Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, у розмірі ? частини усіх видів заробітку ОСОБА_2 до досягнення ОСОБА_3 23-х років, починаючи з 26 травня 2014 року, що є предметом позову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі, пояснила, що з 23 квітня 1993 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу народилась дитина - донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 28 вересня 2005 року шлюб між сторонами розірвано. Після припинення шлюбу неповнолітня дитина залишилась проживати разом з матір'ю, відповідач, як батько дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надав, що спонукало позивача звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 03 березня 2008 року присуджено відповідачу до сплати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З вересня 2011 року донька ОСОБА_3 навчається в Коледжі ресторанного господарства Національного університету харчових технологій, на денній формі навчання, строк навчання - з 01 вересня 2011 року по 01 березня 2015 року, отримує стипендію в розмірі 550,00 грн. щомісячно. Оскільки дитина досягала повноліття, навчається на денній формі навчання, не має можливості влаштуватись на роботу, оскільки не має фахової освіти, вимушена перебувати на утриманні своєї матері, тобто позивача, яка на даний час тимчасово не працює, тому не може забезпечити належний рівень життя для своєї дитини з урахуванням її віку та потреб. В той же час, як відомо позивачу, відповідач працює та отримує пенсію, як військовий пенсіонер, спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини до досягнення 23-х років у розмірі у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після припинення шлюбу, дитина залишилася проживати разом з матір'ю, до досягнення дитиною повноліття відповідач сплачував аліменти на її утримання за рішенням суду. Представник відповідача наголосив, що сам факт звернення позивача, як матері дитини, до суду з вимогою про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, не може слугувати беззаперечним доказом того, що повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги, оскільки повнолітня дитина проживає і навчається у місті Києві, на денній (очній) формі навчання, за кошти державного бюджету, отримує стипендію, має право користуватись пільгами, передбаченими ст.54 Закону України «Про вищу освіту». В свою чергу, відповідач, батько дитини, перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, від шлюбу має малолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, тому має певні соціальні зобов'язання по утриманню сім'ї та малолітнього сина. Однак незважаючи на те, що відповідач вважає недоведеним взаємозв'язок між продовження навчання та потребою, у зв'язку з цим матеріальної допомоги на утримання повнолітньою дитини, відповідач погоджується сплачувати аліменти на користь повнолітньої дитини в розмірі 700,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною 23-х років.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 23 квітня 1993 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу. (а.с.10)

ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. (а.с.11)

Батьками дитини є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

На підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 28 вересня 2005 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. (а.а.12)

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, ОСОБА_3 є студентом третього курсу технологічного відділення, денної форми навчання, Коледжу ресторанного господарства Національного університету харчових технологій, термін навчання у коледжі з 01 вересня 2011 року по 01 березня 2015 року, отримує стипендію у розмірі 589,05 грн., ці обставини підтверджуються довідками за №552 від 11 квітня 2014 року та за №50 від 20 червня 2014 року, які видані керівником Коледжу ресторанного господарства Національного університету харчових технологій

За нормою ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як роз'яснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ч.2 ст.200 Сімейного кодексу України)

При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, та враховує наступні обставини, що позивач ОСОБА_1, мати дитини, є особою працездатного віку, тимчасово не працює, повнолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, навчається в учбовому закладі на денній формі навчання, крім стипендії, яку отримує за місцем навчання в розмірі 589,05 грн., інших доходів не має, відповідно до вимог сімейного законодавства повнолітня дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків.

В тому же час, судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, має постійне місце роботи, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, які підтверджують матеріальне становище відповідача, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини на період її навчання.

Крім того, визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що до досягнення дитиною повноліття відповідач, на виконання рішення суду, сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, однак в межах даного спору відповідачем не надано докази, які мали підтвердити, що доходи відповідача не перевищують мінімальній розмір заробітної плати встановлений державою, зміну матеріального та сімейного стану відповідача, тому у сукупності всіх наявних чинників є підстави вважати, що визначений судом розмір аліментів, не є обтяжливим для відповідача, та не суперечить нормам чинного законодавства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягає задоволенню, суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, на період навчання в Коледжі ресторанного господарства Національного університету харчових технологій, починаючи з 26 травня 2014 року до 01 березня 2015 року.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн.60 коп., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 191, 198, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець міста Херсон, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, працює в Київській міжрегіональній митниці Міндоходів, проживає за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, на період навчання в Коледжі ресторанного господарства Національного університету харчових технологій, починаючи з 26 травня 2014 року до 01 березня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва, яка подається через Дніпровський районний суд м. Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення.

С у д д я