Справа № 184/4306/13-ц
Номер провадження 2/184/91/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2014м. Орджонікідзе
Орджонікідзевський міський суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
судді Томаш В.І.,

при секретарі -
Попівніч І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Орджонікідзе цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про
встановлення факту родинних відносин
та про визнання права власності на
нерухоме майно», -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача за довіреністю в
судовому засіданні підтримала позовні
вимоги по підставам вказаним у
позовній заяві та просить суд
встановити факт родинних відносин між
позивачкою та померлою ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_3, встановивши той факт, що вона
дійсно була рідною матір'ю позивачки,
визнати за позивачкою право власності
на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
проти позову заперечував та просив
залишити без задоволення.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідив матеріали справи і оцінив їх в
сукупності, прийшов до висновку, що
заявлені позивачем позовні вимоги
обґрунтовані, знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні та
підлягають задоволенню частково за
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла позивачки рідна
матір - ОСОБА_3, після смерті якої
відкрилася спадщина на житловий
будинок АДРЕСА_1 вартістю 34530 грн. та на
інше побутове майно, що знаходилося у
її будинку.

Вказаний житловий будинок з надвірними
спорудами належав померлій ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі - продажу від
14.03.1990 року - ? частка і на підставі
рішення Орджонікідзевського міського
суду Дніпропетровської області від
29.02.2008 року - також ? частка. Право
власності на кожну частку
зареєстровано КП «МБТІ» м. Нікополь
27.06.2008 року, що підтверджується
реєстраційним надписом.

Відповідно до заповіту ОСОБА_3,
складеному та нотаріально
посвідченому Орджонікідзевською
державною нотаріальною конторою
Дніпропетровської області від 22.11.1990
року за реєстровим номером 2843, на
випадок своєї смерті вона все своє
майно заповіла позивачці.

Протягом передбаченого законом строку
позивачка оформила і подала заяву про
прийняття спадщини за місцем відкриття
спадщини до приватної нотаріальної
контори в м. Орджонікідзе. На підставі
заяви приватним нотаріусом
Орджонікідзевського нотаріального
округу Дніпропетровської області
ОСОБА_5 була заведена спадкова справа.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Відповідно до
ст. 1217 ЦК України, спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК
України, право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України,
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України,
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

При вирахуванні розміру обов'язкової
частки враховуються частки усіх без
винятку спадкоємців, закликаних до
спадкування за законом, тобто тих, які
були в живих на час відкриття спадщини

Відповідно до п. 19 постанови № 7 Пленуму
ВСУ від 30.05.2008 року «Про судову практику
у справах про спадкування», - «Перелік
осіб, які мають право на обов'язкову
частку, що визначений статтею 1241 ЦК
України є вичерпним і розширеного
тлумачення не потребує.

При визначенні розміру обов'язкової
частки в спадщині враховуються всі
спадкоємці за законом першої черги,
увесь склад спадщини, зокрема, право на
вклади в банку (фінансовій установі),
щодо яких вкладником було зроблено
розпорядження на випадок своєї смерті,
вартість речей звичайної домашньої
обстановки та вжитку, вартість
заповідального відказу.

Той зі спадкоємців, який має право на
обов'язкову частку у спадщині та
проживав разом із спадкодавцем на день
його смерті, вважається таким, що
прийняв спадщину, якщо у визначеному
законом порядку не відмовився від неї.
Якщо той зі спадкоємців, хто має право
на обов'язкову частку та не проживав зі
спадкодавцем на день його смерті, не
подав заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_3 окрім позивачки є
відповідач по справі ОСОБА_2 та рідна
дочка померлої - ОСОБА_6, рідний брат
позивачки зі слів ОСОБА_2 та
представника позивача помер понад 5
років на півночі Російської Федерації.

ОСОБА_6 не має право на обов'язкову
частку у спадщини, що залишилася після
смерті ОСОБА_3 в зв'язку з тим, що на час
смерті ОСОБА_3 вона була ще працездатна
за віком, і не мала права на пенсію на
загальних підставах . Вона народилася
ІНФОРМАЦІЯ_3.

З 01 жовтня 2011 року набрав чинності
прийнятий 8 липня 2011 року Закон України
"Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" № 3668-УІ, відповідно до якого,
жінки, які народилися у період з 01.04.1957
року і по 30.09.1957 року мають право на
пенсію за віком з 56 років.

Тобто ОСОБА_6 відповідно до зазначеного
закону стала непрацездатною за віком
тільки з 22.07.2013 року, а ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто вона померла за
півтора місяця до того, як ОСОБА_6
придбала правовий статус
непрацездатною особи .

Таким чином, на час смерті ОСОБА_3,
ОСОБА_6 була працездатною особою,
внаслідок чого вона не має право на
обов'язкову частку у спадковому майні.

ОСОБА_6 та ОСОБА_2 відразу ж після смерті
матері, через декілька днів звернулися
з заявами про прийняття спадщини.
Нотаріус роз'яснила останнім, що
відповідно до закону право на
спадкування має тільки ОСОБА_2.

ОСОБА_2 на час смерті ОСОБА_3, був таким,
що вважається непрацездатним за віком.
На час відкриття спадщини йому було вже
більше 60 років, і тому він має право на
обов'язкову частку у спадковому майні,
що залишилося після смерті ОСОБА_3.

Всього у ОСОБА_3 було 4 дітей, які є
спадкоємцями першої черги за законом.
Але у зв'язку з тим, що на час відкриття
спадщини в живих було лише троє її
дітей, розмір обов'язкової частки у
спадщині таким чином складає: 1/3 : 2 = 1/6
частка.

Таким чином, обов'язкова частка ОСОБА_2
у спадковому майні, що залишилося після
смерті ОСОБА_3 складає 1/6 частину від
всього спадкового майна.

Розмір частки позивачки у спадковому
майні таким чином залишається у
розмірі 5/6 часток.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Позивачка в своїй позовній заяві
вказує на те, що її брат отримав свою
частку у спадковому майні шляхом
заволодіння разом з ОСОБА_6 майном у
будинку ОСОБА_3 всього на загальну суму
5021 грн..

Суд дає критичну оцінку голослівним та
безпідставним доводам позивачки, щодо
отримання відповідачем своєї частки у
спадковому майні шляхом заволодіння
майном яке знаходилося у житловому
будинку ОСОБА_3, так як суду не надано
жодного доказу викладених обставин та
спростовуються стабільними
поясненнями самого відповідача про їх
невідповідність.

Позивачки представник за довіреністю
ОСОБА_8 звернулася до приватного
нотаріуса ОСОБА_5 для отримання
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на їм я позивачки, як це
зазначено у заповіту. Однак нотаріус
звернула увагу на ту обставину, що
позивачки дошлюбне прізвище, а також
прізвище її брата та відповідача по
справі, і їхньої померлої матері
зазначено в свідоцтвах про народження
як «ОСОБА_3», в той час коли в свідоцтві
про смерть матері, яке було видано на
підставі її паспорту, воно зазначено як
«ОСОБА_3». Внаслідок чого позивачці і
відповідачу по справі потрібно
встановити факт родинних відносин з
померлою ОСОБА_3.

Окрім того, нотаріус звернула увагу і
на той факт, що відповідно до відмітки у
Технічному паспорті на зазначений
житловий будинок, на земельній ділянки
АДРЕСА_1 має місце самочинне
будівництво надвірних споруд : сарай
літ. «Е», навіс літ. «Ж» , сарай літ. «З» ,
навіс літ. «И», літній душ літ.»К».

Однак вказані надвірні споруди були
побудовані ОСОБА_3 з іншим колишнім
власником ОСОБА_9, після смерті якого
вона успадкувала 1/2 частку зазначеного
житлового будинку разом з надвірними
спорудами, ще у 1991 році, що
підтверджується рішенням
Орджонікідзевського міського суду
Дніпропетровської області від 29.02.2008
року.

Відповідно до відмітки у Технічному
паспорті на житловий будинок, вказані
надвірні споруди вже були на земельній
ділянці станом на 26.10.2007 року, коли КП
«МБТІ» м. Нікополь здійснювало
інвентаризацію на підставі заяви
ОСОБА_3.

29.02.2008 року Орджонікідзевський міський
суд Дніпропетровської області визнав
за ОСОБА_3 право власності на ? частину
зазначеного житлового будинку з усіма
надвірними спорудами в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_9

До 05.08.1992 року ще не було закону, яким
передбачається здача в експлуатацію
житлових будинків з надвірними
спорудами. Тому усі об'єкти
нерухомості, які було побудовані до
05.08.1992 року не мають статусу
самочинного будівництва .

В зв'язку з чим ОСОБА_3 при зверненні до
суду з позовом про визнання права
власності на ? частину зазначеного
житлового будинку з надвірними
спорудами було не потрібно просити суд
про їх узаконення.

Однак у Технічному паспорті на
зазначений житловий будинок, виданому
21.03.2008 року вже після того, як суд визнав
за ОСОБА_3 право власності на ? частину
житлового будинку з надвірними
спорудами КП «НБТІ» здійснило відмітку
про нібито самочинне будівництво
внаслідок того, що немає дозволу
виконкому на будівництво зазначених
надвірних споруд. Тому нотаріус
пояснила, що з вказаної причини
позивачці слід звернутися до суду з цим
позовом.

Таким чином суд, вважає необхідним
встановити факт родинних відносин між
ОСОБА_1 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3,
встановивши той факт, що ОСОБА_3 дійсно
була рідною матір'ю ОСОБА_1, визнати за
ОСОБА_1 право власності на 5/6 житлового
будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за заповітом після смерті матері
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 1216, 1217, 1223, 1241
Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11,
57, 60, 209 - 213 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про
встановлення факту родинних відносин
та про визнання права власності на
нерухоме майно» задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин між
ОСОБА_1 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3,
встановив той факт, що вона дійсно була
рідною матір'ю ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право
власності на 5/6 частин житлового
будинку АДРЕСА_1 загальною площею
житлового будинку 40,4 кв.м. та жилою
площею 24,9 кв.м. в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 - днів з дня
проголошення рішення до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського

міського суду
Томаш В.І.