№678/312/13-ц
№2-678-8/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року
смт. Летичів

Летичівський районний суд
Хмельницької області в складі:

головуючого - судді
Ходоровського І.Б.,

за участю секретаря
Хмари Н.В.,

позивачів
ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_2
ОСОБА_3,

відповідача
ОСОБА_4,

представника відповідача
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Летичів
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Згідно позовної заяви, уточнень до
позову, усних пояснень позивачів,
представника, 14.05.2013 року відповідач
ОСОБА_4 здійснював випас череди корів
мешканців с. Волосівці, в тому і їх
корови чорно-рябої породи віком 2,5 роки.
В обідню пору телефоном ОСОБА_1
повідомлено, що їх корова впала на полі
з невідомих причин. З поля корова була
доставлена до них на подвір'я, де за їх
відсутності, як власників, за вказівкою
відповідача була дорізана. Відповідач
свої дії пояснив намаганням врятувати
хоча б м'ясо корови. В подальшому м'ясо
корови заготовачами доставлено на
забійний цех в смт. Летичів, експертиза
для з'ясування причин загибелі корови
проведена не була, їй для огляду не було
надано ні м'яса, ні внутрішніх органів,
ні шкіри тварини. Там же ОСОБА_1 за м'ясо
корови сплачено 600 грн. Вказані кошти
вона наступного дня повернула
відповідачу, оскільки вважає, що
ринкова вартість корови значно
перевищує сплачені їй 600 грн.

Вважають, що причиною загибелі корови є
отруєння мінеральним добривом, грудки
якого ОСОБА_1 бачила на полі, де
випасались корови.

У зв'язку з тим, що відповідач не
виконав покладений на нього обов'язок
щодо належного випасання корів,
внаслідок чого загинула їх корова,
відмовляється відшкодувати їм завдані
загибеллю тварини збитки, просять
стягнути з відповідача завдану
матеріальну шкоду в розмірі ринкової
вартості корови в сумі 9120,80 грн. або
зобов'язати відповідача відшкодувати
шкоду в натурі шляхом передачі корови
тієї ж породи, віку та продуктивності,
стягнути судові витрати.

Відповідач, його представник позов не
визнали та пояснили, що 14.05.2013 року
дійсно випасав череду корів мешканців
с. Волосівці. Близько 11 год. одна із
корів впала на пасовищі, проте хто є
власником корови на той час не знав. З
метою врятувати корову викликав в поле
колишнього ветеринарного лікаря
ОСОБА_6, зі слів якого довідався, що
власником корови є ОСОБА_2, а причиною
ймовірною занедужання корови є
неправильна годівля корови в домашніх
умовах. Лікар намагався корову
врятувати на полі, проте цього зробити
не зміг. Власник корови ОСОБА_1, яка вже
прибула на той час в поле, відмовилась
транспортувати корову, тому корова
була транспортована їм додому, де також
були спроби врятувати корову, проте це
не вдалось. З метою врятувати м'ясо
корови для подальшого його продажу
заготовачам і таким чином

часткової компенсації вартості
тварини було прийнято рішення корову
дорізати, що було і зроблено. Цього ж
дня заготовачі забрали корову та
повідомили, що при розтині виявлено, що
внутрішні органи травної системи
забиті осипкою, якою корова могла
наїстись тільки вдома.

Звинувачення позивачів в неналежному
виконанні обов'язку по випасу корів є
необґрунтованими, оскільки крім їх
корови жодна інша тварина на полі не
постраждала. Зі слів мешканців села
йому відомо, що корови позивачів
напередодні вказаної події хворіли і
їх не виганяли на пасовище. Об'єктивних
доказів причин смерті корови
позивачами суду не надано, крім того на
корову в позивачів не має відповідних
документів. Тому відповідач вважає, що
у його діях був відсутній умисел на
заподіяння для позивачів будь-якої
шкоди, а навпаки намагався допомогти у
зв'язку з чим просить в позові
відмовити.

Дослідивши докази по справі суд вважає,
що позов підлягає задоволенню.

Згідно змісту ч.ч. 1-3 ст. 6, ст. 526, ст. 610, п.
4 ст. 611, ч.ч. 1, 2 ст. 614, ч. 1 ст. 627, ст. 629 ЦК
України: сторони мають право укласти
договір, який не передбачений актами
цивільного законодавства, але
відповідає загальним засадам
цивільного законодавства, або
врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами. При цьому,
сторони в договорі можуть відступити
від положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд;
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання); у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
відшкодування збитків та моральної
шкоди; особа, яка порушила зобов'язання,
несе відповідальність за наявності її
вини (умислу або необережності), якщо
інше не встановлено договором або
законом. Особа є невинуватою, якщо вона
доведе, що вжила всіх залежних від неї
заходів щодо належного виконання
зобов'язання. Відсутність своєї вини
доводить особа, яка порушила
зобов'язання; сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості; договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, в судовому засіданні відповідачем
визнається, що між власниками корів с.
Волосівці Летичівського району
Хмельницької області була укладена
усна угода про випас корів у спільній
череді почергово, відповідно до якої
пастухи несуть відповідальність за
збереження кожної із переданих їм на
випас корови.

14.05.2013 року відповідно до визначеної
черговості випас череди здійснював
він. Приблизно в 11 год. корова,
власниками якої є ОСОБА_2, ОСОБА_1 впала
на полі. Ним, з метою допомогти
врятувати корову, був викликаний
колишній ветеринарний лікар села
ОСОБА_6, проте допомогти не зміг у
зв'язку з чим він прийняв рішення
відвезти корову до домогосподарства її
власників, після чого, без попередньої
на це згоди власників, з метою
врятувати м'ясо тварини, прийняв
рішення дорізати корову.

Свідок ОСОБА_7 показав, що був очевидцем
того, як корову помістили на машину та
повезли до господарства ОСОБА_1, проте
власників вдома не було. Ветеринарний
лікар ОСОБА_6 сказав, що сенсу рятувати
корову немає, оскільки наїлась
міндобрив, корову дорізав ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_6 показав, що в минулому
працював ветеринарним лікарем, ОСОБА_9
приїхав до нього додому і повідомив про
те, що на полі впала корова, після чого
разом поїхали на поле, на полі корова не
була здута. Почали шукати хто власник
корови. Після цього корову повезли в
господарство ОСОБА_1. Пастух ОСОБА_4
його просив допомогти корові, потім
запропонував дорізати корову, але він
від цього відмовився, бо господарів в
той час не було вдома і не мав на це
право без їх згоди. У нього була підозра
на отруєння, але такий висновок не
уповноважений давати, оскільки за
фактом загибелі тварини повинна бути
проведена експертиза ветеринарною
службою.

Крім того зазначив, що не має
відомостей, що в ОСОБА_1 хворіли корови,
також не бачив чи було на полі, де
випасалась корова, міндобриво.

Свідок ОСОБА_10 показала, що 14.05.2013 року
була на полі і бачила там

міндобриво, чула як ОСОБА_6 сказав, що
корові вже нічого не допоможе і її
потрібно дорізати після чого ОСОБА_4
пішов до ОСОБА_8 і попросив дорізати
корову.

Свідок ОСОБА_8 показав, що в середині
травня 2013 року в обідню пору до нього
прийшов ОСОБА_4 і попросив дорізати
корову, власниками якої є подружжя
ОСОБА_1 та зазначив, що бере це під свою
відповідальність. Після цього він
зарізав корову, хоча вона вже була не
жива.

Свідок ОСОБА_9 показав, що його син
ОСОБА_4 пас череду корів разом з дідом, а
його батьком ОСОБА_4 Близько 11 год.
14.05.2013 року син передзвонив і повідомив,
що на полі впала чиясь корова. Був
викликаний ветлікар ОСОБА_6 який
намагався корову врятувати і сказав, що
корова не здулась. Далі корову
помістили на машину і повезли в
господарство ОСОБА_1, проте очевидцем
подій на подвір'ї вже не був, оскільки
залишився в полі. В подальшому бачив, як
заготовач ОСОБА_12 дав ОСОБА_1 600 грн. за
корову про що вона написала розписку.

Свідок ОСОБА_4 показав, що пас з дідом
ОСОБА_4 череду корів на полі. Одна
корова впала і не вставала, покликав
діда і подзвонив до батька, який одразу
ж приїхав разом з ветеринарним лікарем.
Лікар, оглянувши тварину, сказав, що
вона не здулась, а отруїлась. Після
цього корову погрузили на машину і
повезли в село.

Свідок ОСОБА_13 показав, що до нього
зателефонував ОСОБА_9 та попросив
перевезти корову в господарство
ОСОБА_1, яка впала на полі, що в
подальшому і зробив своїм автомобілем
з причепом.

Свідок ОСОБА_12 показав, що в обідню пору
14.05.2013 року після телефонного дзвінка
ОСОБА_7 приїхав до домогосподарства
ОСОБА_1 в с. Волосівці, по приїзді
виявилось, що корова на той час була вже
мертва, при цьому власників на подвір'ї
не було. Коли з'явилась ОСОБА_1 він їй
запропонував купити корову на що вона
погодилась. Корову забрали на бойню в
смт. Летичів, але лікар там її не
оглядав, оскільки корова була дорізана,
вказав, що у неї був повністю забитий
шлунок. ОСОБА_1 на бійні погодилась на
запропоновану ціну 600 грн. за м'ясо
корови про що написала власноручно
розписку. Будь-яких претензій тоді не
пред'являла.

Обґрунтованість позовних вимог також
підтверджується:

висновком та матеріалами №344 по
результатам перевірки Летичівським РВ
УМВС України заяви ОСОБА_2 від 14.05.2013
року в яких наявна довідка
Меджибізької дільничної лікарні
ветеринарної медицини про те, що ОСОБА_1
має 7 голів ВРХ, всі піддані щорічним
діагностичним дослідженням, в таблиці
під №4 в графі «масть, вік» значиться
запис «чр 2,5 р»;

довідкою виконавчого комітету
Волосовецької сільської ради
Летичівського району від 13.01.2014 року з
якої вбачається, що у ОСОБА_1 по
погосподарському обліку на 01.01.2013 року
було в наявності 7 голів корів, а станом
на 01.01.2014 року є 6 голів;

довідкою ТОВ «Подільський край» від
07.12.2013 року згідно якої вартість корови
чорно-рябої масті, віком 2,5 роки
становить 9120,80 грн. При цьому суд в
основу розміру відшкодування шкоди
бере саме, серед інших, названу довідку,
оскільки в такій конкретизовано масть,
вік корови, які узгоджуються з
поясненнями сторін.

Покази свідків в тому, що на полі було
міндобриво суд не приймає, оскільки
будь-яких об'єктивних доказів, зокрема
висновку експертизи щодо причин
захворювання корови, в подальшому її
загибелі суду не надано.

Таким чином, судом встановлено, що між
сторонами мав місце усний договір щодо
належного, безпечного випасання
корови, 14.05.2013 року корова позивачів на
полі впала у зв'язку з захворюванням, в
подальшому без згоди позивачів
відповідачем була дорізана, останній
висновку експерта ветеринарної служби
про причини захворювання корови суду
не надав, тому суд вважає, що в діях
відповідача має місце вина у формі
необережності, при цьому відповідач
доказів на відсутність своєї вини щодо
належного виконання зобов'язання по
безпечному випасанню корови суду не
надав, у зв'язку з чим вимоги позивачів
є обґрунтованими.

Позивачем при подачі позовної заяви
сплачено судовий збір в розмірі 229,40,
тому на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з
відповідача підлягає стягненню
вказана сума судових витрат.

Керуючись ч.ч. 1-3 ст. 6, ст. 526, ст. 610, п. 4 ст.
611, ч.ч. 1, 2 ст. 614, ч. 1 ст. 627, ст. 629 ЦК
України, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 212, 215 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 9120,80
грн., судові витрати в сумі 229,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Хмельницької
області через Летичівський районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
підпис І.Б. Ходоровський

Суддя Летичівського

районного суду
І.Б.Ходоровський