АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/628/2014
Головуючий в І інстанції: Гапоненко Р.В.
Доповідач: Майданік В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця 25 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

головуючого: Майданіка В.В.

суддів: Орловської Н.В.,

Кутурланової О.В.

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
Шуліки Аліни Володимирівни, діючого в
інтересах публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк", на рішення
Великолепетиського районного суду
Херсонської області від 11 листопада 2013
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

04 жовтня 2013 року Сафір Федір
Олегович, діючий в інтересах ПАТ КБ
"ПриватБанк", звернувся до суду з
вказаним позовом, вказуючи, що
відповідно до кредитного договору,
укладеного 03 листопада 2005 року між
банком та відповідачем, банк надав
останньому кредит в сумі 4000грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну карту під 36% річних
на суму залишку заборгованості з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії карти. Станом на
31 серпня 2013 року відповідач має
заборгованість на загальну суму
30449,37грн. Просив стягнути з відповідача
на користь банку вказану суму, що
складається з заборгованості по
кредиту - 9327,11грн.; заборгованості по
процентах за користування кредитом -
19196,10грн.; штрафу - 500 грн.(фіксована
частина); штрафу - 1426,16грн. (процентна
складова). Крім того, просив стягнути
судові витрати.

Рішенням Великолепетиського
районного суду Херсонської області від
11 листопада 2013 року в задоволені позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник
просить вказане рішення суду скасувати
і ухвалити нове, яким позов
задовольнити, посилаючись на порушення
норм матеріального і процесуального
права. Зокрема, вказав, що суд не
звернув увагу на те, що кредитний
договір від 03.11.2005 року не є припиненим,
у зв'язку з чим позовна давність не
пропущена. За п.9.3 Умов та Правил
надання банківських послуг
картрахунки відкриті на необмежений
строк, а згідно з п.9.12 вказаних Умов та
Правил договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання, якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформує іншу про припинення
договору він автоматично лонгується на
такий же термін. Крім того, зазначив, що
в силу ст.599 ЦК України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином, а оскільки належного
виконання договору відповідач не
здійснив, то зобов'язання не
припинилося.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню на наступних підставах.

Відмовляючи в задоволені позову за
пропущенням позовної давності, суд
виходив з того, що початком перебігу
позовної давності є дата, з якої
виникла прострочена заборгованість,
оскільки у наступний період часу
позивачу було відомо про невиконання
відповідачем умов договору та
порушення його права. Тому, в силу п.9.12
Умов та Правил, у позивача виникло
право вимагати повернення
заборгованості з 03.11.2006 року.

Однак до таких висновків суд дійшов з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, що відповідно до
п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування судового рішення і
ухвалення нового.

З матеріалів справи та встановлених
судом обставин вбачається наступне.

03.11.2005 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ
"ПриватБанк" з заявою, в якій просив
надати йому кредитну карту з кредитним
лімітом в сумі 4000грн. (а.с.7).

Згідно з вказаною заявою Банк надав
відповідачу кредит в сумі 4000грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну карту (її номер -
НОМЕР_1) під 36% річних на суму залишку
заборгованості з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Відповідно до п.1.1 Умов і Правил надання
банківських послуг вказана заява,
підписана клієнтом разом з пам'яткою
клієнта та умовами правил надання
банківських послуг і Тарифами складає
укладений Договір про надання
банківських послуг (а.с.8).

Згідно з п.3.1.1, 3.1.3 Правил користування
платіжною картою строк дії карти
вказаний на лицьовому боці картки
(місяць і рік). Карта дійсна до
останнього календарного дня, вказаного
місяця. По закінченню строку дії
відповідна картка продовжується
банком на новий строк (шляхом надання
клієнту карти з новим строком дії), якщо
раніше (до початку місяця закінчення
строку дії) не поступила письмова заява
держателя про закриття картрахунку, а
також при умові наявності грошових
коштів на картрахунку для оплати
послуг по виконанню розрахункових
операцій по картрахунку і при
дотриманні інших умов продовження,
передбачених договором (а.с.10 зворот).

При апеляційному розгляді справи до
матеріалів справи були долучені копія
інформації про карту НОМЕР_1 та виписку
з особистого рахунку. З них вбачається,
що карта діє до листопада 2010 року і що
відповідач користувався картою,
зокрема, останній платіж здійснив на
погашення процентів 13.06.2012 року в сумі
100грн.

З розрахунку заборгованості, наданого
банком, вбачається, що позивач має
заборгованість перед банком у розмірі
30449,37грн., яка складається з
заборгованості по кредиту - 9327,11грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 19196,10грн.,
штрафу - 500 грн.(фіксована частина);
1426,16грн. (процентна складова) (а.с.4-6).

В силу п.9.12 умов і правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
жодна із сторін не проінформує іншу
сторону про припинення дії Договору,
він автоматично лонгується на такий же
строк (а.с.10).

Згідно зі ст.264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку (ч.1). Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується (ч.3).

З наданого банком розрахунку
вбачається, що відповідач з певною
періодичністю погашав заборгованість
за кредитом до 26.02.2010 року, а останній
платіж здійснив на погашення процентів
13.06.2012 року в сумі 100грн. (а.с.6 зворот), що
свідчить про визнання ОСОБА_3 свого
боргу за вказаним кредитним договором
і як наслідок переривання позовної
давності.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Позивачем надані необхідні докази
невиконання позичальником своїх
зобов'язань за кредитним договором,
тому позов про стягнення кредитної
заборгованості є обґрунтованим та
підлягає задоволенню.

Суд же на вказане уваги не звернув і
тому дійшов до помилкового висновку
про порушення позивачем позовної
давності.

Таким чином є обґрунтованими та
законними вимоги позивача про
стягнення кредитної заборгованості в
сумі 30449,37грн., а рішення суду слід
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову.

Заперечуючи проти позову,
відповідач вказував, зокрема при
розгляді справи в апеляційному суді, що
з 2009 року він картою не користувався,
заборгованість не погашав. У 2009 році з
карти зникли кошти, про що він усно
повідомив позивача і здав карту,
оскільки її термін закінчився. Йому
пообіцяли видати іншу карту, проте так
і не видали.

Колегія суддів вказані заперечення до
уваги не приймає, оскільки вони не
підтверджені належними доказами,
суперечать даним про строк дії карти
(до листопада 2010 року), що містяться в
інформації про карту та висновків суду
не спростовують.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Таким чином з ОСОБА_3 на користь банку
необхідно стягнути судові витрати у
розмірі 456,73грн. (а.с.1, 52)

Керуючись ст.88, ст.ст.303, 307, п.4 ч.1
ст.309 ЦПК України, ст.ст.264, 526, ч.1 ст.1049 ЦК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Шуліки Аліни
Володимирівни, діючої в інтересах
публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк",
задовольнити.

Рішення Великолепетиського районного
суду Херсонської області від 11
листопада 2013 року скасувати, ухвалити
нове рішення

Позов публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк", до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк" кредитну
заборгованість за договором від 03.11.2005
року, яка складається: з заборгованості
по кредиту - 9327,11грн.; заборгованості по
процентах за користування кредитом -
19196,10грн.; штрафу - 500 грн.(фіксована
частина); штрафу - 1426,16грн. (процентна
складова), а всього 30449,37грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк" судові
витрати у розмірі 456,73грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і на нього може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
моменту його проголошення.

Головуючий:

судді: