АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/582/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 37 Костенко А. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
Ювшин В. І. РІШЕННЯ
17 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Ювшин В. І. суддів
Вишня Н. В. , Пономаренко В. В. при
секретарі Бурдукова О.В. позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_8 на рішення Маньківського
районного суду Черкаської області від
15 січня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про встановлення
факту проживання однією сім'єю,
визнання спадкоємцем четвертої черги,
усунення від прав на спадкування та
визнання права на майно в порядку
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_8 про встановлення факту
проживання однією сім'єю, визнання
спадкоємцем четвертої черги, усунення
від прав на спадкування та визнання
права на майно в порядку спадкування,
мотивуючи свої вимоги тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1. в с. Харківка,
Маньківського районного, Черкаської
області помер ОСОБА_9
Після його смерті відкрилася
спадщина, яка складалась з земельної
ділянки площею 2,7388 га., що належала
померлому на підставі державного акту
на право власності на земельну ділянку.
Позивачка стверджує, що з ОСОБА_9 з 1991 р.
і по день його смерті проживала однією
сім'єю без реєстрації шлюбу та вели з
ним спільне господарство.
Таким чином вона є спадкоємницею
четвертої черги за законом, але крім
неї є спадкоємці першої черги за
законом - діти покійного від першого
шлюбу, це відповідач по справі ОСОБА_8,
який прийняв у встановлений законом
строк спадщину та ОСОБА_8., який
спадщину не приймав і на її прийняття
не претендує бо вважає, що оскільки
позивачка доглядала ОСОБА_9 спадщина
повинна належати їй. ОСОБА_9 останні
роки хворів і потребував стороннього
догляду, але його син ОСОБА_8 ухилявся
Просила суд встановити факт її
спільного проживання однією сім'єю з
ОСОБА_9 з 1991 р. і по день його смерті.
Визнати ОСОБА_6 спадкоємцем четвертої
черги за законом після смерті ОСОБА_9
Усунути ОСОБА_8, як спадкоємця першої
черги за законом від права на
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_9 внаслідок невиконання ним
обов'язку по утриманню та догляду
спадкодавця. Визнати за ОСОБА_6 право
власності на спадкове майно, а саме
земельну ділянку площею 2,7388 га. належну
ОСОБА_9 на підставі державного акту на
право власності на земельну ділянку.
Рішенням Маньківського
районного суду Черкаської області від
15 січня 2014 року позов ОСОБА_6
задоволено частково. Встановлено факт,
що ОСОБА_6 спільно проживала однією
сім'єю з ОСОБА_9 померлим ІНФОРМАЦІЯ_1. з
1991 р. і по день смерті ОСОБА_9 Визнано
ОСОБА_6 спадкоємцем четвертої черги за
законом після смерті ОСОБА_9 Усунуто
ОСОБА_8, як спадкоємця першої черги за
законом від права на спадкування за
законом після смерті ОСОБА_9 внаслідок
невиконання ним обов'язку по утриманню
та догляду спадкодавця.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням ОСОБА_8 подав апеляційну
скаргу, вважаючи, що рішення суду
першої інстанції прийняте з порушенням
норм матеріального та процесуального
права та просить скасувати рішення
Маньківського районного суду
Черкаської області від 15 січня 2014 і
ухвалити нове рішення, яким відмовити
ОСОБА_6 у задоволені позову в частині
встановлення факту проживання однією
сім'єю, визнання спадкоємцем четвертої
черги та усунення від права на
спадкування.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в
п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про
судове рішення у цивільній справі",
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК
України, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність і
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не
повністю відповідає зазначеним
вимогам, оскільки не ґрунтується на
повному і об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи
в сукупності.

Частково задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, визнання спадкоємцем четвертої
черги, усунення від прав на спадкування
та визнання права на майно в порядку
спадкування, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що ОСОБА_6 та
ОСОБА_9 з 1991 року і по день смерті ОСОБА_9
проживали однією сім'єю без реєстрації
шлюбу, ОСОБА_9 хворів та через похилий
вік і стан здоров'я потребував
сторонньої допомоги та був у
безпорадному стані, а відповідач
ОСОБА_8 будь-якої допомоги не надавав.

Проте повністю погодитись з
такими висновками суду першої
інстанції не є можливим.

Встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_6
з 1991 року проживали однією сім'єю без
реєстрації шлюбу в селі Харківка
Маньківського району Черкаської
області. ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_9 помер і
після його смерті відкрилась спадщина,
яка складалась з земельної ділянки
площею 2,7388 га., що належала померлому.
Спадкоємцями першої черги за законом є
діти померлого, ОСОБА_8, який прийняв
спадщину та ОСОБА_8., який спадщину не
приймав і не претендує на її прийняття.
З покійним ОСОБА_9 позивачка проживала
більше двадцяти років з 1991 р. і по день
його смерті, разом вели спільне
господарство, мали спільний бюджет.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року N 7 "Про судову практику у справах
про спадкування" при вирішенні спору
про право на спадщину осіб, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини (четверта черга
спадкоємців за законом), судам
необхідно врахувати правила частини
другої статті 3 СК України про те, що
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Зазначений п'ятирічний строк повинен
виповнитися на момент відкриття
спадщини і його необхідно обчислювати
з урахуванням часу спільного
проживання зі спадкодавцем однією
сім'єю до набрання чинності цим
Кодексом.

Як убачається із довідки виконавчого
комітету Харківської сільської ради
Маньківського району N 88 від 03 червня 2013
року, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 більше 21 року
проживали однією сім'єю без реєстрації
шлюбу, з 1991 року і по день смерті ОСОБА_9
В зв'язку з похилим віком та станом
здоров'я ОСОБА_9 потребував постійного
догляду, який здійснювала ОСОБА_6 Також
за власні кошти ОСОБА_6 здійснила
похорони ОСОБА_9 та ритуальні обіди (а.с.
11-12). Зазначені обставини підтверджені
також іншими доказами по справі.

Таким чином, суд першої інстанції
врахувавши зазначені вимоги закону,
належним чином перевірив доводи і
заперечення сторін та надані ними
докази щодо проживання ОСОБА_6 та
ОСОБА_9 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу, проаналізували покази свідків в
сукупності з іншими належними доказами
та дійшов правильного висновку, що
позивач довела факт спільного
проживання однією сім'єю з померлим
ОСОБА_9, в тому числі не менше як п'ять
років до дня відкриття спадщини та
обґрунтовано визнав позивачку
спадкоємцем четвертої черги за
законом.

Вважаючи, що спадкоємець першої черги
ОСОБА_8 ухилявся від надання допомоги
спадкодавцеві, який таку допомогу
потребував, ОСОБА_6 заявила вимогу про
усунення ОСОБА_8 від права на
спадкування за законом.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК
України особа може бути усунена від
права на спадкування за законом, якщо
судом буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України
та з урахуванням роз'яснень, поданих
судом у п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року N 7 "Про судову практику у справах
про спадкування", правило ч. 5 ст. 1224 ЦК
стосується всіх спадкоємців за
законом, зокрема й тих, які відповідно
до СК не були зобов'язані утримувати
спадкодавця. Безпорадним слід розуміти
стан особи, зумовлений похилим віком,
тяжкою хворобою або каліцтвом, коли
вона не може самостійно забезпечити
умови свого життя, потребує
стороннього догляду, допомоги та
піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення
особи від права на спадкування повинен
установити, як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребує допомоги,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
ухилення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Таким чином, ухилення
характеризується умисною формою вини.

Тому підлягало з'ясуванню судом першої
інстанції питання, чи потребував
спадкодавець допомоги від спадкоємця
за умови отримання її від інших осіб та
чи мав спадкоємець ОСОБА_8 матеріальну
й фізичну змогу надавати таку допомогу,
з урахуванням того, що він проживає в
іншій місцевості, має на утриманні
дружину та малолітню дитину, інвалідів
дитинства, на догляд за якими та
лікування потребуються значні кошти.
Також судом першої інстанції не
встановлено, що спадкодавець
звертався до відповідача з проханням
про надання будь-якої допомоги.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона має довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Всупереч вимогами ст. ст. 213 - 215 ЦПК
України суд першої інстанції вказаних
обставин не з'ясував, а позивачка не
довела наявності безпорадного стану
спадкодавця, його потреби в отриманні
допомоги від відповідача за умови
надання йому допомоги іншими дітьми та
родичами, ухилення відповідача від
надання допомоги батьку, та не врахував
того, що за змістом ч. 5 ст. 1224 ЦК України
лише при одночасному настанні вказаних
обставин і доведеності зазначених
фактів у їх сукупності спадкоємець
може бути усунений від права на
спадкування за законом.

Але судом першої інстанції було
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи в частині позовних
вимог про усунення від спадкування,
внаслідок чого було неправильно
застосовано норми матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
в цій частині позовних вимог. При таких
обставинах рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_6 про усунення від
спадкування сина спадкодавця ОСОБА_9
підлягає до скасування та ухвалення в
цій частині нового рішення, яким в
задоволенні позовних вимог про
усунення від спадкування необхідно
відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів судової
палати,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення
Маньківського районного суду
Черкаської області від 15 січня 2014 року
задоволити частково.

Рішення Маньківського районного суду
Черкаської області від 15 січня 2014 року
змінити, скасувавши його в частині
задоволення позовних вимог про
усунення від спадкування за законом
ОСОБА_8

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6
про усунення ОСОБА_8 від спадкування за
законом як спадкоємця першої черги
після смерті ОСОБА_9, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовити.

В іншій частині рішення Маньківського
районного суду Черкаської області від
15 січня 2014 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно після його
проголошення та може бути оскаржено до
суду касаційної інстанції на протязі
двадцяти днів, починаючи з дня його
проголошення.

Головуючий :

Судді :