому законом. При
цьому суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
наявності підстав, передбачених
законом, ухвалює рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Відповідно до довідки Кавунівської
сільської ради Арбузинського району
(а.с. 42) ОСОБА_2, його дружина ОСОБА_4, сини
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дочка ОСОБА_7 дійсно
проживають, однак без реєстрації за
адресою АДРЕСА_1

Згідно довідки (а.с. 40) ОСОБА_2
зареєстрований в АДРЕСА_1, тобто в іншій
квартирі.

За такого, суд приходить до висновку, що
вимоги банку в частині виселення
ОСОБА_2 із житлового будинку АДРЕСА_1,
підлягають задоволенню.

Водночас, суд вважає, що вимоги про
виселення та зняття з реєстрації інших
осіб, які зареєстровані та/або
проживають у спірному житловому
будинку, що є предметом іпотеки,
пред'явлені банком з порушенням вимог
процесуального права.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 119
ЦПК України, позовна заява повинна
містити ім'я відповідача.

Разом з тим, в порушення цієї норми ПАТ
КБ «ПриватБанк» подав позов про
виселення осіб, які зареєстровані
та/або проживають у спірному житловому
будинку, однак не зазначив ім'я таких
осіб.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ч. 1 ст. 33 ЦПК України, суд
може залучити до участі у справі іншу
особу як співвідповідача, лише за
клопотанням позивача.

Як вбачається з матеріалів справи,
разом із ОСОБА_2 у спірному житловому
будинку проживають його дружина
ОСОБА_4, сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та дочка
ОСОБА_7 (а.с. 42).

Про наявність такої інформації
представник позивача був повідомлений
судом (а.с. 51)

Між тим, банк не подавав суду
клопотання про залучення цих осіб як
відповідачів.

Отже, враховуючи вимоги ст.ст. 11, 33 ЦПК
України, вимоги банку щодо осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
спірному житловому будинку, але не були
залучені банком до участі у справі як
відповідачі, задоволенню не
підлягають.

Таким чином, позовна заява ПАТ КБ
«ПриватБанк» про виселення ОСОБА_2 та
інших осіб, які зареєстровані та/або
проживають у спірному житловому
будинку, підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Тому суд
вважає, що на користь позивача слід
стягнути із ОСОБА_2 сплачені Банком
судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 60, 209, 213, 215, 218 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 з житлового будинку
АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» (р/р 0001, МФО 305299,
) сплачений судовий збір в
розмірі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 13
жовтня 2014 року

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через Арбузинський районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Арбузинського

районного суду
О.М. Кірімова