Справа №483/349/13-ц 10.02.2014 10.02.2014 10.02.2014
Провадження №22-ц/784/529/14
Суддя по 1 інстанції - Рак Л.М.
Доповідач в апеляційній інстанції -
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 лютого 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів - Галущенка О.І. та Самчишиної
Н.В.,

із секретарем судового засідання -
Богуславською О.М.,

переглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
рішення Очаківського міськрайонного
суду Миколаївської області від 17
квітня 2013 року, ухваленого в цивільній
справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

6 лютого 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (надалі Банк) пред'явило
до ОСОБА_2 зазначений позов, який
обґрунтовувало наступним.

13 жовтня 2006 року закрите акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк», правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» (далі -
Банк), в простій письмовій формі уклав з
ОСОБА_2 кредитно-заставний договір №
DNH4KP74451250.

За його умовами Банк зобов'язався
надати позичальнику кредит у розмірі 5
379 гривень 39 копійок на придбання
комп'ютерної техніки, а той, в свою
чергу, використати кредитні гроші за
цільовим призначенням і повернути їх
частинами згідно графіку погашення до
13 жовтня 2008 року, і крім того,
сплачувати проценти за користування
позиченими грошима, виходячи з
процентної ставки 25,08 % річних, та
разово 241,40 гривень комісії Банку та
консультативних послуг.

Порушення позичальником умов
кредитного договору, давало Банку
право нараховувати пеню у розмірі 0,15 %
від суми простроченого платежу, але не
менше однієї гривні за кожен день
прострочки, і у разі порушення
будь-якого з грошових зобов'язань
-штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми
невиконаного зобов'язання та вимагати
від позичальника дострокового
виконання боргового зобов'язання.

Взятий на себе обов'язок Банк виконав
належним чином, в той час, як ОСОБА_2
свого слова у повній мірі не
дотримався.

Отримавши від Банку грошові кошти, він
використав їх за призначенням,
попервах виконуючи і свій обов'язок з
повернення кредиту та сплаті процентів
за користування ним.

Проте у подальшому, його поведінка
змінилася, він став виплачувати кредит
невчасно та не у належному розмірі у
зв'язку з цим, станом на 04 січня 2013 року
утворилася заборгованості за кредитом
у сумі 29 682 гривень 52 копійок, з яких:

- 9 989 гривень 30 копійок - заборгованість
по процентам за користування кредитом;

- 17 803 гривні 58 копійок - пеня за
прострочку виконання грошового
зобов'язання;

- 500 грн. - штраф (фіксована складова);

- 1 389 гривень 64 копійки штраф (процентна
складова).

Посилаючись на відмову ОСОБА_2
виплатити борг добровільно, Банк
просив позов задовольнити.

Рішенням Очаківського міськрайонного
суду Миколаївської області від 17
квітня 2013 року у задоволені позову
відмовлено за спливом позовної
давності.

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк» подало
на це рішення апеляційну скаргу, у якій
просив його скасувати та ухвалити нове
- про задоволення його позову у повному
обсязі.

В обґрунтування скарги посилалося на
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи та
положенням чинного цивільного
законодавства.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області від 25 червня 2013
року апеляційну скаргу задоволено
частково.

Рішення суду І інстанції скасовано й
ухвалено нове, про часткове
задоволення позову, з відповідача на
користь позивача стягнуто 3 000 гривень
на відшкодування заборгованості за
кредитним зобов'язанням та судові
витрати.

17 жовтня 2013 року Банк подав на вказане
рішення касаційну скаргу, в якій просив
скасувати рішення обох судових
інстанцій і ухвалити нове, яким його
позов задовольнити.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 грудня 2013 року, касаційна
скарга Банку задоволена частково,
рішення апеляційного суду
Миколаївської області скасовано, а
справу передано на новий апеляційний
розгляд.

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» слід задовольнити
частково, рішення суду І інстанції
скасувати, оскільки міськрайонний суд
ухвалив його без точного дотримання
положень чинних цивільного та
цивільно-процесуального законодавств,
і ухвалити у справі нове рішення, яким
позовні вимоги Банку задовольнити
частково.

Так, вирішуючи справу таким чином, як
виписано у оскарженому рішенні,
міськрайонний суд виходив з того, що
позовна давність за вимогами Банку
спливла, а тому у позові слід відмовити.

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області не у повній мірі
погоджується з обставинами та
правовідносинами, встановленими судом
1 інстанції, а його висновки щодо них та
результату вирішення справи, вважає
помилковими, необґрунтованими й не
законними.

Так, в силу ст. 11 ЦК України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Договір, в тому числі і договір
кредиту, є підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків.

В силу статей 251, 253, 509, 525-526, 598, 610,
611, 616, 622, 631 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості і виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Сторони по зобов'язанню повинні
сприяти одна одній у належному його
виконанні, а у разі виникнення
труднощів у однієї із сторін - всіляко
сприяти зменшенню збитків.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зобов'язання припиняється повністю або
частково на підставах, встановлених
договором або законом.

Особа, яка порушила зобов'язання
(не виконала його, або виконала з
порушенням умов) повинна нести
негативні наслідки такої поведінки, а
саме, сплатити в межах позовної
давності неустойку і відшкодувати
збитки.

При цьому, сторона не
звільняється від виконання
зобов'язання в натурі.

Зазначене у повній мірі стосується і
кредитних зобов'язань, які не виконані
належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, Банк
за кредитно-заставним договором від 13
жовтня 2006 року № DNH4KP74451250, укладеному у
простій письмовій формі, надав ОСОБА_2
грошові кошти у розмірі 5 379 гривень 39
копійок на придбання комп'ютерної
техніки, під зворотне зобов'язання
того, використати кредитні гроші за
цільовим призначенням і повернути їх
частинами згідно графіку погашення до
13 жовтня 2008 року, і крім того,
сплачувати проценти за користування
позиченими грошима, виходячи з
процентної ставки 25,08 % річних.

Порушення позичальником умов
кредитного договору, давало Банку
право нараховувати пеню у розмірі 0,15 %
від суми простроченого платежу, але не
менше однієї гривні за кожен день
прострочки, і у разі порушення
будь-якого з грошових зобов'язань - що
еквівалентно й штраф у розмірі 250
гривень + 5% від суми невиконаного
зобов'язання та вимагати від
позичальника дострокового виконання
боргового зобов'язання.

При цьому, сторони обумовили
збільшення позовної давності по
кредиту до 5 років.

ОСОБА_2 з цим погодився, про що свідчить
його підпис на заяві про надання
кредиту, яка разом з Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
(а.с. - 4, 98-102 ) та тарифами і складають
кредитно-заставний договір, взяв
позичені гроші і використав за
цільовим призначенням, після чого
деякий час проводив виплати відповідно
орієнтовного графіку погашення
кредиту, а потім став його порушувати,
закривши лише 22 грудня 2011 року борг за
тілом кредиту і, сплативши 23 березня 2012
року 2 875 гривень 16 копійок
заборгованості за простроченими
відсотками, залишившись винним Банку
за останньою позицією 9 989 гривень 30
копійок (а.с. - 3, 24-26, 74).

Крім того, за неналежне виконання боргу
відповідачеві було нараховано 17 803
гривень 58 копійок пені, 250 гривень
штрафу, як фіксована складова, та 1 389
гривень 64 копійки - як процентна
складова, які залишилися несплаченими
й на час пред'явлення даного позову, і
які Банк бажає отримати з ОСОБА_2

Таким чином, станом на 04 січня 2013 року
відповідач залишався і залишається
винним до часу звернення з позовною
заявою Банку 29 432 гривні 52 копійки з
яких:

· 9 989 гривень 30 копійок
заборгованість за простроченими
відсотками;

· 17 803 гривні 58 копійок пеня за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором;

· 250 гривень штраф (фіксована
складова) та 1 389 гривень 64 копійки 3
(процентна складова).

За такого і відповідно до статей 525, 589,
590, 625, 1048, 1049, 1054, глави 51 ЦК України та
розділу 5 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам, ОСОБА_2
повинен був би відповідати за
неналежне виконання кредитного
зобов`язання і нести негативні
наслідки таких своїх дій, а саме,
сплатити Банку прострочені відсотки, а
також, пеню та штрафи.

Оскільки він у добровільному порядку
заборговані грошові кошти не сплачує,
то їх слід стягнути за судовим рішенням
апеляційної інстанції.

