Справа № 751/9753/13-ц Провадження №
22-ц/795/372/2014 Головуючий у I інстанції
-Маслюк Н. В. Доповідач - Позігун М.
І.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіПозігуна
М.І.суддів:Губар В.С., Мамонової О.Є.при
секретарі:Халимон Т.Ю.за
участю:апелянта ОСОБА_5 та його
представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на
рішення Новозаводського районного
суду м.Чернігова від 24 грудня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до
ОСОБА_5, приватного акціонерного
товариства „Просто-страхування" про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 24 грудня 2013 року
стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 по 20 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди та відмовлено в
задоволенні позовних вимог до ПАТ
„Просто-страхування".

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
змінити зазначене рішення суду,
зменшивши розмір відшкодування
моральної шкоди з урахуванням вимог
розумності, виваженості та
справедливості.

Незаконність рішення суду в
оскаржуваній частині апелянт
обґрунтовує його ухвалення судом в
порушення роз'яснень, викладених в п.9
постанови Пленуму Верховного Суду
України №4 від 31 березня 1995 року „Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", оскільки судом не було
враховано, що позивачі тривалий час в
період з 7 по 29 березня не цікавилися
долею потерпілої; отримання ними 2000
грн. грошової допомоги на
відшкодування шкоди; скоєння ним
злочину з необережності та його
незадовільне матеріальне становище, а
за таких обставин, за доводами
апелянта, рішення суду не ґрунтується
на засадах розумності, виваженості та
справедливості.

Заслухавши доповідача, апелянта та
його представника, суд приходить до
слідуючого висновку.

Вироком Чернігівського районного суду
від 12.08.2013 року встановлено, що в зв'язку
з порушенням ОСОБА_5 вимог п.п. 2.3.б); 12.1;
12.3; 19.3 Правил дорожнього руху України
під час керування належним йому
автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний
номер НОМЕР_1, 07.03.2013 року близько 19 год.
30 хв. на 11 км автодороги
Чернігів-Пакуль-КПП „Славутич" в
напрямку м. Чернігів сталася дорожньо -
транспортна пригода, під час якої
ОСОБА_9 отримала небезпечні для життя і
здоров'я тілесні ушкодження, які
потягли за собою смерть потерпілої.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є відповідно
чоловіком та сином померлої ОСОБА_9

Дорожньо-транспортна пригода сталася
під час дії полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/6567590,
укладеного між ОСОБА_5 та ПрАТ
„Просто-страхування" 18.06.2012 року, а тому
суд з врахуванням положень п.2
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України „Про внесення змін до
деяких законів України щодо
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" від 5 липня 2012 року, який набрав
чинності з 5 листопада 2012 року,
обгрунтовано до спірних правовідносин
застосував положення Закону України
„Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" № 1961-IV від 01.07.2004 року в
редакції від 9 січня 2012 року та поклав
відповідальність за завдання
моральної шкоди в зв'язку зі смертю
потерпілого безпосередньо на винну
особу.

При цьому апеляційний суд враховує, що
відповідачем рішення суду
оскаржується лише в частині
визначеного судом розміру моральної
шкоди, яку судом, за доводами апелянта,
визначено без врахування засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Апеляційний суд, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції саме в межах
доводів апеляційної скарги відповідно
до положень ст. 303 ЦПК України, не
знайшов підстав для її задоволення,
оскільки обставини, на які посилається
апелянт в обґрунтування підстав
незаконності рішення суду, були
враховані судом при винесенні рішення.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди на користь сина та
чоловіка в зв'язку зі смертю близької
їм людини в сумі по 20 000 грн. судом
визначено з врахуванням положень ч.3 ст.
23 ЦК України - характеру
правопорушення, глибини фізичних та
душевних страждань, ступеня вини
відповідача, з врахуванням всіх інших
обставин справи з дотриманням таких
загальних засад судочинства як
справедливість, добросовісність та
розумність.

Оскільки позивачам моральної шкоди
завдано внаслідок скоєння злочину,
хоча й з необережності, що було
враховано судом при визначенні
розміру грошового відшкодування
моральної шкоди, то з врахуванням
положень ч.4 ст.1193 та ст. 8 ЦК України
апеляційний суд не знаходить підстав
для зменшення визначеного судом
першої інстанції розміру моральної в
зв'язку з незадовільним його
матеріальним становищем.

За викладених обставин й інші доводи
апеляційної скарги не спростовують
законності і обґрунтованості рішення
суду, яке судом ухвалено з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права та положень ст. 213 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Новозаводського районного
суду м.Чернігова від 24 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий:Судді: