Справа № 502/2328/13-ц
У Х В А Л А

26 лютого 2014 року м. Кілія.

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

при секретарі Урсул Г.К.,

з участю представника скаржника ОСОБА_1, державного виконавця ВДВС Кілійського РУЮ Одеської області Хаджи Н.О., представників управління Державної казначейської служби України у Кілійському районі Одеської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія цивільну справу за

скаргою

ОСОБА_4

до

Відділу Державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області,

державного виконавця ВДВС Кілійського РУЮ Одеської області Хаджи Наталі Олександрівни,

управління Державної казначейської служби України у Кілійському районі Одеської області,

про

визнання неправомірними дій державного виконавця по виконанню ухвали суду, скасування акту державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, стягнення 5000 гривень моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 29.08.2013 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області зі скаргою до Відділу Державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області (далі по тексту ВДВС), управління Державної казначейської служби України у Кілійському районі Одеської області та державного виконавця ВДВС ОСОБА_5.

У скарзі ОСОБА_4 просить суд:

- визнати неправомірними дії державного виконавця по виконанню ухвали Кілійського районного суду Одеської області від 28.12.2010 року;

- скасувати акт державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 12.09.2011 року;

- стягнути з ВДВС на його користь 5000 гривень моральної шкоди.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_1 пояснили, що скаржник більше 20 років мешкає та зареєстрований у гуртожитку, який розташовано за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Пролетарська, № 97, який належить Відкритому акціонерному товариству «Пересувна механізована колона № 16» (далі по тексту ВАТ «ПМК № 16). 23.03.2012 року ОСОБА_4 з газети «Дунайская заря» дізнався, що у вказаного гуртожитку зявився новий власник, який вимагає від мешканців звільнити приміщення та знятись з реєстрації. В листопаді 2012 року скаржник отримав копію ухвали Кілійського районного суду Одеської області від 28.12.2010 року по цивільній справі № 2-4386/2010 року про затвердження мирової угоди, про стягнення з ВАТ «ПМК № 16» на користь ОСОБА_6 боргу за письмовим договором зобовязання. Також скаржнику стало відомо, що у рахунок виконання зобовязань за вищевказаною ухвалою про затвердження мирової угоди, державним виконавцем ВДВС ОСОБА_5 було складено акт від 12.09.2011 року про передачу гуртожитку, стягувачу - ОСОБА_6 У подальшому, незважаючи на те, що ОСОБА_4 не є стороною у цивільній справі № 2-4386/2010 року, ним було подано апеляційну скаргу. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.12.2012 року ухвала Кілійського районного суду Одеської області від 28.12.2010 року про затвердження мирової угоди була скасована, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду вказаної цивільної справи ОСОБА_4 було залучено у якості третьої особи. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 09.07.2013 року позов ОСОБА_6 було задоволено частково, стягнуто на його користь з ВАТ «ПМК № 16» 41900 гривень. Скаржник та його представник вважають дії державного виконавця протиправними, оскільки нею було відкрито виконавче провадження не на підставі виконавчого листа, як це зазначено в ухвалі про затвердження мирової угоди, а на підставі самої угоди. Окрім того, державний виконавець, не перевіривши наявність у ВАТ «ПМК № 16»-боржника іншого майна, передала ОСОБА_6 - стягувачу гуртожиток, що прямо заборонено нормами діючого законодавства. Також на думку скаржника державний виконавець повинен був вийти на місце та пересвідчитись, що вказаний будинок є житловим. Незаконність дій знайшла своє відображення ще й у тому, що на момент винесення ухвали про затвердження мирової угоди правовстановлюючі документи на вказаний будинок були не оформлені.

Протиправними діями державного виконавця ВДВС ОСОБА_5, ОСОБА_4 було завдано моральну шкоду достатньою сумою компенсації якої він вважає 5000 гривень, які і просить стягнути з ВДВС на його користь.

На підставі викладеного ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_1 просять задовольнити скаргу у повному обсязі.

Державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вважає скаргу ОСОБА_4 необґрунтованою та не підлягаючою задоволенню у повному обсязі.

20.01.2011 року нею було відкрито виконавче провадження та винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 23795687 з примусового виконання ухвали Кілійського районного суду Одеської області від 28.12.2010 року, по цивільній справі № 2-4386/2010 р., про стягнення з ВАТ «ПМК № 16» на користь ОСОБА_6 грошових коштів в сумі 208410 гривень.

27.01.2011 року на адресу ВДВС надійшов лист ВАТ «ПМК № 16», з проханням звернути стягнення на нерухоме майно, а саме житловий будинок розташований за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Пролетарська, № 97, в рахунок погашення боргу. На запит ВДВС, КП «Кілійське РБТІ та РОН» надало копію Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, за яким боржнику ВАТ «ПМК № 16» на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Пролетарська, № 97. У звязку з цим 01.02.2011 року нею було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчудження і складено акт опису й арешту. У подальшому нею було винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні для проведення експертизи. Після отримання звіту про незалежну оцінку обєкта нерухомості, 20.04.2011 року подано заявку на реалізацію арештованого майна та укладено договір з торгівельною організацією про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Прилюдні торги з реалізації арештованого майна, призначені на 27.05.2011 року, на 11.07.2011 року, на 25.08.2011 року не відбулись в звязку з відсутністю купівельного попиту. У звязку з цим ОСОБА_6 було запропоновано вирішити питання щодо залишення зо собою непроданого майна. Оскільки 09.09.2011 року до відділу надійшла заява від ОСОБА_6 щодо прийняття непроданого нерухомого майна в рахунок погашення боргу, 12.09.2011 року нею було складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. 20.09.2011 року винесена постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП № 23795687. Таким чином під час проведення виконавчих дій по примусовому виконанню ухвали суду про затвердження мирової угоди, ВДВС діяв виключно у межах своїх повноважень та на підставі Закону України «Про виконавче провадження».

Також ОСОБА_5 зазначила, що дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», на який посилається скаржник, не поширюється на житлові будинки, які перебувають у приватній власності. Окрім того ОСОБА_4 не був стороною виконавчого провадження, у звязку з чим, не має права на оскарження дій ВДВС та права на стягнення моральної шкоди.

На підставі викладеного ОСОБА_5 просить відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 у повному обсязі.

Представники Управління Державної казначейської служби України в Кілійському районі Одеської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 віднесли вирішення питання про задоволення скарги на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали, суд достовірно встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 28.12.2010 року затверджено мирову угоду по цивільній справі № 2-4386/2010 року, за позовом ОСОБА_6 до ВАТ «ПМК № 16» про стягнення матеріальної шкоди, завданої унаслідок порушення письмового договору зобовязання та неустойки /а.с. 68/. Згідно з затвердженою мировою угодою: Відкрите акціонерне товариство «Пересувна механізована колона № 16» добровільно зобовязується повернути ОСОБА_6 сплачені ним до каси підприємства на підставі письмового зобовязання купівлі продажу житлового будинку від 07.09.2009 року грошові кошти у сумі 41500 гривень, сплатити суму штрафних санкцій (неустойку) передбачену п. 8 письмового договору зобовязання від 07.09.2009 року у розмірі 166000 гривень та компенсувати судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 850 гривень та 60 гривень витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи; - за таких обставин зобовязання купівлі продажу житлового будинку від 07.09.2009 року, укладене між ОСОБА_6 з одного боку та Відкритим акціонерним товариством «Пересувна механізована колона № 16» з іншого боку - припиняється за домовленістю сторін; - у випадку порушення мирової угоди стягнення шкоди здійснюється на підставі виконавчого листа виданого судом.

20.01.2011 року державним виконавцем ВДВС ОСОБА_5 на підставі заяви про примусове виконання ухвали № 2-4386 виданої 28.12.2010 року Кілійським районним судом Одеської області про стягнення з ВАТ «ПМК № 16» на користь ОСОБА_6 208410 гривень відкрито виконавче провадження та винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 23795687 /а.с. 20/.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції що діяла до 09.03.2011 року) примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи: ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних та кримінальних справах у випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції що діяла до 09.03.2011 року) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення. Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

27.01.2011 року за вх. № 86/02-15/ж до ВДВС надійшла заява голови правління ВАТ «ПМК № 16» ОСОБА_7, згідно з якою він повідомив, що окрім житлового будинку розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Пролетарська, № 97, майно у ВАТ «ПМК № 16» відсутне та просить звернути стягнення на вищевказаний житловий будинок /а.с. 21/.

У витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25116901 від 22.01.2010 року виданому КП «РБТІ та РОН» зазначено, що ВАТ «ПМК № 16» на підставі свідоцтва про право власності /САВ № 387978/21.01.2010/ виданим виконкомом Кілійської міської ради, є власником житлового будинку розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Пролетарська, № 97 /а.с. 22/.

У відповідності до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції що діяла до 09.03.2011 року) під час проведення опису боржник має право зазначити ті види майна або предмети, на які слід звернути стягнення в першу чергу. Державний виконавець зобов'язаний задовольнити вимоги боржника, якщо вони не порушують інтересів стягувача і не ускладнюють виконання рішення.

01.02.2011 року держаним виконавцем ВДВС ОСОБА_5 винесено постанову Серії АА № 162819 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме на житловий будинок розташований за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Пролетарська, № 97, який належить ВАТ «ПМК № 16» /а.с. 23/.

Згідно зі ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції що діяла до 09.03.2011 року) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Державним виконавцем ВДВС ОСОБА_5 09.02.2011 року отримано звіт про незалежну оцінку ринкової вартості арештованого будинку, після чого 20.04.2011 року подано заявку № 22-718 на реалізацію арештованого житлового будинку /а.с. 32/.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції що діяла до 09.03.2011 року) для проведення оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських, річкових суден та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

20.04.2011 року між ВДВС та Філією «КЕЙ ОСОБА_8» ТОВ «КЕЙ СТОУН» укладено договір № ОDN200405 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме житлового будинку розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Пролетарська, № 97, який є власністю ТОВ «ПМК № 16» /а.с. 33-34/.

Згідно з ч. 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції що діяла до 09.03.2011 року) реалізація арештованого майна, за винятком майна, вилученого за законом з обігу та зазначеного в частині восьмій статті 55 цього Закону, здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній (конкурсній) основі, на підставі договорів між Державною виконавчою службою та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах.

Прилюдні торги з реалізації житлового будинку розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Пролетарська, № 97, призначені на 27.05.2011 року, на 11.07.2011 року та на 25.08.2011 року не відбулись, у звязку з відсутністю купівельного попиту, даний факт підтверджується листами Філією «КЕЙ ОСОБА_8» ТОВ «КЕЙ СТОУН» на імя начальника ВДВС № ОД/05/27-1 від 27,05.2011 року /а.с. 36/, № ОД/07/11-1 від 11.07.2011 року /а.с. 39/, № ОД/08/25-8 від 25.08.2011 року /а.с. 42/ та актом № ОDN200405 про надання послуг від 25.08.2011 року /а.с. 43/.

Оскільки прилюдні торги з реалізації арештованого майна не відбулися, 05.09.2011 року державним виконавцем ВДВС ОСОБА_5 стягувачу-Бурлаченко Д.В. за вих. № 22-1990 було направлено листа,в якому запропоновано вирішити питання щодо залишення за собою непроданого майна за вартістю експертного висновку, а саме 201188 гривень /а.с. 24/.

09.09.2011 року за вх. № 1120/03-05/Л на адресу ВДВС від ОСОБА_6 надійшла заява, в якій він надав згоду на прийняття у рахунок погашення боргу за мировою угодою житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Пролетарська, № 97, який належить ВАТ «ПМК № 16» /а.с. 25/.

12.09.2011 року державним виконавцем ВДВС ОСОБА_5 було складено акт, згідно з яким нереалізоване нерухоме майно: житловий будинок, розташований за адресою: м. Кілія, вул. Пролетарська, 97, яке належить боржнику ВАТ «ПМК № 16», передається стягувачу ОСОБА_6 в рахунок погашення боргу за виконавчім документом /а.с. 7/ та винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

У відповідності до ч. 6 та ч. 9 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції що діє з 09.03.2011 року) у разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. Майно передається стягувачу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно.

На підставі вищевикладеного виконавче провадження з примусового виконання ухвали Кілійського районного суду Одеської області про затвердження мирової угоди від 28.12.2010 року було завершено і 20.09.2011 року державним виконавцем ВДВС ОСОБА_5 винесена постанова ВП № 23795687 про закінчення виконавчого провадження /а.с. 26/.

У відповідності до п. 8 ч. 1 та ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції що діє з 09.03.2011 року) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Ухвалою судової колегії в цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 12.12.2012 року було скасовано ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 28.12.2010 року про затвердження мирової угоди по цивільній справі № 2-4386/2010 року, за позовом ОСОБА_6 до ВАТ «ПМК № 16» про стягнення матеріальної шкоди, завданої унаслідок порушення письмового договору зобовязання та неустойки, а справу повернуто до суду першої інстанції на новий розгляд /а.с. 8-10/.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 09.07.2013 року, яке набрало законної сили 20.07.2013 року позов ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ВАТ «ПМК № 16» на користь ОСОБА_6 борг в сумі 41000 гривень та 910 гривень судових витрат. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 не був стороною даного виконавчого провадження, його за вказівкою апеляційного суду Одеської області було залучено судом першої інстанції до участі у розгляді справи у якості третьої особи, після повернення справи, по якій виносилась ухвала про затвердження мирової угоди, на новий розгляд, у звязку з чим, суд приходить до висновку, що він має право оскаржувати дії, або бездіяльність державного виконавця в цьому виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На думку суду в судовому засіданні було достовірно встановлено, що під час проведення виконавчих дій по примусовому виконанню ухвали Кілійського районного суду Одеської області від 28.12.2010 року про затвердження мирової угоди по цивільній справі № 2-4386/2010 року, державний виконавець Хаджи Н.О. діяла у межах своїх повноважень, наданих їй Законом України «Про виконавче провадження». У звязку з викладеним скарга ОСОБА_4 в частині визнання дій державного виконавця неправомірними задоволенню не підлягає.

Оскільки на момент розгляду скарги ухвала Кілійського районного суду Одеської області від 28.12.2010 року про затвердження мирової угоди по цивільній справі № 2-4386/2010 року, яка була підставою для відкриття виконавчого провадження, скасована судом апеляційної інстанції, скарга ОСОБА_4 в частині скасування акта державного виконавця Хаджи Н.О. від 12.09.2011 року, про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу є обґрунтованою та підлягаючою задоволенню.

В частині стягнення з ВДВС на користь ОСОБА_4 5000 гривень моральної шкоди скарга на думку суду задоволенню не підлягає, оскільки вимога про стягнення моральної шкоди є позовною і не може бути задоволена під час розгляду скарги на дії чи бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення, на підставі Розділу VII ЦПК України «СУДОВИЙ КОНТРОЛЬ ЗА ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ».

Керуючись ст. ст. 383-387 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати акт державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_5 від 12.09.2011 року, згідно з яким нереалізоване нерухоме майно - житловий будинок, розташований за адресою: м. Кілія, вул. Пролетарська, 97, який належить боржнику ВАТ «ПМК № 16», передається стягувачу ОСОБА_6 в рахунок погашення боргу за виконавчім документом.

У задоволені скарги в іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_9.