Справа № 259/9759/13-ц
Провадження № 2/259/161/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2014 року

Куйбишевський районний суд міста
Донецька у складі:

головуючого судді Васильєвої Н.П.,

при секретарі Кінашевській Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду в місті
Донецьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із
позовною заявою, в якій просила визнати
відповідача втративши право
користування житловим приміщенням,
розташованим за адресою: АДРЕСА_1,
посилаючись на таке: їй на праві
власності належить вказана квартира.
Відповідач є її онуком, місце
проживання якого зареєстровано у
вказаній квартирі. З січня 2012 року
відповідач в квартирі не мешкає, місце
його знаходження їй не відомо. В
квартирі відсутні його речі. Він не
несе витрат на комунальні послуги. В
судовому засіданні позивачка
підтримала свої позовні вимоги, вважає,
що відповідач втратив право
користування вказаним житловим
приміщенням, оскільки не мешкає в
квартирі більш шести місяців без
поважних причин. Надалі у судове
засідання позивачка не з,явилась, але
суд вважає, що справу можна розглянути
на підставі матеріалів, що є у справи та
документів, витребуваних судом.

Відповідач до судового засідання не
з,явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином.

Суд вважає позовні вимоги підлягаючими
задоволенню за таких підстав: спірна
квартира розташована за адресою:
АДРЕСА_1. Вона складається з однієї
житлової кімнати загальною площею 31,7
кв. метрів, в тому числі житловою площею
16,2 кв. метрів. Квартира на праві
приватної власності належить ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
27 грудня 2006 року, посвідченого
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_3
за реєстром номер 5835. Наймачем квартири
є позивачка. ОСОБА_2 зареєстрований у
вказаній квартирі 19 листопада 2007 року,
він є онуком позивачки. Як встановлено
у судовому засіданні, відповідач не
мешкає в квартирі без поважних причин з
10 січня 2012 року. Судом встановлено, що
постановою Куйбишевського районного
суду міста Донецька від 11 листопада 2011
року ОСОБА_2 оголошено в розшук у
зв'язку з розглядом відносно нього
кримінальної справи за ст. 190 ч.1 КК
України. Відповідно до довідки
Донецького слідчого ізолятора номер 2626
від 12 лютого 2014 року останній не
перебуває в СІЗО та раніш відносно
нього документи не надходили.
Відповідно до листа Куйбишевського РВ
ДМУ ГУМВС України в донецькій області
номер 11/13-3106 від 25 лютого 2014 року
відповідач не є засудженим, виставлена
картка за порушення відносно нього
кримінальної справи за ст. 190 ч.1 КК
України. Саме за цією справою
відповідач знаходиться у розшуку.

Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі
тимчасової відсутності наймача або
членів його сім,ї за ними зберігається
займане жиле приміщення у випадках і в
межах строків, установлених частиною
першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і
частиною четвертою статті 71 ЖК України.
Відповідно до ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім,ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім,ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а у разі спору -
судом. У судовому засіданні
встановлено, що відповідач не є
засудженим та не відбуває покарання, За
підозру у скоєнні кримінального
злочину знаходиться у розшуку з 2011
року. Будь-якого майна, що належить
відповідачеві в квартирі немає, що
підтверджується актом без номеру від 15
жовтня 2013 року, складеного житловим
органом. Таким чином, відповідач
втратив право користування житловим
приміщенням, оскільки не мешкає в
квартирі без поважних причин протягом
більш шести місяців. Відповідно до ст. 16
ЦК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: припинення дій, які порушують
право, зміна правовідношення,
припинення правовідношення тощо.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується і
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. Відповідно до
ст. 386 ЦК України держава забезпечує
рівних захист прав усіх суб'єктів права
власності. Власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій , які
можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном. Таким чином, позовні вимоги
позивачки знайшли своє підтвердження у
судовому засіданні.

На підставі ст.ст. 150, 71, 163 ЖК України,
ст.ст. 16, 319, 386, 391 ЦК України, керуючись
ст.ст. 213-215, 209 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням, розташованим за адресою:
АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набуває чинності після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набуває законної чинності після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: