Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/90/14
Головуючий у 1 інстанції: Махіборода
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.

суддів: Каракуші К.В.

Савченко О.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 01 жовтня 2013 року у справі
за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи»
до ОСОБА_3 про стягнення з позичальника
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2011 року ПАТ «Сведбанк»
звернулося до суду з вказаним позовом
до ОСОБА_3 У позові зазначалось, що 11
січня 2008 року між ВАТ «Сведбанк»
правонаступником якого є ПАТ
«Сведбанк» та відповідачем було
укладено кредитний договір № 0707/0108/45-001
у розмірі 29000 доларів США під 12,50% річних
з терміном повернення 11.01.2038 року. Цього
ж дня у забезпечення виконання
зобов'язань за договором, було укладено
іпотечний договір № 0707/0108/45-001-Z-1,
відповідно до якого предметом іпотеки
визначена квартира АДРЕСА_1. Відповідач
порушила взяті на себе зобов'язання,
внаслідок чого виникла заборгованість
станом на 04.10.2011 року, яка склала: станом
на 04.10.2011 року, яка склалась із сума
основного боргу - 289515, 04грн. та суми пені
- 11889,06 грн.

У зв'язку з вказаними обставинами,
позивач просив суд стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором №0707/0108/45-001 від
11.01.2008 року станом на на 04.10.2011 року, яка
склалась із суми основного боргу - 289515,
04грн., пені - 11889,06 грн. та судові витрати.

28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк»
уклав з ТОВ «Факторінгова компанія
«Вектор Плюс» договір факторингу №15
про відступлення права вимоги за
кредитними договорами, в тому числі і
кредитному договору № 0707/0108/45-001 від
11.01.2008 року , укладеному з ОСОБА_3 Того ж
дня ТОВ «Факторінгова компанія «Вектор
Плюс» на підставі договору факторингу
відступив право вимоги за кредитними
договорами, в тому числі і за вказаним
договором з ОСОБА_3 ТОВ «Кредитні
ініціативи».

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 26 квітня 2013 року
первісного позивача ПАТ «Сведбанк»
було замінено на правонаступника ТОВ
«Кредитні ініціативи».

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 01 жовтня 2013 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ
«Кредитні ініціативи» заборгованість
за кредитним договором №0707/0108/45-001 від
11.01.2008 року, суму заборгованості станом
на 28.11.2012 року: заборгованість по
основній сумі кредиту - 28862,92 доларів
США, що в гривневому еквіваленті- 230701,32
грн., заборгованість по відсотках - 11551,21
доларів США, що в гривневому
еквіваленті - 113351,61 грн. та нарахована
пеня - 8298,73 доларів США, що в гривневому
еквіваленті - 99739,85 грн., а всього - 48712,86
доларів США, що в гривневому
еквіваленті - 443792,98 грн. і судові
витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
закрити провадження у справі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

На підставі ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, або змінити
рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За положенням ст. ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, у
жовтні 2011 року ПАТ «Сведбанк»
звернулося до суду з вказаним позовом
до ОСОБА_3 У позові зазначалось, що 11
січня 2008 року між ВАТ «Сведбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Сведбанк», та відповідачем було
укладено кредитний договір № 0707/0108/45-001
у розмірі 29000 доларів США під 12,50% річних
з терміном повернення 11.01.2038 року.
Відповідач порушила взяті на себе
зобов'язання, внаслідок чого виникла
заборгованість станом на 04.10.2011 року,
яка склалась із сума основного боргу -
289515, 04грн. та суми пені - 11889,06 грн.

У зв'язку з вказаними обставинами,
позивач просив суд стягнути з
відповідача заборгованість, що
утворилась станом на 04.10.2011 року за
кредитним договором у розмірі суми
основного боргу - 289515, 04грн. та суми пені
- 11889,06 грн.

Відповідно до приписів ст.ст. 11, 27, 31, 60
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Позивач має
право протягом усього часу розгляду
справи збільшити або зменшити розмір
позовних вимог.

Матеріали справи не містять заяви
позивача, а в подальшому його
правонаступника ТОВ «Кредитні
ініціативи» про збільшення позовних
вимог відносно яких було заявлено
первісно. Проте, суд першої інстанції
помилково оцінив оновлений розрахунок
заборгованості, як збільшення позовних
вимог.

В цій частині доводи апеляційної
скарги ОСОБА_3 є прийнятними та такими,
що підлягають задоволенню. Рішення
суду в частині розміру стягнення
заборгованості у розмірі 48712,86 доларів
США, що в гривневому еквіваленті - 443792,98
грн. підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог про
стягнення заборгованості станом на
04.10.2011 року, яка склалась із суми
основного боргу - 289515, 04грн.
Заслуговують на увагу також доводи
апеляційної скарги щодо розміру пені,
яка підлягає стягненню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК
України, виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання. Сплата
неустойки є правовим наслідком у разі
порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК
України).

Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦК України,
встановлена спеціальна позовна
давність в один рік до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, стягненню підлягає пеня,
яка утворилась з 18 жовтня 2010 року по 18
жовтня 2011року, тобто за один рік до
звернення до суду і її розмір складає
6270,15грн.

Неприйнятними є доводи апеляційної
скарги щодо невизнання ТОВ «Кредитні
ініціативи» як нового кредитора з
огляду на таке.

За змістом ст. ст. 512, 514, 516 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок,
зокрема й передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги). До нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав. Заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Встановлено, що 28 листопада 2012 року ПАТ
«Сведбанк» уклав з ТОВ «Факторінгова
компанія «Вектор Плюс» договір
факторингу №15 про відступлення права
вимоги за кредитними договорами, в тому
числі і кредитному договору № 0707/0108/45-001
від 11.01.2008 року, укладеному з ОСОБА_3.(т.2,
а.с.3- 29). Того ж дня ТОВ «Факторінгова
компанія «Вектор Плюс» на підставі
договору факторингу відступив право
вимоги за кредитними договорами, в тому
числі і за вказаним договором з ОСОБА_3
ТОВ «Кредитні ініціативи» (т.2 а.с.30-49).
Тому, суд першої інстанції правомірно
дійшов висновку про те, що ТОВ
«Кредитні ініціативи» в розумінні ст.514
ЦК України є кредитором по відношенню
до відповідача ОСОБА_3 та замінив
позивача ПАТ «Сведбанк» на його
правонаступника ТОВ «Кредитні
ініціативи» (т.1, а.с.143).

Відповідно до ст. 512 ЦК України,
кредитор у зобовязанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України, встановлено, що
до нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобовязанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено за договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо
боржник не був письмово повідомлений
про заміну кредитора у зобов'язанні,
новий кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України
первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення.

Згідно ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має
право не виконувати свого обов'язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні.

Отже за змістом вказаних приписів
закону боржник, який не отримав
повідомлення про передачу права вимоги
іншій особі, не звільняється обов'язку
погашення заборгованості, а лише має
право на погашення заборгованості
первинному кредитору і таке виконання
зобов'язання є належним.

Колегія суддів зважує на те, що зміна
кредитора у зобов'язанні відбулась під
час розгляду справи за позовом
первісного кредитора ПАТ «Сведбанк»,
проте ОСОБА_3 не визнаючи нового
кредитора ТОВ «Кредитні ініціативи» не
надала доказів того, що виконує свої
обов'язки первинному кредитору.

До того ж, пунктом 11.5 кредитного
договору № 0707/0108/45-001 від 11 січня 2008 року
укладеного між ВАТ «Сведбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Сведбанк», та відповідачем,
передбачено право банку повністю або
частково перевести свої права та
обов'язки по кредитному договору
третій особі без згоди позичальника
(т.1, а.с.45).

Твердження апелянта про те, що
позивачем не надано суду належних
доказів на підтвердження
достовірності розрахунку
заборгованості за кредитним договором
є неприйнятними, оскільки відповідач
не надав суду будь-яких доказів, які
спростували вірність розрахунку
заборгованості наданого банком, не
надав власних розрахунків з додаванням
квитанцій про сплату заборгованості по
кредитному договору, тоді як кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Не заслуговує на увагу довід
апеляційної скарги про те, що у
задоволенні позову необхідно
відмовити через сплив позовної
давності виходячи з такого.

Згідно приписів ч.5 ст.261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

У пункті 1.1 вказаного кредитного
договору чітко визначено строк
виконання зобов'язання - 11 січня 2038
року. Тому посилання апелянта про сплив
строку позовної давності є
помилковими, оскільки перебіг позовної
давності за вимогами про стягнення
заборгованості за кредитним договором
починається 11 січня 2038 року.

Підсумовуючи викладене, зазначені вище
обставини справи не були у повній мірі
з'ясовані та оцінені судом першої
інстанції, що призвело до помилкового
вирішення справи, а тому рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 01 жовтня 2013 року має бути
скасоване з ухваленням нового рішення
про задоволення позову частково, а саме
стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором
станом на 04.10.2011 року у розмірі
295785,19грн., яка склалась із суми
основного боргу - 289515, 04грн. та пені -
6270,15грн.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 5 ст. 88
ЦПК України, з відповідача необхідно
стягнути судові витрати понесені
позивачем, які складають розмір
судового збору та витрати ІТЗ під час
звернення з позовом, а саме 1820 грн.
(1700грн. +120грн.) (т.1, а.с.2, 3).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2013 року
по цій справі скасувати та ухвалити
нове.

Позов ТОВ «Кредитні ініціативи»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ
«Кредитні ініціативи» заборгованість
за кредитним договором № 0707/0108/45-001 від
11.01. 2008 року станом на 04.10.2011 року у
розмірі 295785,19грн. (двісті дев'яносто
п'ять тисяч сімсот вісімдесят п'ять) ,
яка склалась із суми основного боргу -
289515, 04грн. та пені - 6270,15грн. та судові
витрати - 1820грн. (тисячу вісімсот
двадцять).

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте воно може
бути оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: