РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3482/14-ц

пр. № 2/759/2506/14

25 вересня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого Морозова М.О.

при секретарі Прохоренко
К.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
Орган опіки та піклування
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації, Орган опіки
та піклування Святошинської районної в
місті Києві державної адміністрації
про визначення місця проживання
дитини,

в с т а н о
в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
разом з ним.

При цьому, посилається на те, що
перебував з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі з 15.03.2003 р. по
6.11.2008 р., під час якого ІНФОРМАЦІЯ_1
народився син ОСОБА_4, який після
розірвання шлюбу залишився проживати
разом з відповідачем. Починаючи з січня
2012 р., дитина проживає з ним і він
виховує сина та має ще одну дитину від
іншої жінки, на якій одружився. Вважає,
що в інтересах сина проживати саме з
ним, а не з його матір'ю, бо він має свій
бізнес, його робочий день триває з 9
години до 16 години, тому він має час
відводити дитину до школи, займатись із
ним вечорами, гуляти та іншим чином
піклуватись про нього. Він може
створити всі необхідні умови для
проживання та нормального розвитку
дитини, задовольнити гармонійний
розвиток її особистості в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості. Відповідач не має
достатнього постійного доходу для
матеріального забезпечення умов
проживання ОСОБА_4, мешкає у квартирі,
яка перенаселена та не влаштована у
повному обсязі всім необхідним для
розвитку дитини, не може забезпечувати
умови для нормального розвитку дитини,
його навчання. Коли син проживав разом
із відповідачем, дитина постійно
скаржилась на стан здоров'я, одягнута
була погано, сумувала за батьком, у
дитини були погані стосунки з
оточуючими його дітьми. Відповідач
протягом тривалого часу створювала
перепони щодо його участі у виховані
дитини, не дозволяла зустрічатись із
сином, зловживала алкогольними
напоями, що особливо негативно
впливало на дитину. В квартирі, яку він
займає, створені всі умови для
проживання, виховання та утримання
дитини. В квартирі обладнана кімната
для дитини. Стосунки сина з його
дружиною мають добрий характер, він
постійно піклується про дитину,
допомагає матеріально, син прив'язаний
до нього, бажає з ним проживати разом.
Відповідач останній рік з власної
ініціативи уникає виховання сина,
майже не спілкується з ним. Проживання
сина разом з ним відповідає інтересам
дитини, а перебування сина в сім'ї
відповідача буде негативно впливати на
його виховання та здоров'я.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його
представник позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала,
посилаючись на те, що спільне сімейне
життя з ОСОБА_1 не склалось, вони
розлучились і дитина залишилась
проживати разом з нею, а відповідачу
був визначений органом опіки та
піклування способи участі у вихованні
дитини. В лютому 2013 р. відповідач
протиправно забрав сина, після чого
вона була позбавлена можливості
піклуватись дитиною, її відповідач не
допускав до дитини, яка стала проживати
в іншій сім'ї з чужою для неї
людиною, яка є другою дружиною ОСОБА_1
Вважає, що син ОСОБА_4 повинен надалі
проживати з нею, оскільки дитині краще
проживати з матір'ю, і вона зможе
приділяти сину увагу та дбати про його
здоров'я та розвиток. Вона працює,
матеріально забезпечена, є в наявності
всі житлово-комунальні умови для
проживання дитини з нею, любить дитину,
тому може займатись вихованням дитини
належним чином.

Представники притягнутої до участі в
справі в якості третьої особи Органу
опіки та піклування Шевченківської
районної в м. Києві державної
адміністрації проти задоволення
позову не заперечують, пояснивши, що
позов є справедливим та узгоджується з
діючим законодавством, що регулює
спірні правовідносини, що буде сприяти
інтересам малолітньої дитини.

Представник притягнутого до участі в
справі в якості третьої особи Органу
опіки та піклування Святошинської
районної в м. Києві державної
адміністрації проти задоволення
позову не заперечує, пояснивши, що
позов відповідає дійсним обставинам
справи.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
представників позивача, третіх осіб,
з'ясувавши обставини справи,
заслухавши показання свідка,
дослідивши письмові докази, прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що сторони по
справі перебували в зареєстрованому
шлюбі з 15.03.2003 р. по 6.11.2008 р., від якого
мають малолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Між сторонами по справі
існують відчужені взаємовідносини,
вони проживають окремо один від одного
по різним адресам. Як вбачається з
позову, пояснень сторін, малолітня
дитина сторін по справі проживає
останні два роки разом з своїм батьком
ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-8, 11, 12-19).

Згідно ст.160 СК України місце
проживання дитини, яка досягла десяти
років, визначається за спільною згодою
батьків та самої дитини.

Згідно ст. 161 СК України якщо мати та
батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися судом. При
вирішенні спору щодо місця проживання
дитини суд бере до уваги ставлення
батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.
Суд не може передати дитину для
проживання з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, може своєю аморальною
поведінкою зашкодити розвиткові
дитини.

Згідно ч.3 ст. 9 Конвенції про права
дитини дитина, яка не проживає з одним
чи обома батьками, має право
підтримувати на регулярній основі
особисті і прямі контакти з обома
батьками, за винятком випадків, коли це
суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права
дитини в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про
права дитини батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.
Найкращі інтереси дитини є предметом
їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 15 Закону
України «Про охорону дитинства»
дитина, яка проживає окремо від батьків
або одного з них, має право на
підтримання з ними регулярних
особистих стосунків і прямих
контактів. Батьки, які проживають
окремо від дитини, зобов'язані брати
участь у її вихованні і мають право
спілкуватись з нею, якщо судом визнано,
що таке спілкування не перешкоджатиме
нормальному вихованню дитини.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що
мати, батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли це право обмежене
законом. Дитина, яка розлучена з одним
із батьків чи обома батьками, має право
регулярно підтримувати особисті
стосунки й прямі контакти з обома
батьками, крім випадків, коли це
суперечить найвищим інтересам дитини.

Згідно ст.157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
право перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Згідно ст.159 СК України якщо той із
батьків, з ким проживає дитина, чинить
перешкоди тому з батьків, хто проживає
окремо, у спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод. Суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, що мають істотне
значення. В окремих випадках, якщо це
викликано інтересами дитини, суд може
обумовити побачення з дитиною
присутністю іншої особи.

Згідно ч.1 ст. 162 СК України якщо один з
батьків або інша особа самочинно, без
згоди другого з батьків чи інших осіб, з
якими на підставі закону або рішення
суду проживала малолітня дитина або
дитячого закладу (установи), в якому за
рішенням органу опіки та піклування
або суду проживала дитина, змінить її
місце проживання, у тому числі способом
її викрадення, суд за позовом
заінтересованої особи має право
негайно постановити рішення про
відібрання дитини і повернення її за
попереднім місцем проживання. Дитина
не може бути повернута лише тоді, коли
залишення її за попереднім місцем
проживання створюватиме реальну
небезпеку для її життя та здоров'я або
обставини змінилися так, що повернення
суперечить її інтересам.

Згідно ч.2 ст. 163 СК України батьки мають
право вимагати відібрання малолітньої
дитини від будь-якої особи, яка тримає
її у себе не на підставі закону або
рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України
передбачено, що при розгляді судом
спорів щодо участі одного з батьків у
вихованні дитини обов'язковою є участь
органу опіки та піклування. Разом з тим
орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Правомірність позовних вимог ОСОБА_1
підтверджуються показаннями свідка,
письмовими доказами по справі.

Так, як вбачається пояснень сторін,
представника відповідача та довідок
ЖБК «Червона зірка» від 7.08.2013 р., 29.01.2014
р., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом
з своїм батьком ОСОБА_1 в квартирі
АДРЕСА_1, власником якої є дружина
ОСОБА_1-ОСОБА_7, що свідчить про
наявність постійного місця проживання
ОСОБА_4 (а.с.15-19).

ОСОБА_1 має самостійний дохід та
спроможний на належному рівні
утримувати дитину, підтвердженням чому
є довідка з його місця роботи-ТОВ «ООО
«Дружба» від 1.02.2014 р. про середню
заробітну плату (дохід) (для розрахунку
виплат на випадок безробіття), та
позитивна характеристика ОСОБА_1 з
місця роботи ТОВ «ООО «Дружба» (а.с.13, 14).

Дитина ОСОБА_4 навчається в школі 1-3
ступенів №132 м. Києва за місцем його
проживання, батько ОСОБА_1 відвідує
школу, підтримує зв'язок з класним
керівником, цікавиться рівнем
навчальних досягнень сина, контролює
навчальний процес та дозвілля сина,
мати зв'язок з класним керівником не
підтримує, за час навчання дитини в
школі не з'являлася, участі у вихованні
дитини не приймає, підтвердженням чому
є відповідні характеристики з
навчального закладу (а.с.23, 24).

Дитина добре вчиться, розвиває свої
здібності, підтвердженням чому є
відповідні табелі про навчання та
нагороджувальні грамоти (а.с.28-30).

Позивач по справі ОСОБА_1
характеризується позитивно по місцю
проживання (а.с.21).

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_6 суду показала, що є сусідом
позивача по справі за адресою: АДРЕСА_1,
та була очевидцем доброї, позитивної
атмосфери, що склалась в сім'ї ОСОБА_1,
де проживає його син ОСОБА_4. Дитина
завжди весела та доглянута, ні на що не
скаржилась.

Орган опіки та піклування
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації надав свій
висновок від 18.06.2014 р., відповідно до
якого провівши бесіду з ОСОБА_1,
малолітнім ОСОБА_4, обстеживши
житлово-побутові умови за адресою:
АДРЕСА_1, підтримав позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визначення місця проживання
дитини з його батьком ОСОБА_1 (а.с.4, 49).

Орган опіки та піклування
Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації надав свій
висновок від 5.09.2014 р., відповідно до
якого було заслухано ОСОБА_1, ОСОБА_2,
врахована думка малолітнього ОСОБА_4 та
пропозиції комісії з питань захисту
прав дитини Святошинської районної в м.
Києві державної адміністрації, і
рекомендовано визначити місце
проживання малолітнього ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_1
(а.с.83, 84).

Отже, враховуючи вищевикладене,
приймаючи до уваги, що не встановлено
судом протипоказань позивачу по справі
для виховання дитини та який має
самостійний дохід, не зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, не встановлено і аморальної
поведінки позивача по справі,
проживання дитини, яка є малолітньою,
разом з своїм батьком не зашкодить
нормальному розвиткові дитини та буде
відповідати розумності проживання
дитини з своїм батьком та забезпечить
його гармонійний розвиток.

Наявність в природі розпорядження
Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації №1413 від 11.12.2009
р. про вирішення питання щодо участі
батька у вихованні дитини не є
перешкодою для визначення в судовому
порядку місця проживання дитини разом
з батьком, бо дане розпорядження було
видано в період проживання малолітньої
дитини з своєю матір'ю (а.с. 25, 50).

Натомість, у суду є підстави вважати, з
врахуванням висновків органів опіки та
піклування, що задоволення позову буде
сприяти повноцінності виховання
дитини, усунення протиріч у
взаємовідносинах між сторонами по
справі.

Суд приймає до уваги в цій частині
спору також те, що відповідач ОСОБА_2 з
періоду проживання сина з позивачем по
справі ОСОБА_1 фактично не здійснювала
заходів для повернення дитини, що
свідчить про її згоду щодо проживання
дитини з батьком та створення останнім
дитині добрих умов для проживання.

Оцінюючи докази по справі, фактичні
обставини справи, суд не може
погодитися із запереченнями ОСОБА_2 про
неможливість задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 щодо визначення місця
проживання дитини, бо вони є
безпідставними, а інтереси дитини
ущемлені не будуть.

Відповідач по справі не позбавлена
права звернутися до компетентних
державних органів щодо визначення
способів її участі у вихованні та
спілкуванні з сином, якщо їй будуть
створюватись перешкоди в цьому, з
врахуванням інтересів дитини та
батьків дитини.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини,
ст. 15 Закону України «Про охорону
дитинства», ст.ст. 19, 141, 153, 157, 159, 162, 163 СК
України, ст.ст. 3, 10, 15, 60, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд-

в
и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання
малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
його батьком ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва через
районний суд шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя