Справа № 442/7679/14-ц
Провадження № 4-с/442/183/2014
УХВАЛА

Іменем України

20 листопада 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

при секретарі Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича матеріали скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2, заінтересована особа: Виконавчий комітет Дрогобицької міської ради,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаною вище скаргою в якій просить: визнати дії головного державного виконавця відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області ОСОБА_3, при примусовому виконанні виконавчого листа № 442/1172/14-ц, 6/442/47/2014, виданого 06.03.2014р. Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області незаконними; скасувати постанову винесену головним державним виконавцем Тетюком P.M. про закінчення виконавчого провадження від 22.09. 2014 року.

При цьому скаржник посилається на те, що 22 вересня 2014 року, головним державним виконавцем відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області, при примусовому виконанні виконавчого листа № 442/1172/14-ц, 6/442/47/2014, виданого 06.03.2014 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про визнання незаконним розпорядження міського голови Дрогобича №531 від 13.10.2008р. «Про звільнення з посади директора комунального підприємства готелю «Тустань» ОСОБА_1 та скасування його, та про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора комунального підприємства готель «Тустань».

З діями головного державного виконавця не погоджується, оскільки ним не було вчинено усіх дій, необхідних для ефективного виконання судового рішення. Зокрема, враховуючи те, що мало місце звернення до суду із заявою про роз'яснення рішення, жодних дій із урахуванням такого роз'яснення вчинено не було.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду прийняте за результатами розгляду справи у Європейському суді з прав людини, який визнав звільнення незаконним.

У зв'язку з цим, вважає, що державний виконавець не вчинив усіх дій необхідних для реалізації рішення Європейського суду справ людини, тому його дії є незаконними і підлягають оскарженню.

Представник скаржника ОСОБА_4 в судовому засіданні доводи скарги підтримав з підстав викладених в скарзі, просить їх задоволити.

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 та представник заінтересованої особи: Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради в судове засідання не з»явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового розгляду, про що в матеріалах справи є відповідні розписки, та суду на час розгляду справи не подано повідомлення про причини неявки. Тому, суд заслухавши думку представника скаржника, а також з врахуванням строків розгляду даної категорії справ, ухвалив продовжувати розгляд справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника скаржника, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 82 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Частина 2 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» покладає на державного виконавця прямий обов'язок здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, виключно у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Матеріалами справи встановлено, що 22 вересня 2014 року, головним державним виконавцем відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області, при примусовому виконанні виконавчого листа № 442/1172/14-ц, 6/442/47/2014, виданого 06.03.2014 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про визнання незаконним розпорядження міського голови Дрогобича №531 від 13.10.2008р. «Про звільнення з посади директора комунального підприємства готелю «Тустань» ОСОБА_1 та скасування його, та про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора комунального підприємства готель «Тустань». Рішення Дрогобицького міськрайонного суду прийняте за результатами розгляду справи у Європейському суді з прав людини, який визнав звільнення незаконним.

08 липня 2014 року за заявою головного державного виконавця відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області, Дрогобицьким міськрайонним судом було роз»яснено «………, що рішення, повинно бути виконане у відповідності до вимог ч. 1 ст. 76 ЗУ «Про виконавче провадження з урахуванням вимог ст.. 36 КЗпП України та приписів п. 19 Постанови пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», шляхом поновлення ОСОБА_5 на посаду керівника Комунального підприємства «Туристичний комплекс «Дрогобич», яке є правонаступником реорганізованого в нього шляхом злиття комунального підприємства готель «Тустань»».

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення).

Згідно ст.7 цього ж Закону Державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

В ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 7 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець, зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Однак всупереч наведеному вище, головний державний виконавець відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області ОСОБА_2, не виконавши рішення суду, виніс 22.09.2014 року постанову (ВП №43089586) про закінчення виконавчого провадження.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що дії державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого листа № 442/1172/14-ц, 6/442/47/2014, виданого 06.03.2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про визнання незаконним розпорядження міського голови Дрогобича №531 від 13.10.2008р. «Про звільнення з посади директора комунального підприємства готелю «Тустань» ОСОБА_1 та скасування його, та про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора комунального підприємства готель «Тустань», не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на це скарга ОСОБА_1 є підставною та такою, що підлягає задоволенню.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 210, 386-388 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2, заінтересована особа: Виконавчий комітет Дрогобицької міської ради - задоволити.

Визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 при примусовому виконанні виконавчого листа № 442/1172/14-ц, 6/442/47/2014, виданого 06.03.2014р. Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області незаконними.

Скасувати постанову ВП № 43089586 винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження від 22.09. 2014 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує - в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В