Справа № 667/5622/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2014 року Комсомольський районний суд м. Херсона в складі

головуючого судді Мусулевського Я.А.

при секретарі Труновій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Херсонської міської ради, третя особа: органи опіки та піклування виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради про зобов'язання надати в користування житлове приміщення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаними позовними вимогами, посилаючись на те, що рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 16.11.1987 року було визнано недійсним ордер № 157 від 04.03.1968 року виданий виконавчим комітетом Комсомольської у м. Херсоні ради на ім'я позивача на заселення до двокімнатної квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1,також цим же рішенням позивача та її родину зобов'язано виселитись з вищезазначеного приміщення та зобов'язано виконавчий комітет Комсомольської у м. Херсоні ради надати сім»ї ОСОБА_1 інше житлове приміщення, яке відповідає санітарно- технічним умовам, благоустроєне, площею не менше тієї, яку вони займали раніше. До сьогоднішнього часу позивачу ніхто не запропонував нове житлове приміщення, та вони залишились проживати в спірній квартирі, тому позивач вважала, що виконавче провадження було закрито на підставі мирової угоди. В серпні 2007 року позивачка дізналась, що на спірну квартиру існує два правовстановлюючих документи на одне житлове приміщення. Позивач зі своєю родиною проживала в вказаній квартирі понад 28 років за власні кошти провели будівельну реконструкцію та добудову квартири, що збільшило загальну площу житлового приміщення, провели роботи із заміни комунікацій. На прилеглій земельній ділянці побудували підсобні приміщення та нову огорожу, посадили та виростили плодові дерева. Вважає, що виконавчим комітетом Комсомольської у м. Херсоні ради порушені її та її родини права, тому вона звернулась до суду за захистом її порушеного права. У зв'язку з чим просить суд зобов'язати виконавчий комітет Комсомольської у м. Херсоні ради надати їй та її дітям,онукам які проживають у квартирі АДРЕСА_1 у постійне користування, житлове благоустроєне приміщення, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам. Стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні позивача просив замінити неналежного відповідача Виконавчий комітет Комсомольської у м. Херсоні ради на належного відповідача, а саме на виконавчий комітет Херсонської міської ради, так як на теперішній час саме Виконавчий комітет Херсонської міської ради являється правонаступником виконавчого комітету Комсомольської у м. Херсоні ради до якого перейшли повноваження, щодо надання житлових приміщень.

Представник позивача в судовому засіданні обґрунтував свої вимоги тим, що оскільки є рішення суду від 27.11.1987 року, яке до цього часу не виконане, то позивачу та її родині відповідач повинен надати відповідне житлове приміщення.

Представник відповідача - Щепілін І.Г., вважав що Виконавчий комітет Комсомольської у м. Херсоні ради не є належним відповідачем по справі.

Представник відповідача Херсонської міської ради в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не обґрунтована та задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства спори щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України при здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Судом встановлено, що 16.11.1987 року рішенням Суворовського народного райсуду за позовом ОСОБА_5 визнано недійсним ордер № 157 виданий Комсомольським РВК на ім'я ОСОБА_1 на заселення квартири по АДРЕСА_1 і виселено позивача та її членів сім'ї з двокімнатної квартири АДРЕСА_1 Зобов'язано Комсомольський РВК надати ОСОБА_1 інше житло. Ррішення вступило в закону силу. Позивачка ОСОБА_1 була присутня в ході слухання вказаної справи, рішення не оскаржила і про його наявність їй було відомо з часу його ухвалення.

Судовим виконавцем на адресу Комсомольського райвиконкому м. Херсона, було направлено 06.05.1988 року за № 6-760 попередження, відповідно до якого зобов'язано Комсомольський РВК м. Херсона надати ОСОБА_1 інше житлове приміщення, та запропоновано голові Комсомольського РВК м. Херсона виконати рішення суду в строк до 16.05.1988 року.

ОСОБА_1 та членам її сім'ї ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 відповідно до свідоцтва про право власності на житло за № НОМЕР_1 від 09.09.1998 року, видане Фондом комунального майна м. Херсон, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності.

Тобто, не зважаючи на рішення Суворовського народного суду м. Херсона від 16.11.1987 року, позивачем та її родиною була приватизована спірна квартира.

Попереднім власником квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 06.09.1986 року, укладеного з ОСОБА_12 та посвідченого державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 20.06.2008 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_13 до ОСОБА_5 та ОСОБА_12 про визнання недійсним договору дарування від 06.09.1986 року. При винесені рішення,суд виходив з того, що наявність свідоцтва про право власності на житло, що видано після визнання судом недійсним ордеру на право зайняття житлової площі не є підставою для визнання договору дарування недійсним. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 03.09.2008 року, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Таким чином, рішенням Суворовського народного районного суду м. Херсона від 16.11.1987 року визнано недійсним ордер на жиле приміщення та виселено ОСОБА_1 та членів її сім»ї з квартири АДРЕСА_1, з наданням іншого жилого приміщення та позбавлено право користування житловим приміщенням.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 30.09.2014 року визнано та скасовано розпоряджання Фонду комунального майна Херсонської міської ради від 09.09.1998 року № 1571ж про передачу в приватну спільну сумісну власність АДРЕСА_1, визнано незаконним та скасовано свідоцтво № НОМЕР_1 про право власності на житло від 09.09.1998 року,яке посвідчує, що квартира АДРЕСА_1 на праві приватної, спільної сумісній власності належить ОСОБА_1 та її родині. Усунено ОСОБА_14.( яка стала переможцем прилюдних торгів за результатами яких нею було придбано ? частина домоволодіння АДРЕСА_1. Попереднім власником відповідно правовстановлюючих документів власником майна був ОСОБА_5.). Рішення набрало законної сили.

Оцінивши всі докази по справі та врахувавши пояснення представника позивача єдиною підставою обґрунтування позовних вимог є те, що рішення Суворовського народного райсуду від 16.11.1987 року не виконано.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття має перелік способів захисту прав та інтересів, який не є вичерпним, оскільки частиною 2 пункту 10 встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Право вибору способу захисту належить особі.

Аналізуючи всі докази по справі, судом встановлено, що позивач обрав не вірний спосіб захисту свої порушених законних прав та інтересів.

Оскільки існує рішення суду від 1987 року, яким вирішено питання про забезпечення позивача житловим приміщенням і дане рішення залишилося не виконаним, позивачу необхідно вирішувати питання про задоволення своїх вимог в порядку який передбачає процедуру виконання судових рішень та можливістю заміни сторони у виконавчому провадженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60, 212-215, 218, ЦПК України, на підставі ст.ст. 15,16 ЦК України.

вирішив:

Позов залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Я. А. Мусулевський