Справа №442/8367/14-ц
Провадження №2/442/2584/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Крамара О.В.

при секретарі Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном та визнання права власності на майно,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з вищевказаним позовом, в обгрунтування якого посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування квартири від 20 жовтня 2003 року за р. № 1329.

05 січня 2012 року вона подарувала ОСОБА_2, 13/100 ідеальних часток квартири АДРЕСА_2, а саме: одну житлову кімнату, що підтверджується Договором дарування від 05.01.2012 р. за р. №8. Право власності на об»єкт нерухомості зареєстровано у Дрогобицькому МБТІ та ЕО 22.08.2006 року та 12.01.2012р.

Відповідно до вищезазначеного вона користується і володіє квартирою №73 по вул.Грушевського, 70, у м.Дрогобичі, окрім відчуженої неї кімнати під літ. « 5».

Згідно Рішення виконкому Дрогобицької міської ради від 16.02.2012 року №105 ОСОБА_2 надано дозвіл на переведення частини кв.№73 (кімнати під літ. « 5») по вул. Грушевського, 70, у м.Дрогобичі в нежитлове приміщення, дану кімнату виведено з житлового фонду.

Таким чином, у неї виникли перешкоди у користуванні та володінні, вільному розпорядженні своєю частиною квартири АДРЕСА_3. Вона не має єдиного правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_4, де б була зафіксована нова площа квартири без відчуженої кімнати під літ. « 5», у правовстановлюючих документах зафіксована стара площа квартири №73.

Протягом уже тривалого часу, їхні об»єкти права власності є вже давно відокремлені один від одного, і становлять окремі об'єкти нерухомості, а саме: нежитлове приміщення під літ. «Н-1», яке належить ОСОБА_2, та квартира АДРЕСА_5 (загальною площею - 54,65 кв.м., житловою - 29,10 кв.м.) яке належить їй - ОСОБА_1.

Таким чином, ОСОБА_1, позбавлена можливості реалізувати своє право користування та розпорядження своєю квартирою, до тих пір, поки не буде змінено правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_3.

ОСОБА_2 подала зустрічний позов, в обґрунтування якого посилається на те, що є співвласником квартири АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_1, на підставі Договору дарування від 05.01.2012 р. за р. №8. Їй належить 13/100 ідеальних часток у квартирі АДРЕСА_2, право власності зареєстровано у КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» 12.01.2012р.

Їй згідно Рішення виконкому Дрогобицької міської ради від 16.02.2012 року №105 надано дозвіл на переведення частини кв.№73 (кімнати під літ. « 5») по вул. Грушевського, 70, у м.Дрогобичі в нежитлове приміщення, а саме 13/100 ідеальних частин, власником яких є вона.

Даним нежитловим приміщенням вона, користується і володіє, окрім частини квартири АДРЕСА_6, яка належить ОСОБА_1, через, що у неї виникли перешкоди у користуванні та володінні, вільному розпорядженні своїм нежитловим приміщенням по вул. Грушевського, 70 у м.Дрогобичі, зокрема у них спільний вхід. Вона має намір відокремитися від житлової нерухомості ОСОБА_1 При тому, що їхні з відповідачкою об'єкти права власності є вже давно відокремлені один від одного і становлять окремі об'єкти нерухомості, а саме: нежитлове приміщення під літ. «Н-1», яке належить їй - ОСОБА_2, та квартира АДРЕСА_5 (загальною площею - 54,65 кв.м., житловою - 29,10 кв.м.)

За результатами проведення технічного обстеження об'єкта - нежитлового приміщення під літ. «Н-1» по вул. Грушевського, 70, у м.Дрогобичі Львівської області встановлено його відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації і можливість його безпечної експлуатації, що підтверджується Звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта від 07.10.2014 року.

05 листопада 2014 року Ухвалою суду зустрічний позов ОСОБА_2 об»єднано в одне провадження з первинним позовом ОСОБА_1.

Сторони в судове засідання не з?явилися, однак в матеріалах справи маються заяви сторін про розгляд справи у їх відсутності, щодо позовних вимог то кожен підтримує свої позовні вимоги.

