АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/285/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 642/130/13ц/11
Доповідач - Котелевець А.В.
27 січня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
суддів - Кіпенка
за участю секретаря -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду м. Харкова
від 4 листопада 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за
В січні 2011 року ОСОБА_2 звернувся у
суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за
На обґрунтування вказав, що 19 січня 2011
року з відповідачами він уклав договір
позики, нотаріально посвідчений
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
за реєстровим № 169.
Згідно умов договору позики він
передав у власність позичальників, а
позичальники прийняли солідарно
валютні цінності у вигляді в натурі на
суму 8 050 доларів США на строк до 19 липня
2011 року з зобов'язанням повернути кошти
не пізніш 19 березня 2011 року - в розмірі
350 доларів США 00 центів, не пізніше 19
травня 2011 року - в розмірі 350 доларів США
00 центів, не пізніше 19 липня 2011 року - в
розмірі 7 350 доларів США 00 центів.
Однак у добровільному порядку
сплачено лише 350 доларів США 00 центів.
22 серпня 2012 року він направив
письмову вимогу про виконання
зобов'язань за договором позики в
натурі кожному з відповідачів, на яку
останні не відреагували.
Посилаючись на вказані обставини,
просив стягнути на його користь з
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 212 381
доларів США 00 центів (суму боргу з
урахування 3% річних від простроченої
суми, процентів за користування
позикою на рівні облікової ставки НБУ
Відповідачі позов визнали частково в
частині стягнення суми боргу в розмірі
7 700 доларів США, посилаючись на
неможливість виконання зобов'язань за
договором позики у зв'язку з
перебуванням ОСОБА_2 в Харківському
слідчому ізоляторі. Щодо стягнення
пені просили застосувати строк
Рішенням Ленінського районного суду
м. Харкова від 4 листопада 2013 року,
уточненим ухвалою цього ж суду від 8
листопада 2013 року, позов задоволено
частково.

З ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
солідарно на користь ОСОБА_2 стягнута
сума боргу в розмірі 61 546 грн. 10 коп., 2 669
грн. 66 коп. - 3% річних від простроченої
суми за період з 25 липня 2011 року по 27
грудня 2012 року, а також 642 грн. 16 коп.
судового збору - по 160 грн. 54 коп. з
кожного.

В задоволенні позову в іншій частині
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 -
представник ОСОБА_2, посилаючись на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального, процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позову, ухвалити в цій
частині нове рішення про часткове
задоволення позову. Зокрема, зазначає,
що на позикові правовідносини між
фізичними особами, які не є суб'єктами
підприємницької діяльності, положення
Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг» не поширюється,
тому застосуванню підлягала норма ст.
1048 ЦК України; оскільки позов
пред'явлено до суду 31 грудня 2012 року,
стягненню підлягає неустойка за
останні 366 днів.

Відповідач ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
запереченнях на апеляційну скаргу
просять залишити рішення суду першої
інстанції без змін.

Інші відповідачі рішення суду першої
інстанції не оскаржили, своїх
заперечень на апеляційну скаргу не
надали.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції - судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції вважав доведеними
вимоги щодо задоволення позову в
частині стягнення з відповідачів суми
боргу та 3% річних від простроченої суми
боргу за період з 25 липня 2011 року по 27
грудня 2012 року. Однак повністю
погодитись з таким висновком не можна,
оскільки суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи; неправильно застосував норми
матеріального права.

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови
про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Стаття 1046 ЦК України визначає
договір позики як договір, за яким одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається в
письмовій формі, якщо його сума не менш
як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК
України).

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій саме сумі,
що були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

Тобто, якщо за договором позики
передано грошові кошти, то
повертаються також грошові кошти у
такій самій сумі.

Матеріали справи свідчать, що між
сторонами мав місце факт передачі
грошей у сумі 8 050 доларів США 00 центів.

Згідно умов договору позики,
нотаріально посвідченого 19 січня 2011
року приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 за реєстровим № 169,
ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а
позичальники прийняли солідарно
валютні цінності у вигляді в натурі на
суму 8 050 доларів США на строк до 19 липня
2011 року з зобов'язанням повернути кошти
не пізніш 19 березня 2011 року - в розмірі
350 доларів США 00 центів, не пізніше 19
травня 2011 року - в розмірі 350 доларів США
00 центів, не пізніше 19 липня 2011 року - в
розмірі 7 350 доларів США 00 центів. При
цьому розмір процентів договором не
визначено.

Однак у добровільному порядку
сплачено лише 350 доларів США 00 центів.

22 серпня 2012 року позивач направив
письмову вимогу про виконання
зобов'язань за договором позики в
натурі кожному з відповідачів, на яку
останні не відреагували (а. с. 8-13, 30).

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК
України).

Доказів того, що відповідачі в
повному обсязі повернули борг
позивачу, матеріали справи не містять.
Не надано таких доказів і суду
апеляційної інстанції.

Тому суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
необхідність стягнення суми основного
боргу в розмірі 61 546 грн. 10 коп., що
еквівалентно 7 700 доларам США 00 центів,
та 3% річних від простроченої суми за
період з 25 липня 2011 року по 27 грудня 2012
року, тобто з дня прострочення
основного зобов'язання по день
звернення до суду, в розмірі 2 669 грн. 66
коп., що еквівалентно 334 доларам США 00
центів.

Рішення суду першої інстанції в цій
частині не оскаржено.

Однак з висновком суду про відмову
в позові щодо стягнення відсотків на
рівні облікової ставки Національного
банку України та неустойки погодитись
не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісячно до дня
повернення позики.

Розмір процентів за період
користування до дня повернення позики
становить 9 220 грн. 17 коп. із наступного
розрахунку:

1. 64 343 грн. 65 коп. (сума позики) х 59
(період користування позикою) х 7,75%

(розмір облікової ставки НБУ) : 100% : 365
днів = 806 грн. 06 коп.

2. 61 546 грн. 10 коп. (сума позики) х 370
(період користування позикою) х 7,75%

(розмір облікової ставки НБУ) : 100% : 365
днів = 4 835 грн. 16 коп.

3. 61 546 грн. 10 коп. (сума позики) х 283
(період користування позикою) х 7,75%

(розмір облікової ставки НБУ) : 100% : 365
днів = 3 578 грн. 95 коп.

За ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється
у відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова
сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (пені,
штрафу) застосовується позовна
давність в один рік.

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

В п. 7 договору позики сторони
погодили, що за прострочення виконання
своїх зобов'язань позичальники повинні
солідарно сплатити на користь
позикодавця штраф (пеню) в розмірі 5% від
простроченої суми за кожен день
прострочення.

Оскільки відповідачами борг за
позикою в строк до 19 липня 2011 року не
сплачений, позов пред'явлений 31 грудня
2012 року, неустойка за останній рік
невиконання основного зобов'язання в
межах строку позовної давності
становить суму в розмірі 1 126 293 грн. 63
коп. із розрахунку: 61 546 грн. 10 коп. (сума
позики) х 5% (розмір пені) : 100% : 366 днів.

Суми процентів за період
користування до дня повернення позики
в розмірі 9 220 грн. 17 коп. та неустойки в
розмірі 1 126 293 грн. 63 коп. підлягають
стягненню з відповідачів на користь
позивача солідарному порядку.

Рішення суду першої інстанції в цих
частинах підлягає зміні з підстав,
передбачених п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України
рішення суду складається з
резолютивної частини із зазначенням:
висновку суду про задоволення позову
або відмову в позові повністю чи
частково; висновку суду по суті
позовних вимог; розподілу судових
витрат; строку і порядку набрання
рішенням суду законної сили та його
оскарження.

Як вбачається з рішення суду першої
інстанції, резолютивна частина цього
процесуального документа (вступної та
резолютивної частини, а також повного
тексту) містить висновок суду про
стягнення відповідних сум
заборгованості за договором позики та
3% річних від простроченої суми з
відповідачів в солідарному порядку.
Однак не зазначено, на користь кого ці
суми стягнуто.

З огляду на це, резолютивна
частина рішення (вступна та
резолютивна частини, а також повного
тексту) підлягає доповненню
зазначенням про стягнення боргу на
користь ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309, 313, 314
ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду
м. Харкова від 4 листопада 2013 року
змінити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 солідарно на користь ОСОБА_2
проценти за період користування до дня
повернення позики в розмірі 9 220 грн. 17
коп. (дев'ять тисяч двісті двадцять грн.
17 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 солідарно на користь ОСОБА_2
неустойку в розмірі 1 126 293 грн. 63 коп.
(один мільйон сто двадцять шість тисяч
двісті дев'яності три грн. 63 коп.).

Абзац другий резолютивної частини
викласти в такій редакції:

«Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2
заборгованість за договором позики в
сумі 61 546 (шістдесят одну тисячу
п'ятьсот сорок шість) грн. 10 коп., що
еквівалентно сумі в розмірі 7 700 (семи
тисячам семистам) доларам США 00
центів».

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили
негайно і може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня його проголошення
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

судді