Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4545/14 Головуючий у 1-й інстанції: Галчанський С.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.,

ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

при секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 Вікторовичана рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 16 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП,-

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП.

В позові зазначала, що 21.092013 року приблизно о 19 годині в с. Кірове Оріхівського району Запорізької області водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись проїзною частиною вулиці Радянської, на ділянці дороги напроти електроопори № 11, розташованої ліворуч від проїзної частини, діючи в порушення вимог п. 12. 3 Правил дорожнього руху України, маючи можливість завчасно виявити зміну напрямку руху позивача, який рухався на велосипеді та зупинити керований ним транспортний засіб, не вжив заходів до зменшення швидкості руху автомобіля, внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_4

В результаті ДТП ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження., які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння.

Вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 20.05.2014 року відповідача засуджено за ч.2 ст.286 КК України.

З часу ДТП і до даного часу вона проходить складний курс лікування, на який витрачає достатньо велику суму коштів, через вмонтований в ногу апарат Ілізарова, вона пересувається тільки за допомогою ходунів, потребує постійної сторонньої допомоги, за яку сплачує кошти. Витрати, пов'язані з лікуванням, складають 8 690 грн.

Позивач також зазначала, що крім матеріальної, діями відповідача їй було завдано моральну шкоду у зв'язку зі спричиненням шкоди здоров'ю, яку вона оцінила у 10 000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальні збитки, спричинені внаслідок ДТП у розмірі 8 690 грн. та моральну шкоду спричинену внаслідок ДТП у розмірі 10 000 грн., а також витрати, пов'язані з наданням правової допомоги у розмірі 1 000 грн.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 16 вересня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальні збитки у розмірі 8 690 грн., моральну шкоду у розмірі 3 000 грн., витрати, пов'язані з наданням правової допомоги у розмірі 1 000 грн., а всього стягнуто 1 2690 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 243, 6 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи 21 вересня 2013 року приблизно о 19 годині в с. Кірове Оріхівського району Запорізької області водій ОСОБА_3В, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по проїзній частині вул. Радянської, проїжджаючи ділянку дороги напроти електроопори №11, розташованої ліворуч від проїзної частини, діючи в порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 р., відповідно до яких: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди», маючи можливість завчасно виявити зміну напрямку руху велосипедиста ОСОБА_4, що рухалась попереду у попутному напрямку вздовж правого краю проїзної частини. Та зупинити керований ним транспортний засіб до зближення з ним, не вжив заходів до зменшення швидкості руху автомобіля, внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_4, в результаті чого останній заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забійної рани правої скроневої області, гематоми правого ока, саден щелепової області з права та спинки носа, відкритого інфікованого перелому кісток нижньої третини лівої голені, закритого перелому нижньої третини кісток правої голені та струсу мозку, які відповідно до висновку експерта №14 від 07.02.2014 р. кваліфікуються як тяжкі тілесні пошкодження небезпечні для життя в момент заподіяння.

Винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 20 травня 2014 року у справі №1-кп/323/90/14 визнано ОСОБА_3. Зазначений вирок ніким не скасовано, тому суд першої інстанції обґрунтовано вважав за доведене, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_3 та своїми діями відповідач завдав шкоду здоров'ю позивача, завдав шкоду джерелом підвищеної небезпеки, тому повинен відшкодувати завдану шкоду.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Районний суд обґрунтовано стягнув з відповідача заподіяну матеріальну шкоду ,яка підтверджена чеками та квитанціями та правомірно з урахуванням ступені та характеру моральних страждань визначив розмір моральної шкоди.

Доводи апелянта про невизнання себе винним у скоєні ДТП не ґрунтуються на вимогах закону, не викликає сумнів необхідність придбання бензину для транспортування потерпілої у медичні заклади, а посилання апелянта на отримання ним також тілесних не стосуються необхідності відшкодування ним заподіяної шкоди.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.307,308,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 16 вересня 2014 року у цій справі залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: