Справа № 6-916/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Войцеховській
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання державного
виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м.
Києві Шевчук А.Ю. про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2 без вилучення
паспортного документа, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник 13.11.2014 року звернувся з
поданням, в якому просив тимчасово
обмежити у праві виїзду за межі України
без вилучення паспортного документа
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого
за адресою: АДРЕСА_1 до виконання ним
зобов'язань.

В обґрунтування подання державний
виконавець зазначав, що на виконанні у
ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві
знаходиться виконавче провадження
№23858191 по примусовому виконанню
постанови Солом'янського районного
суду м. Києва від 10.11.2010 року про
стягнення з ОСОБА_2 на користь держави
штрафу у розмірі 3400,00 грн.

На підставі викладеного державний
виконавець просив тимчасово обмежити у
праві виїзду за межі України ОСОБА_2 без
вилучення паспортного документу до
виконання ним зобов'язань.

Відповідно до ст. 3771 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання,
зазначене в частині першій цієї статті,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Державний виконавець в судове
засідання не з'явився, будучи
повідомленим про час та місце розгляду
подання.

Заінтересовані особи в судове
засідання не з'явились, оскільки не
повідомлялись про час та місце
розгляду справи у відповідності до
вимог ч. 2 ст. 3771 ЦПК України, що не є
перешкодою для розгляду даної заяви.

Дослідивши матеріали подання, суд
приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

За нормою п.18 ч. 3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника-фізичної особи або керівника
боржника-юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» передбачає,
що громадянинові України, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадках, якщо діють
неврегульовані невиконані
зобов'язання, а також якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням -
до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 8 ст. 19 Закону України
«Про державну прикордонну службу
України» на Державну прикордонну
службу України відповідно до
визначених законом завдань
покладається запобігання та
недопущення в'їзду в Україну або виїзду
з України осіб, яким згідно із
законодавством не дозволяється в'їзд в
Україну або яких тимчасово обмежено у
праві виїзду з України.

Однак відповідно до ст. 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
території України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Як вбачається з матеріалів подання,
державним виконавцем 25.01.2011 року
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження №23858191 щодо
примусового виконання постанови
Солом'янського районного суду м. Києва
за №3-9132/10 від 10.11.2010 року про стягнення
з ОСОБА_2 на користь держави штрафу у
розмірі 3400,00 грн.

З матеріалів подання вбачається, що
державним виконавцем вживались дії для
виконання постанови та виявлення майна
боржника шляхом подання запитів до
уповноважених органів.

Разом з тим, враховуючи вищезазначене,
матеріали подання не містять
відомостей, що державним виконавцем
вживались усі можливі дії, та не
містить жодних фактів та посилання на
докази на підтвердження того, що
боржником свідомо були вчинені дії
щодо ухилення від виконання, а також
здійснені будь-які перешкоди для
держаного виконавця примусово
виконувати рішення суду.

Тоді як на момент звернення до суду з
даним поданням факт ухилення боржника
від виконання зобов'язань, покладених
на нього рішення суду, повинен бути
об'єктивно наявним та вбачатись з
матеріалів виконавчого провадження.
Однак в матеріалах провадження
доказів, що боржником було вчинено дії
щодо свідомого ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, а також здійснені
будь-які перешкоди для держаного
виконавця примусово вчиняти необхідні
виконавчі дії, відсутні.

До того ж, державний виконавець,
заявляючи вимогу про тимчасове
обмеження у праві виїзду боржника за
межі України, окрім посилання на
нормативні акти та посилань на
наявність заборгованості, не зазначив,
в чому проявляється ухилення
останнього від виконання зобов'язань
та його намагання виїхати за межі
України, щоб уникнути
відповідальності, враховуючи, що в
матеріалах подання докази, які б
свідчили про отримання боржником
ОСОБА_2 постанови про відкриття
виконавчого провадження, а також
повідомлення про виклик державного
виконавця на прийом, в матеріалах
подання відсутні.

Більше того, як вбачається з матеріалів
подання, всі повідомлення направлялись
на адресу боржника: АДРЕСА_1, в той час
як боржник згідно з даними адресного
бюро м. Києва зареєстрований по АДРЕСА_1
а ухилення від виконання зобов'язань,
покладених судовим рішенням, означає з
об'єктивної сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків.

А особа, яка має невиконані
зобов'язання, не може вважатися винною
в ухиленні, поки не буде доведено
протилежне, тобто, що боржник свідомо
ухиляється від виконання, маючи змогу
виконати зобов'язання у повному обсязі
або частково, але не робить цього без
поважних причин.

Таким чином, виходячи з положень ст.33
Конституції України, ст.1 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України», а
також враховуючи, що зобов'язання за
вказаним судовим рішенням не вимагає
особистого його виконання боржника,
суд вважає, що вжиття обмеження у праві
виїзду за межі України на даний час не є
єдиним можливим та необхідним способом
забезпечення примусового виконання
боржником вищезазначеного виконавчого
документу.

З огляду на наведене, проаналізувавши
зміст подання, в обґрунтування якого не
надано жодних доказів, суд приходить до
висновку, що викладені обставини та
матеріали справи не підтверджують
факт, що ОСОБА_2 ухиляється від
виконання зобов'язання щодо сплати
штрафу в дохід держави, а тому подання
державного виконавця ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві є
безпідставним та не підлягає
задоволенню.

Керуючись Законом України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України», Законом України
«Про державну прикордонну службу
України», Законом України «Про
виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Подання державного виконавця ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві Шевчук А.Ю.
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_2 без вилучення
паспортного документа залишити без
задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в
Апеляційний суд м. Києва шляхом подання
скарги через суд першої інстанції
протягом п'яти днів дня отримання її
копії.

Суддя: