Справа №705/643/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року
м.
Умань

Уманський міськрайонний
суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді
Черниш Т.О.

при секретарі
Шевчук Н.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Умань
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення матеріального
збитку нанесеного злочином, коштів
на придбання путівки на лікування,
втраченого заробітку , -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення матеріального збитку
нанесеного злочином, коштів на
придбання путівки на лікування,
втраченого заробітку. В позові позивач
вказує, що вироком Уманського
міськрайонного суду від 17 червня 2013
року відповідач ОСОБА_2 був
засуджений за ст.122 ч.1 КК України та
його вина у вчиненому злочині була
доведена. Вирок набрав законної сили.
Органом досудового слідства та судом
він був визнаний потерпілим в даній
справі. Органом досудового слідства
було встановлено , що конфлікт виник
по причині невиконання ним вимог
ОСОБА_2 залишити приміщення складу
оскільки він був відповідальний за
нього , тобто у зв?язку з виконанням
службових обов?язків ОСОБА_2 Він подав
позов до ПАТ « Уманьферммаш» про
відшкодування матеріального і
морального збитку, оскільки шкоду ,
нанесену працівником іншому
працівникові відшкодовує юридична
особа, з якою він перебуває у
трудових відносинах. Але Уманський
міськрайонний суд та апеляційний суд
прийшов до висновку, що ОСОБА_2 скоїв
злочин з причини неприязного
відношення до нього і відмовив у
позові до ПАТ « Уманьферммаш» ,
визнавши його неналежним
відповідачем. Виходячи з цього, що
відповідачем про стягнення
матеріальної та моральної шкоди має
бути ОСОБА_2 Позов про моральне
відшкодування суд задоволив. Тому
позов про стягнення матеріальної
шкоди від подав до ОСОБА_2 , як до особи,
яка заподіяла шкоду. При розгляді
кримінальної справи він змушений був
просити надати йому юридичну
допомогу у представника ОСОБА_4 , за що
заплатив йому 1850 грн., 1270 , 29 грн.
втраченого заробітку у зв?язку з
перебуванням у стаціонарі Уманської
міської лікарні , 995, 4 грн. втраченого
заробітку по причині з відсторонення
від роботи у зв'язку з визнанням його
непридатним до роботи на
свердлувальному верстаті за станом
здоров'я, 7300, 8 грн. втраченого
заробітку у зв'язку з погіршенням
стану здоров'я, 24, 48 грн. втраченого
заробітку за шкідливість за 9 днів
перебування у стаціонарі лікарні, 280
грн. за переплату грошей по
страхуванню , 5292 грн. на придбання
путівки в санаторій , 200 грн. не
виплатили премію за підсумками 2010
року, 67197, 5 грн. втраченого заробітку у
зв?язку з втратою роботи, оскільки
був відсторонений від роботи і
змушений звільнитися з роботи під
тиском адміністрації ПАТ «
Уманьферммаш». Звільнення з
формулюванням : « Звільнений за станом
здоров?я» прирекло його на те, що він
взагалі не може знайти роботи, хоч
надіявся. Тому він умовив
адміністрацію ПАТ « Уманьферммаш» на
звільнення по згоді сторін.
Спробував знайти роботу через Центр
зайнятості. Його направили знову на
роботу на ПАТ « Уманьферммаш», але не
прийняли через довідку, якою його
визнали непридатним працювати на
свердлильному верстаті. В результаті
він не може знайти роботу до цього часу,
стан здоров'я погіршується.
З'являються чорні плями у лівому оці,
куди наносив удари ОСОБА_2,
запаморочення. Постійно змушений
проходити курс лікування у
невропатолога, кардіолога. Пенсії в 1034
грн. не вистачає. Оскільки відповідач
добровільно не бажає відшкодовувати
збитки, позивач просить суд стягнути
зазначену в позовній заяві суму грошей
з відповідача в примусовому порядку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав, посилаючись на
зазначені в ньому обставини та просить
суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь
кошти в розмірі 1850,00 грн. - витрати на
правову допомогу; 5292,00 грн. на
придбання путівки у санаторій; 1270, 26
грн. - утраченого заробітку під час
перебування в лікарні ; 24, 48 грн. -
утраченого заробітку за шкідливість
за 9 днів; 995, 40 грн. - за втрату у
заробітку у зв?язку з відстороненням
від роботи 9 днів; 7300,80 грн. втраченого
заробітку за 12 місяців у зв'язку з
погіршенням стану здоров'я ; 280,00 грн.
за переплату по страхуванню; 200 грн. не
виплаченої премії за підсумками року
у зв?язку з подіями 09.03.2010 року ; 67197, 50
грн. втраченого заробітку по причині
звільнення з роботи у зв'язку з
відстороненням від роботи.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги позивача не
визнав та заперечував проти
задоволення позову в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін по справі,
дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, всебічно та повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають істотне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Вироком Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 17 червня 2013
року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК
України та призначено відповідне
покарання у вигляді 1 року виправних
робіт із відрахуванням у розмірі 15 % із
суми заробітку в дохід держави.
Потерпілим від даного злочину визнано
позивача ОСОБА_1 (а.с. - 6-8). Рішенням
апеляційного суду Черкаської області
від 26 грудня 2013 року апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задоволено частково, а рішення
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 06 листопада 2013
року за позовом ОСОБА_1 до ПАТ
«Уманьфермаш» про відшкодування
моральної та матеріальної шкоди
спричиненої злочином, визнання факту
нанесення травм нещасним випадком та
зобов'язання відповідача скласти акт
про нещасний випадок на виробництві та
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди, яким
ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову
до ПАТ «Уманьфрмаш» - повністю, а позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задоволено частково,
залишено без змін, окрім суми моральної
шкоди, яка стягнута на користь ОСОБА_1 з
ОСОБА_2, в більшому розмірі, а саме - 10 000
грн.(а.с. 9-11).Згідно угоди укладеної між
адвокатом ОСОБА_5 та ОСОБА_1, останньому
була надана правова допомога (а.с. -22,23).
ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному
лікуванні Уманській міській лікарні з
09.03.2010 року по 19.03.2010 року (а.с. 36).

Відповідно до ст.3
ЦПК України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних, або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.15 ЦПК України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових правовідносин.

Ст. 11 ЦК України передбачені підстави
виникнення цивільних прав та
обов'язків. Цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є завдання
майнової (матеріальної) та моральної
шкоди іншій особі. Головною умовою
виникнення таких цивільних прав та
обов'язків є юридичний факт, а саме
обставини реального життя, з якими
норми цивільного права пов'язують
встановлення, зміну, припинення,
призупинення та поновлення цивільних
правовідносин. Підставами виникнення
правовідносин по відшкодуванню шкоди є
спричинення шкоди майну потерпілого, а
умовами є причинний зв'язок між
діяннями, спрямованими на завдання
шкоди та самою шкодою, а також вина
особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Судом було встановлено, що дії
відповідача, які виразилися у
завданні ОСОБА_1 тілесного ушкодження
середнього ступеня тяжкості, що
спричинило тривалий розлад здоров'я
(вирок суду від 17.06.2013 року - а.с. - 6-8),
потягли за собою потребу позивача у
лікуванні, у зв'язку з чим останнім було
втрачено заробіток в сумі 1 270,26 грн..
Саме вказана сума і підлягає до
відшкодування відповідачем позивачу,
оскільки відповідач є винним у завдані
зазначених тілесних ушкоджень і саме з
його вини позивач потребував
стаціонарного лікування і відповідно
втратив заробіток, який мав отримати
знаходячись на роботі. Крім цього, при
розгляді кримінальної справи інтереси
ОСОБА_1 представляв адвокат, у зв'язку з
цим ОСОБА_1 були понесені відповідні
витрати на правову допомогу в сумі 1
850,00 грн., тому суд вважає за необхідне
стягнути дані витрати з відповідача на
користь позивача. Інші витрати, вказані
позивачем в позовній заяві та у
судовому засіданні відповідно, не
знайшли свого обґрунтування, їх
доцільність, а також винуватість
відповідача у їх виникненні, не
доведена належними на те доказами, а
тому суд, вважає доводи позивача у цій
частині позовних вимог не доведеними
та безпідставними.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Згідно частини
першої ст. 59 ЦПК України, суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи. (ч.1 ст.64 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. ч.
1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.214 ЦПК України,
рішення має відповідати в тому числі на
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

На позивача покладений обов'язок
довести в суді ті обставини, що позивач
уповноважений звертатися до суду з
відповідним позовом і відповідно, що є
підстави до застосування до спірних
правовідносин відповідних положень
цивільного законодавства України.
Тобто, відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК
України - позивач повинен був довести
за допомогою належних та допустимих
доказів, з урахуванням положень ст. ст.
57-59 ЦПК України, зазначені ним
обставини. Однак доказів, щодо
отриманих матеріальних збитків
позивач не надав і не ставив питання в
судовому засіданні про їх
витребування.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 3, 15, 10, 11, 57-64,208, 209, 212, 213,
214, 215 ЦПК України ,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 3 120,26 грн.( три тисячі сто
двадцять гривень двадцять шість
копійок ) на відшкодування
матеріальної шкоди.

У задоволенні позову в іншій
частині відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги, а особами, які беруть участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, протягом 10-и днів з
дня отримання копії цього рішення.

Суддя
підпис Т.О. Черниш

З оригіналом вірно:
Суддя: