Справа №359/622/14-ц
Провадження № 2/359/650/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Величка В.П.,

при секретарі судового засідання - Бохоновської Г.С.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

29.01.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 27.11.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем - ОСОБА_2, про що було зроблено актовий запис № 536. Від даного шлюбу у них народилась діти - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя в них не склалось, оскільки втратили почуття любові та поваги одне до одного, в зв'язку з чим виникають конфлікти і суперечки. На підставі вищезазначеного позивач просила розірвати шлюб.

У судове засідання сторони не з'явились, подали заяви, відповідно до яких, позивач підтримала позовні вимоги, просила задовольнити, та справу слухати без її участі. Відповідач позовні вимоги визнав, просив справу слухати без його участі.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України.

Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між сторонами 27.11.2007 укладено та зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області, й зроблено актовий запис за № 536 /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.4/.

Змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у зв'язку з чим вони відмовляються від примирення. Тривалий час шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться.

З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України.

Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання сторін швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими.

Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам дитини, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Керуючись ст. ст., 3, 10, 60, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 27 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 536.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області В.П. Величко