Справа № 2/487/86/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.02.2014року Заводський районний суд
м.Миколаєва у складі: головуючого -
судді Корнешової Т.В.,

при секретарі Демиденко Н.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, його представника
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3

про стягнення сум за договором позики,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013р. позивач звернувся до суду
з позовом, в якому просить стягнути з
відповідача 17000,00грн боргу, 394,03грн
процентів, посилаючись в обґрунтування
вимог на те, що у 2012р. відповідач
отримав від нього під розписку у позику
17000грн із строком повернення до 30.12.2012р.,
але досі свої зобов'язання не виконав.

У судовому засіданні позивач, його
представник підтримали позов, просили
вимоги задовольнити, посилаючись на
обставини, зазначені в позовній заяві.

Відповідач, його представник у
судовому засіданні позов визнали
частково в межах стягнення 15000грн.,
посилаючись на те, що в серпні 2012р. він
отримав від позивача грошову позику в
розмірі 17000грн., але в наступному суму в
розмірі 2000грн. було повернуто позивачу.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши їх доказами, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що 28.08.2012р.
відповідач ОСОБА_3 взяв у борг у
позивача ОСОБА_1 грошові кошти в
розмірі 17000грн, зобов'язувався їх
повернути до 30.12.2012р., що
підтверджується відповідною розпискою
позичальника.

Відповідач взяті на себе зобов'язання
за договором позики належним чином не
виконав, з 30.12.2012р. по даний час має борг
перед позивачем в розмірі 17000грн., а
також 3% річних в розмірі 394,03грн.

Відповідно до ст.ст.1046,1049 Цивільного
кодексу України за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується у строк та в
порядку, що встановлені договором,
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Частиною першою статті 1048 ЦК України
передбачено право позикодавця на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюється договором, а у разі
відсутності такої домовленості розмір
процентів визначається на рівні
облікової ставки Національного Банку
України та вони виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Відповідно до вимог ч.1ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог актів цивільного законодавства.

Отже, відповідач взяте на себе
зобов'язання не виконав, а тому повинен
сплатити 17000грн боргу, 394,03грн
процентів, а всього - 17394,03грн.

Доказів, які б спростовували викладені
факти, відповідачем не надано.

На підставі ст.88 ЦПК України позивачу,
на користь якого ухвалюється рішення,
суд присуджує з відповідача понесені і
документально підтверджені судові
витрати.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
17394,03грн за договором позики та 1691грн
судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання через районний
суд апеляційної скарги протягом 10 днів
з дня проголошення рішення та набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не буде подано.

Суддя: Т.В.Корнешова