Справа № 454/2008/13
Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю.
Провадження № 22-ц/783/1154/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Сокальському районі
Львівської області на ухвалу
Сокальського районного суду
Львівської області від 18 липня 2013 року
у справі за поданням державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Сокальського
районного управління юстиції про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України, -

встановила:

у липні 2013 року державний виконавець
ВДВС Сокальського районного
управління юстиції Львівської області
Варениця Т.В. звернувся до суду з
поданням, в якому просив директора
Підприємства Сокальської виправної
колонії № 47 Голода І.Я. тимчасово
обмежити у праві виїзду за межі
України до виконання Підприємством
Сокальської виправної колонії № 47
зобов'язань в межах зведеного
виконавчого провадження № ЄДРВП 34260520,
до складу якого входить 22 виконавчих
проваджень на загальну суму 1 069 856 грн.

Ухвалою Сокальського районного суду
Львівської області від 18 липня 2013 року
в задоволенні подання державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Сокальського
районного управління юстиції Варениці
Т.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України
відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив начальник
управління Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської
області, просить її скасувати та
прийняти нову ухвалу про задоволення
подання державного виконавця,
посилаючись на те, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права.
На обґрунтування апеляційної скарги
зазначає, що ОСОБА_2 продовжує
ухилятись від виконання своїх
зобов'язань, оскільки ним не вчиняється
жодних дій, спрямованих хоча б на
часткове виконання виконавчих
документів, і таке ухилення від
виконання зобов'язань, покладених на
громадянина судовим рішенням,
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України та в'їзду в
Україну громадян України», є підставою
для тимчасової відмови громадянину у
виїзді за межі України.

Представник апелянта та відділу
Державної виконавчої служби
Сокальського районного управління
юстиції Львівської області в судове
засідання не з`явилися, хоча належним
чином були повідомлені про час та місце
розгляду справи, що підтверджується
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення щодо
часу та місця розгляду справи. Про
причини неявки суд не повідомили, заяви
про відкладення розгляду справи не
подали.

За таких обставин, у відповідності до
ч.2 ст.305 ЦПК України, їх неявка не
перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника
процесу на заперечення апеляційної
скарги, вивчивши матеріали та
обставини справи, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваної ухвали, колегія суддів
приходить до наступного висновку.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд
першої інстанції мотивував тим, що
державний виконавець як на підставу
для обрання обмеження боржнику у
виїзді за межі України послався тільки
на те, що Підприємство Сокальської
виправної колонії № 47 має боргові
зобов'язання перед Управлінням
Пенсійного фонду України в
Сокальському районі, однак не навів
жодних обставин, які б свідчили про те,
що боржник ухиляється від виконання
зобов'язань та його дії свідчать про
намір виїхати за кордон.

Отже, постановляючи оскаржувану
ухвалу, суд першої інстанції виходив з
того, що державним виконавцем не подано
доказів ухилення боржника від
виконання виконавчого документу.

Відповідно до п.18 ч.2 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Статтею 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України та в'їзд в Україну
громадян України» передбачено, що
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, у
випадку якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу посадової особи до
виконання зобов'язань.

Частиною 2 ст.6 згаданого Закону
встановлено, що громадянинові України,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті.

Згідно ст. 5 Закону «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати заходів
примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів справи,
всупереч вказаних приписів та
правових норм, матеріали долучені до
подання, не містять доказів, які б
підтверджували ту обставину, що
державний виконавець вживав щодо
боржника заходи, спрямовані на
примусове виконання боржником
зобов'язань або докази які б свідчили
про ухилення боржника від виконання
зобов'язань.

З представленої довідки Управління
державної пенітенціарної служби
України у Львівській області слідує, що
протягом 2013 року Підприємство
Сокальської виправної колонії
погашало заборгованість минулих років
зі сплати внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що за таких умов
та не долучення до подання доказів, які
б свідчили про ухилення боржника від
добровільного виконання виконавчого
документу, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про відсутність
підстав для задоволення подання.

Таким чином, оскаржувана ухвала
постановлена з дотриманням норм
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не містять
передбачених законом підстав для її
скасування, тому апеляційну скаргу
слід відхилити, а оскаржувану ухвалу -
залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1
ст.312 , п.4 ч.1 ст.314, ст.ст.313, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської
області відхилити.

Ухвалу Сокальського районного суду
Львівської області від 18 липня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

Левик Я.А.