Проте, вирішуючи вимоги Банку про
стягнення пені, то, як на думку колегії,
вона вирішена без врахування
попередньої договірної поведінки
відповідача, який спочатку справно
платив належні за кредитним договором
грошові суми, а потім, хоча і не за
строком, сумарно виплатив Банку 11 706
гривень 77 копійок, при 5 379 гривнях 39
копійках взятих в кредит, а також
належних до стягнення ще 11 879 гривень 94
копійки на покриття прострочених
відсотків та штрафу, позиції
Конституційного Суду України та
міжнародної практики, щодо
врегулювання спорів між банками та
позичальниками, які виникають з
кредитних відносин.

Зокрема, Конституційний Суд України у
рішенні від 11 липня 2013 року по справі
щодо офіційного тлумачення положень
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасно виконання грошових
зобов'язань» від 22 листопада 1996 року
дійшов висновку, що умови договору
споживчого кредиту, його укладання та
виконання повинні підпорядковуватися
таким засадам, згідно з якими особа
споживача вважається слабкою стороною
у договорі та підлягає особливому
правовому захисту з урахуванням
принципів справедливості,
добросовісності і розумності, як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права.

Вимога позивача про стягнення пені в
розмірі, який перевищує
заборгованість, спотворює її дійсне
правове призначення, оскільки із
засобу розумного стимулювання
боржника виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

Такий висновок Конституційного Суду
України узгоджується з положеннями
Резолюції Генеральної Асамблеї ООН
«Керівні принципи для захисту
інтересів споживачів» від 09 квітня 1985
року № 39/248, в якій наголошено, що
споживачі нерідко перебувають у
нерівному становищі з точки зору
економічних умов, рівня освіти та
купівельної спроможності, а тому
принципи захисту інтересів споживачів
мають, зокрема, за мету сприяти країнам
у боротьбі зі шкідливою діловою
практикою усіх підприємств на
національному та міжнародному рівнях,
яка негативно позначається на
споживачах. Конституційний Суд України
визначив, що захист від цих зловживань
базується на положеннях законодавства,
зокрема частини 3 статті 551 ЦК України.

В силу ч. 3. ст. 551 ЦК України, розмір
неустойки, а пеня є її видом, може бути
зменшена за рішенням суду, якщо значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Колегія вважає, що у спірних
правовідносинах є обставини, які дають
суду підстави для зменшення розміру
пені, зокрема, це невідповідність
розміру збитків розмірові неустойки,
всіляке сприяння з боку відповідача у
погашенні заборгованих грошових сум.

Як на думку колегії, суму пені слід
зменшити до 1 000 гривень, і це у повній
мірі буде відповідати наведеним вище
засадам Конституції України,
міжнародній практиці та нормам
цивільного законодавства про
розумність та справедливість судових
рішень.

Що ж до спливу позовної давності, то
висновок суду є помилковим з двох
підстав: по-перше, суд не взяв до уваги
зазначення сторін в
кредитно-заставному договорі про
продовження строку позовної давності
до 5 років; і, по-друге, якщо навіть
виходити з загальної позовної
давності, то вона теж не спливла,
оскільки в період дії договору
відповідач вчиняв дії, проводив
виплати за кредитним зобов'язання
остання з яких датована 23 березням 2012
року, які свідчили про визнання ним
боргу, що а за ст. 264 ЦК України, це
перериває її перебіг.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача слід
стягнути 653 гривні 02 копійки ( 296 гривень
83 копійки судових витрат у суді 1
інстанції + 148 гривень 41 копійка судових
витрат в суді апеляційної інстанції + 207
гривень 78 копійок судових витрат у суді
касаційної інстанції = 653 гривні 02
копійки) судових витрат останнього, в
трьох судових інстанціях.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити
частково.

Рішення Очаківського міськрайонного
суду Миколаївської області від 17
квітня 2013 року скасувати і ухвалити у
справі нове рішення яким, позов
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним
зобов'язанням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» 12 628
гривень 94 копійки з яких:

· 9 989 гривень 30 копійок -
заборгованість зі сплати відсотків;

· 1 000 гривень - нарахована пеня за
несвоєчасне виконання кредитного
зобов'язання;

· 1 639 гривень 64 копійки - штраф
(сума фіксованої та процентної
складових).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» 653
гривні 02 копійки на відшкодування
витрат зі сплати судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу протягом двадцяти днів може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: