Справа № 128/4679/13-ц Провадження №
22-ц/772/489/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Васильєва Т. Ю.Категорія:
27Доповідач: Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука
В.В.

суддів:
Медвецького С.К., Чуприни В.О.,

при секретарі:
Богацькій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника ОСОБА_1 на заочне рішення
Вінницького районного суду Вінницької
області від 06.11.2013 року у справі за
позовом ТОВ «Факторингова компанія
«Вектор Плюс» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в
и л а :

У вересні 2013 року позивач звернувся в
суд із зазначеним позовом, посилаючись
на те, що 07.11.2007 року між ПАТ «Сведбанк»
та ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір № 0101/1107/88-081, згідно якого банк
надав останньому кредит в сумі 51 300, 00
доларів США, а ОСОБА_2 в свою чергу взяв
на себе відповідні зобов'язання по
поверненню кредиту з процентами за
користування кредитом, комісією та
іншими передбаченими платежами в сумі,
строки та на умовах, що передбачені
графіком погашення кредиту. В
забезпечення виконання зобов'язання за
кредитним договором 07.11.2007 року між ПАТ
«Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено
іпотечний договір № 0101/1107/88-081-Z-01,
відповідно до умов якого в іпотеку було
передано належні їй цілий житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, розташований в АДРЕСА_1 та
земельну ділянку за кадастровим №
052061003:02:002:0135, загальною площею 0, 1878 га,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. За
договором факторингу № 15 від 28.11.2012
року та договором про відступлення
прав за іпотечними договорами від
28.11.2012 року банк-кредитор відступив
свої права та вимоги ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс». Свої
зобов'язання за кредитним договором,
позичальник належним чином не виконує,
у зв'язку з цим утворилась
заборгованість в розмірі 52 854,41 доларів
США, а тому позивач просив звернути
стягнення на предмет іпотеки в рахунок
погашення існуючої заборгованості за
кредитним договором.

Заочним рішенням Вінницького
районного суду Вінницької області від
06.11.2013 року позов задоволено та в
рахунок погашення заборгованості по
кредитному договору № 0101/1107/88-081 від
07.11.2007 року в сумі 52 854, 41 доларів США, що
еквівалентно 422 465, 30 грн., з яких: 42 672, 08
доларів США, що еквівалентно 341 077, 94 грн.
- заборгованості по основній сумі
кредиту, 6 790, 41 доларів США, що
еквівалентно 54 275, 75 грн. -
заборгованість по процентам, 3 391, 92
доларів США, що еквівалентно 27 111, 62 грн.
- пеня, на користь ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» звернуто
стягнення на предмет іпотеки за
договором іпотеки № 0101/1107/88-081-Z-01 від
07.11.2007 року, а саме: цілий житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, розташований в АДРЕСА_1 та
земельну ділянку за кадастровим №
:02:002:0135, загальною площею 0, 1878 га
для будівництва і обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, власником яких є ОСОБА_1,
шляхом проведення прилюдних торгів за
початковою ціною, встановленою на
рівні не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, визначеною на підставі
оцінки проведеної суб'єктом оціночної
діяльності (незалежним експертом) на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Вінницького районного суду
Вінницької області від 26.12.2013 року
заяву ОСОБА_1 про перегляд даного
заочного рішення суду, залишено без
задоволення.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, представником ОСОБА_1 подано
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити, посилаючись на неповноту
з`ясування судом обставин, що мають
значення для справи та неправильне
застосування норм матеріального права.

В судове засідання ОСОБА_1 та її
представник не з'явились, про час та
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином, при цьому було подано
заяву про відкладення розгляду справи
з посиланням на стан здоров'я, однак
судова колегія вважає за необхідне
відмовити у відкладенні розгляду
справи, оскільки перебування на
амбулаторному лікуванні із зазначеним
у заяві діагнозом, не є перешкодою для
явки в судове засідання і крім того,
інтереси відповідача представляє
представник, який мав можливість
з'явитись в судове засідання.

Представник ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, причин неявки не повідомив, а
тому згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України його
неявка не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом; обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено,
що апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, районний суд
виходив з того, що позичальник належним
чином не виконує зобов'язання за
кредитним договором, у зв'язку з чим
утворилась заборгованість і тому
позивач вправі задовольнити свої
вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 07.11.2007 року між
ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 0101/1107/88-081, згідно
якого банк надав останньому кредит в
сумі 51 300, 00 доларів США, а ОСОБА_2 в свою
чергу взяв на себе відповідні
зобов'язання по поверненню кредиту з
процентами за користування кредитом,
комісією та іншими передбаченими
платежами в сумі, строки та на умовах,
що передбачені графіком погашення
кредиту.

В забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором 07.11.2007 року між
ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено
іпотечний договір № 0101/1107/88-081-Z-01,
відповідно до умов якого в іпотеку було
передано належні відповідачу цілий
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, розташований в
АДРЕСА_1 та земельну ділянку за
кадастровим № 052061003:02:002:0135, загальною
площею 0, 1878 га, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до договору факторингу № 15
від 28.11.2012 року та договору про
відступлення прав за іпотечними
договорами від 28.11.2012 року
банк-кредитор - ПАТ «Сведбанк»
відступив свої права та вимоги ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс».

З матеріалів справи видно, що
позичальник свої зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконує, у зв'язку з чим станом на 27.08.2013
року утворилась заборгованість в сумі
52 854, 41 доларів США, що еквівалентно 422 465,
30 грн., з яких: 42 672, 08 доларів США, що
еквівалентно 341 077, 94 грн. -
заборгованості по основній сумі
кредиту, 6 790, 41 доларів США, що
еквівалентно 54 275, 75 грн. -
заборгованість по процентам, 3 391, 92
доларів США, що еквівалентно 27 111, 62 грн.
- пеня.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Право позивача на задоволення своїх
вимог шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки, передбачено і
вимогами ст. 589 ЦК України.

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку, щодо
обґрунтованості заявленого позову та
наявності підстав для звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Викладені в апеляційній скарзі
твердження про допущені порушення
вимог ст. 35 Закону України «Про
іпотеку», а саме те, що
іпотекодержатель не надіслав у 30-ти
денний термін іпотекодавцю та боржнику
письмову вимогу про усунення порушення
основного зобов'язання та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги,
є безпідставними, оскільки ч.2 ст. 35
вищевказаної норми Закону передбачено,
що положення ч. 1 цієї статті, на яку
звертає увагу апелянт, не є перешкодою
для реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду у
встановленому законом порядку.

Крім того, умовами іпотечного договору,
а саме п. 11 передбачено, що
іпотекодержатель набуває право
звернути стягнення на предмет іпотеки
в разі, якщо на день, визначений
основним зобов'язанням, будь хто з
позичальників не поверне
іпотекодержателю суму кредиту та (або)
проценти за користування кредитом та
(або) пеню або іншу заборгованість, та
(або) платежі та санкції, що передбачені
та (або) випливають з основного
зобов'язання, а також в інших випадках,
передбачених основним зобов'язанням та
цим договором, в тому числі у випадку
одноразового прострочення основного
зобов'язання (як основного боргу так і
процентів за ним).

Також, судова колегія звертає увагу на
те, що з часу надіслання боржнику та
іпотекодавцю письмової вимоги про
виконання договірних зобов'язань та на
момент ухвалення судового рішення,
пройшло понад два місяці, що також
свідчить про відсутність порушень
вимог ст. 35 Закону України «Про
іпотеку».

Щодо викладеного в апеляційній скарзі
посилання на обов'язок іпотекодавця
надати право довічного користування
предметом іпотеки гр. ОСОБА_3, то дана
обставина не є перешкодою для
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи,
тобто ухвалене рішення відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і
підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Вінницького районного
суду Вінницької області від 06.11.2013 року
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
/підпис/ В.В. Оніщук

Судді:
/підпис/ С.К.
Медвецький

/підпис/ В.О. Чуприна

З оригіналом вірно: