Провадження № 2/582/52/14
Справа № 582/73/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Недригайлівський районний суд
Сумської області в складі:
головуючого Яковенко Н. М
за участю секретаря Климась С.В.
з участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.
Недригайлів цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про визнання відповідача
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням - домоволодінням, яке
розміщене в АДРЕСА_1 та зняття його з
реєстрації за вказаною адресою. Свої
вимоги обгрунтовує тим, що йому на
праві приватної власності належить
будинок АДРЕСА_1 Відповідач не проживає
в даному будинку з 17 липня 2012 року та в
добровільному порядку не знявся з
реєстрації за місцем проживання, що
перешкоджає йому як власнику на свій
розсуд вільно володіти і
розпорядитись нерухомим майном.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
свої позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив їх задовольнити
та пояснив, що йому на праві приватної
власності належить будинок в АДРЕСА_1.
В цьому будинку разом з ним
зареєстрована та проживає його
дружина, ОСОБА_3 Також з його дозволу в
даному будинку зареєстрований та
нетривалий час проживав син його
дружини, ОСОБА_2 , відповідач по справі.
17 липня 2012 року відповідач зібрав свої
речі та виїхав з будинку та з того часу
він його більше не бачив. Проти
постановлення заочного рішення не
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК
України вважається таким, що належним
чином повідомлений про час та місце
проведення судового засідання.
Розгляд справи проведено у
відповідності до вимог статті 224 ЦПК
України за неявки відповідача, який
належним чином був повідомлений про
час та місце судового розгляду, про що
свідчить поштове повідомлення.
Представник Недригайлівського
районного сектору управління
державної міграційної служби України в
Сумській області, як третьої особи в
судове засідання не з'явився, але подав
до суду заяву в якій просить дану
справу розглядати без його участі, та
винести рішення на розсуд суду.
Суд, заслухавши пояснення позивача,
свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3,
вивчивши матеріали справи, вважає
позов таким, що підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1
належить на праві приватної власності
домоволодіння, розміщене в АДРЕСА_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
право на спадщину за заповітом (а.с.4).
У вказаному будинку зареєстровані:
позивач ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_3 та
син дружини - відповідач ОСОБА_2
Відповідно до довідки виконкому
Коровинської сільської ради від 06
січня 2014 року (а.с.6) ОСОБА_1 , житель
АДРЕСА_1 має такий сімейний стан :
-син дружини ОСОБА_2 Власник будинку
Відповідач ОСОБА_2, зареєстрований за
адресою АДРЕСА_1 з 15 травня 2012 року, з 17
липня 2012 року не проживає у будинку за
адресою: АДРЕСА_1, Недригайлівського
району Сумської області, тобто за
місцем своєї реєстрації, що
підтверджується довідкою виконкому
Недригайлівської селищної ради від
06.01.2014 року № 12 (а.с.7).
Допитана в судовому засіданні в якості
свідка дружина позивача, ОСОБА_3
пояснила, що в неї син від першого
шлюбу ОСОБА_2 Приблизно восени 2011 року
до них приїхав ОСОБА_2 та просив дозволи
пожити в них та зареєструватися, щоб
відновити паспорт. З дозволу ОСОБА_1
ОСОБА_2 зареєструвався за адресою
АДРЕСА_1. та нетривалий час проживав
разом з ними. Після того, як ОСОБА_2
отримав всі необхідні документи, він 17
липня 2012 року зібрав свої речі та
виїхав в невідомому напрямку. Декілька
раз протягом 2012 та 2013 років телефонував
їй та повідомляв, що з ним все гаразд,
але ні разу протягом цих років до них не
Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_4,пояснила що вона є сусідкою
подружжя ОСОБА_1 та знає їх понад 4 роки.
Восени 2011 року вона бачила, що до
ОСОБА_1 приїхав ОСОБА_2, син ОСОБА_3
Проживав у них не довго , десь до
середини літа 2012 року, а потім виїхав з
с.Коровинці. З літа 2012 року до цього
часу вона ОСОБА_2 не бачила.
Аналогічні свідчення дала і свідок
ОСОБА_5, житель с.Коровинці.
Згідно з ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу
України (далі - ЖК України) ніхто не може
бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше,
як з підстав і в порядку, передбачених
Вимогами ст.41 Конституції України,
ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено
принцип непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд учиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
Об'єктом власності особи може бути
житло - житловий будинок, садиба,
квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.
Зокрема, статтею 386 ЦК України
передбачено, що власник, який має
підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутись до суду з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.
Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст.383 ЦК України та
ст.150 ЖК України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження втручання в право власника
можливе лише з підстав, передбачених
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з
урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України,
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться у
судовому порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі його
відсутності без поважних причин понад
один рік. якщо інше не встановлене
домовленістю між ним і власником житла
За положеннями ст. 14 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір проживання в Україні» реєстрація
місця проживання чи місця перебування
особи або її відсутність не можуть бути
умовою реалізації прав і свобод,
передбачених Конституцією. Відповідно
до ст. 6 цього Закону громадяни України
зобов'язані протягом десяти днів після
прибуття зареєструвати місце
У п. 15 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року
« Про застосування Конституції України
при здійсненні правосуддя»
роз'яснено, що наявність чи відсутність
прописки самі по собі не можуть бути
підставою для визнання права
користування жилим приміщенням за
особою, яка там проживала чи вселилась
туди як член сім»ї наймача ( власника)
приміщення, або ж для відмови їй у
За таких обставин суд вважає, що
відповідач ОСОБА_2 втратив право
користування жилим приміщенням в
будинку по АДРЕСА_1, оскільки
добровільно виселився з нього 17 липня
2012 року та відсутній за адресою
реєстрації понад один рік без поважних
причин. Разом з тим реєстрація
відповідача за даною адресою
перешкоджає його власникам вільно
володіти, розпоряджатись та
користуватись своєю власністю, тобто
зазначеним житловим будинком.
Стосовно вимоги позивача про зняття
ОСОБА_2 з реєстрації за адресою АДРЕСА_1,
то вона не може бути задоволена,
оскільки ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
проживання в Україні» визначає, що
зняття з реєстрації місця проживання
особи здійснюється на підставі
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на жиле приміщення або право
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення померлою.
Реєстрація місця проживання є похідним
правом від права власності, права
користування житлом, а тому зняття
відповідача ОСОБА_2 з реєстрації в
спірному будинку можливо на підставі
рішення суду про визнання його таким,
що втратив право на користування цим
житлом.

Відповідно до Указу Президента України
№ 405/2011 від 6 квітня 2011 року виконання
функцій, які належали Міністерству
внутрішніх справ України щодо
здійснення реєстрації/зняття з
реєстрації місця
проживання/перебування фізичних осіб,
передані до повноважень Державної
міграційної служби України.

Оскільки позивач є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, категорії 1, що
підтверджується копією посвідчення
(а.с.8) то відповідно до ч.1 п.1 Закону
України «Про судовий збір» він
звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України
якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Таким чином з ОСОБА_2 необхідно
стягнути в дохід держави 123,3 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 88, 174, 209, 212, 214-215, 223, 292, 294 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И
В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що
втратив право на користування житловим
приміщенням будинку АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
судовий збір на користь держави в
розмірі 123 грн. 30 коп.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Сумської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк, з дня проголошення рішення
апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст.
295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя:підпис

З оригіналом згідно

Суддя: Н. М. Яковенко