Справа № 740/4604/13-ц Провадження №
22-ц/795/304/2014 Головуючий у I інстанції
-Марченко М. М. Доповідач - Зінченко С.
П.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2014 року м.ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЗінченко
С.П.суддів:Ішутко В.М., Харечко Л.К.,при
секретарі:Шкарупі Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Чернігові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Ніжинського міськрайонного суду
Чернігівської області від 05 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, відділу державної виконавчої
служби Ніжинського міськрайонного
управління юстиції, ОСОБА_5 про
визнання права власності на майно і про
зняття з нього арешту,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 05
грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_6
задоволено, визнано за нею право
власності на 1/2 частину автомобіля
марки MERCEDES-BENZ, 1994 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1 та знято
арешт з 1/2 частини цього автомобіля,
який накладено головним державним
виконавцем відділу ДВС Ніжинського
МРУЮ Романенко О.А. на підставі
постанови про арешт майна боржника
№37436464 від 10.04.2013 року та акту опису й
арешту майна від 09.07.2013 року, складеним
заступником начальника відділу ДВС
Ніжинського МРУЮ Гаврилей І.О. при
примусовому виконанні виконавчого
листа №2/740/33/13, виданого 20.03.2013 року
Ніжинським міськрайонним судом, про
стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 81
940 грн. 24 коп. боргу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_5 подав до суду апеляційну скаргу,
в якій просить рішення районного суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.
Апелянт вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
при невідповідності висновків суду
обставинам справи, а тому підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції
постановлене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а підстави для задоволення апеляційної
скарги відсутні.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що спірний
автомобіль придбаний під час шлюбу,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними. Таке право на спірний
автомобіль за іншими особами не
визнано Із спільної сумісної
власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 автомобіль
не вибував. Підстав для застосування
строку позовної давності не має,
оскільки позивач дізналась про
порушення свого права спільної
сумісної власності на зазначений
автомобіль 11 жовтня 2013 року. При цьому
суд посилався на ст.ст. 70, 72, 73 СК України
та ст.ст.368, 370 ЦК України та вказав, що у
разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві сумісної
власності є рівними, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду.

Апеляційний суд погоджується з таким
висновком суду.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

Чоловік та дружина мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу (ст. 68 СК України).

У разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором (ст. 70, 71 СК України).

Стаття 73 СК України передбачає, що за
зобов'язаннями одного з подружжя
стягнення може бути накладено лише на
його особисте майно і на частку у праві
спільної сумісної власності подружжя,
яка виділена йому в натурі.

За змістом ч. 1 ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
зняття з нього арешту.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у шлюбі з
липня 1980 року по серпень 2010 року. Під
час шлюбу придбали автомобіль марки
MERCEDES-BENZ, 1994 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1., який після розірвання
шлюбу залишився у користуванні ОСОБА_7

Рішенням Апеляційного суду
Чернігівської області від 20.03.2013 року
стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 80729
грн.30 в повернення боргу за договором
позики, 1210 грн.94 коп. в повернення
судових витрат, а всього
81940грн.24коп.(а.с.71-72)).

Постановою головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Ніжинського
міськрайонного управління юстиції
Романенко О.А. 09.04.2013 року відкрито
виконавче провадження на підставі
вказаного рішенням суду (а.с.33)

Постановою головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Ніжинського
міськрайонного управління юстиції
Романенко О.А. 10.04.2013 року накладено
арешт на все рухоме та нерухоме майно
боржника ОСОБА_7 (а.с.34)

З копії свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу вбачається, що
спірний автомобіль належить на праві
власності ОСОБА_7 (а.с.35)

Відповідно до акту опису та арешту
майна від 09.07.2013 року автомобіль марки
MERCEDES-BENZ, 1994 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1 описано та накладено на
нього арешт (а.с.36 - 37).

Право на вказаний автомобіль
оскаржувалося в судовому порядку за
позовами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до ОСОБА_7
про визнання права власності на цей
автомобіль та зняття з нього арешту.
Рішенням Ніжинського міськрайонного
суду від 22 серпня 2013 року у задоволені
позову ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відмовлено
(а.с.28 ).

З листа відділу державної виконавчої
служби Ніжинського міськрайонного
управління юстиції від 11.10.2013 року
позивачу стало відомо, що вищевказаним
судовим рішенням від 20.03.2013 року з
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 стягнуто 81949.24
грн. В погашення боргу відділом ДВС
Ніжинського МРУЮ звернуто стягнення на
спірний автомобіль (а.С.9).

Отже, підставою для звернення до суду
позивача було те, що спірний автомобіль
придбаний ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у шлюбі та
належать їм на праві спільної сумісної
власності. Те, що автомобіль придбаний
у шлюбі встановлено матеріалами справи
та визнається сторонами.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно встановлено, що право власності
на 12 частину автомобіля марки MERCEDES-BENZ,
1994 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1 належить ОСОБА_6, а відтак
дійшов правильного висновку про
визнання за нею права власності на 1/2
частину автомобіля марки MERCEDES-BENZ, 1994
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1 та зняття з-під арешту 12
частини цього автомобіля.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивачу було відомо всі обставини про
наданню довіреності ОСОБА_12, який
продав цей автомобіль ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 в травні 2010 року, апеляційний
суд не може прийняти до уваги, оскільки
вказана обставина не підтверджена в
суді належними та допустимими
доказами. Інші доводи апеляційної
скарги, які зводяться до того, що суд
неправильно застосував норми
матеріального права і положення ЦК
України, не спростовують висновків
суду першої інстанції, не містять
правових підстав для скасування
рішення суду і ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Враховуючи вищенаведене, у
апеляційного суду відсутні підстави
для скасування оскаржуваного рішення
суду першої інстанції, ухваленого на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, підтверджених наданими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 05
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: