АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1482/14
інстанції-Поштаренко О.В.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого-
Болтунової Л.М.

суддів - Макарова М.О.,
Романюк М.М.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Іста-центр» на рішення Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
27 грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до Приватного акціонерного
товариства «Іста-центр», третя особа -
Управління Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська про стягнення
матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 27 грудня
2013 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково, з ПАТ «Іста-центр» на користь
позивача стягнуто матеріальна шкода в
розмірі 41 657,20 грн. та моральна в сумі 1000
грн., а також судові витрати.

Не погодившись з даним рішенням ПАТ
«Іста-центр» звернулося з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення ,
яким відмовити у позові, посилаючись на
порушення норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи ,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити
частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення відповідає не в повному обсязі.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивач був прийнятий
на Дніпропетровський акумуляторний
завод акціонерного товариства
закритого типу «Іста-центр»,
правонаступником якого є ПАТ
«Іста-Центр», на посаду випробувача
формувальника цеху формування за
наказом № 63 -к від 16.12.1996 року.

На підставі наказу відповідача № 181-к
від 14.05.2012 року, згідно запису трудової
книжки, ОСОБА_1 був звільнений 14 вересня
2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1 виповнилося 55
років, а отже він мав пільговий стаж за
списком № 1 - п*ять років 2 місяці та 5
днів. Зазначені обставини були
досліджені судом першої інстанції та
підтверджені записами у трудовій
книжці позивача, довідкою № 35 від 12
липня 2012 року про трудовий стаж, із
зазначенням праці позивача повним
робочим днем, а також розпорядженням
Управління Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська та поясненнями його
представника.

Звертаючись до суду з
вищевказаним позовом, і у подальшому
уточнюючи його, позивач посилався на
те, що відповідачем було порушено
пенсійне законодавство, оскільки з
вини останнього він не отримав
пенсійних виплат за період з 01 квітня
2011 року по 14 травня 2012 року, тобто за 13
місяців, а тому йому була спричинена
матеріальна шкода в сумі 41 657,20 грн.
(пенсія 3 204,40 х 13 міс.), а також моральна
шкода в розмірі 2000 грн., просив його
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягуючи матеріальну шкоду з
відповідача на користь позивача в
розмірі 41 657,20 грн., районний суд виходив
з положень ч.2 ст.101 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», а також п.п.34,35
Порядку надання і оформлення
документів для призначення пенсій
відповідно до ЗУ «Про
загальнообов*язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 року та
зареєстрованого в Мінюсті України від
27.12.2005 року.

Статтею 45 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що пенсія
призначається з дня подання заяви.

Згідно з постановою правління
Пенсійного Фонду України від 25.11.2005
року № 22-1 « Про затвердження Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" заява про призначення
пенсії працюючим громадянам подається
працівником до управління Пенсійного
Фонду України у районах, містах і
районах у містах через уповноважену
посадову особу підприємства, установи,
організації.

Посадова особа, відповідальна за
підготовку документів для призначення
пенсій працівникам, має вести облік
осіб, яку набувають права на пенсію, та
не пізніше місяця до дня досягнення
працівником пенсійного віку письмово
повідомити його про виникнення права
на пенсію за віком, у тому числі на
пільгових умовах.

За частиною 2 ст. 101 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, який
виходив з того, що з вини посадової
особи підприємства документи для
призначення пенсії подано до
пенсійного фонду несвоєчасно , що
відповідно, вплинуло на дату
призначення позивачу пенсії та
відповідну невиплату пенсії, а тому
обґрунтовано задовольнив вимоги
ОСОБА_1 саме в частині матеріальної
шкоди.

Таким чином доводи апеляційної скарги
щодо порушення судом норм
матеріального права та відсутності
правових підстав для покладання на
підприємство відповідальності за
шкоду на підставі ст.1172 ЦК України, є
безпідставними, оскільки такі вимоги
позивачем не заявлялися.

Стосовно часткового задоволення
вимог про відшкодування моральної
шкоди в розмірі 1000 грн., то в цій частині
колегія суддів не погоджується з
судовим рішенням.

Покладання на відповідача,
передбаченої ст.1167 ЦК України
відповідальності, яка застосовується в
деліктних правовідносинах, виключає
одночасне застосування норм
матеріального права, у
правовідносинах які виникли між
сторонами, що регулюється нормами
пенсійного забезпечення, і за якими
законом моральна шкода не передбачена.

Враховуючи наведене, колегія суддів,
вважає, що оскаржуване рішення
підлягає частковому скасуванню в
частині відшкодування моральної шкоди,
на підставі п.4 ст.309 ЦПК України,
оскільки судом було неправильно
застосовано норма матеріального права,
з ухваленням нового рішення про
відмову позивачу в позові в цій
частині. Щодо рішення суду про
стягнення судових витрат, то в цій
частині його слід змінити, зменшивши
суму 436,57 грн. до 416,57 грн. Ухвалене судом
рішення в частині стягнення
матеріальної шкоди відповідає
обставинам справи та вимогам закону, а
тому залишається без змін. А отже
апеляційна скарга задовольняється
частково.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Іста-центр»
задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 27 грудня 2013 року в
частині стягнення з ПАТ «Іста-центр»
моральної шкоди в розмірі 1000 грн.
скасувати і в задоволенні позовних
вимог в цій частині ОСОБА_1 відмовити.

В частині стягнення судових витрат
дане рішення змінити, зменшивши їх
розмір з 436,57 грн. до 416,57 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді: