У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Фаловської І.М., Умнової
О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
«Банк Національний кредит» про
стягнення збитків та суми збільшення
заборгованості за порушення строків
виконання зобов'язань за договором за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 19 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 5
листопада 2013 року,

встановила:

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства «Банк
Національний кредит» (далі - Банк) про
стягнення збитків та суми збільшення
заборгованості за порушення строків
виконання зобов'язань за договором.

Позов мотивовано тим, що 25 грудня 2008
року між ним та банком було укладено
договір депозитного вкладу, за умовами
якого Банк мав повернути вкладнику
суму депозитного вкладу 25 квітня 2009
року.

Зазначав, що на його вимогу про
повернення вкладу від 27 квітня 2009 року
відповідач відмовив, посилаючись на
недостатність коштів та постанову
Національного банку України від 19
грудня 2008 року, згідно якої відповідачу
призначено тимчасову адміністрацію
мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 19 липня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 5
листопада 2013 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати ухвалені в справі судові
рішення та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що позивачем не надано належних
та допустимих доказів на підтвердження
доводів позовної заяви.

Висновок суду відповідає вимогам
закону та матеріалам справи.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 19 липня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 5
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

І.М. Фаловська

О.В. Умнова