Оскільки сторони в судове засідання не з?явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перепровіривши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до наступного:

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплена і у вітчизняному законодавстві України

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 2 ч. 1 ст. З Цивільного кодексу України). Непорушність права приватної власності і недопущення протиправного позбавлення власності визначено також серед конституційних основ правопорядку у сфері господарювання (ч. 2 ст. 5 Господарського кодексу України.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересів (ст. 16 ЦК). Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності на майно, витребування його із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача у передбачених законом випадках, про визнання правочину недійсним, про визнання незаконним правового акта, що порушує право власності, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності, або про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, про визначення порядку володіння та користування спільним майном, про поділ спільного майна або виділ з нього частки, про виключення майна з опису, про відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням права власності і подібне.

Судом встановлено, що 05 січня 2012 року ОСОБА_1 (власник квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування квартири від 20 жовтня 2003 року за р. № 1329) подарувала ОСОБА_2, 13/100 ідеальних часток квартири АДРЕСА_2, а саме: одну житлову кімнату, що підтверджується Договором дарування від 05.01.2012 р. за р. №8. Право власності на об»єкт нерухомості зареєстровано у Дрогобицькому МБТІ та ЕО 22.08.2006 року та 12.01.2012р.

Згідно Рішення виконкому Дрогобицької міської ради від 16.02.2012 року №105 ОСОБА_2 надано дозвіл на переведення належної їй частини квартири № 73 (кімнати під літ. « 5») по вул. Грушевського, 70, у м.Дрогобичі в нежитлове приміщення, дану кімнату виведено з житлового фонду.

Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК до правомочностей власника належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Під правомочністю володіння розуміється передбачена законом (тобто юридично забезпечена) можливість мати (утримувати) у себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.).

Правовомочності користування означають передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживанню.

Правомочності розпорядження означають юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.).

Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, котрі, однак, не повинні суперечити закону та не порушувати прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою створення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб'єктами права.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Тобто власник майна має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає йому користуватися чи розпоряджатися своїм майном. Підставою відповідного звернення до суду може слугувати посилання позивача на належне йому право користуватись і розпоряджатись майном, а також факти , що підтверджують дії відповідача у створені позивачеві перешкод, щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт обєктивно існуючих перешкод у здійсненні ним своїх правомочностей.

Факт чинення перешкод, ОСОБА_2 у користуванні належною ОСОБА_1 на праві власності квартирою № 73 по вул. М.Грушевського, 70 в м.Дрогобичі Львівської області встановлений матеріалами справи, відповідач за первинним позовом не спростував вимоги наведені у позовній заяві, а навпаки їх визнав, що відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

Відповідно факт чинення перешкод, ОСОБА_1 у користуванні належним ОСОБА_2 нежитловим приміщенням під літ. «Н-1»( частина кв.№73 (кімнати під літ. « 5») по вул. Грушевського, 70, у м.Дрогобичі), яке Рішенням виконкому Дрогобицької міської ради від 16.02.2012 року №105 переведене в нежитлове приміщення, встановлений матеріалами справи, відповідач за зустрічним позовом не спростував вимоги наведені у зустрічній позовній заяві, а навпаки їх визнав, що відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

У відповідності до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об»єкта: нежитлового приміщення під літ. «Н-1» по вул..Грушевського, 70 у м.Дрогобичі Львівської області, вбачається відповідність державним стандартам, будівельним нормам і правилам, нормативним актам з пожежної безпеки, санітарному законодавству, будівельні роботи виконані якісно, обстежуване нежитлове приміщення придатне для надійної експлуатації.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов як первинний так і зустрічний підставні та підлягають задоволенню, відносно чого не заперечують сторони.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212 215 ЦПК України, ст.ст. 15, 316, 319, 321, 328, 376, 392 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Первинний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволити.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1, на праві власності квартири АДРЕСА_7 (загальною площею - 54,65 кв.м., житловою - 29,1 кв.м.).

Визнати за ОСОБА_1, право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 (загальною площею - 54,65 кв.м., житловою - 29,10 кв.м.).

Зустрічний позовов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволити.

Зобов»язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_2, на праві власності 13/100 ідеальних частин квартири АДРЕСА_8.

Визнати за ОСОБА_2, право приватної власності на нежитлове приміщення під літ. «Н-1» по вул. Грушевського, 70, у м. Дрогобичі Львівської області (загальною площею -15,00 кв.м.)

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя __________________ Крамар О.В.