Київський районний суд м. Одеси
Справа № 2-5986/11
Провадження № 2/520/534/14
Київський районний суд м.Одеси
У складі судді Калашнікової О.І.
При секретарі Малярчук О.М.
Розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Заступника Прокурора Київського
району м.Одеси в інтересах Фонду
Державного майна України до ОСОБА_1 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння та визнання
У 2011 році Заступник Прокурора
Київського району м.Одеси надав до суду
позов в інтересах Фонду Державного
майна України, у якому вимагав ухвалите
рішення про вилучення у ОСОБА_1 810000
частин будівель санаторію ім..Горького,
що розташовані по АДРЕСА_1, передати
зазначене майно Фонду державного майна
і визнати право власності на 810000 частин
будівель санаторію ім..Горького за
державою в особі Фонду державного
майна України. У судовому засіданні
представник прокуратури позов
підтримав у повному обсязі.

Представник Фонду держмайна до суду не
з»явився.

Відповідач ОСОБА_1 до суду не з»явився.
Сповіщався про час та місце слухання
справи відповідно до вимог ст.74 ЦПК
України. За згодою позивачевої сторони
суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України, так як
надані матеріали є повними і
достатніми для розгляду справи у
відсутності відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі
повторної неявки в судове засідання
відповідача, повідомленого належним
чином, суд вирішує справу на підставі
наявних у ній даних чи доказів.

Суд вислухав представника прокуратури,
вивчив матеріали справи і встановив
наступне:

На підставі договору дарування від 16
лютого 2006 року 81000 частин будівель
санаторію ім..Горького, що знаходиться
у АДРЕСА_1 належать на праві спільної
часткової власності до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 Договір
посвідчено приватним нотаріусом
Одеського нотаріального округу ОСОБА_11
і зареєстровано в реєстрі за №260.
ОСОБА_1 право на належну йому
нерухомість зареєстрував в реєстрі
прав власності на нерухоме майно.
Відчужувачем 81000 частин будівель
колишнього санаторію ім..Горького
виступав громадянин ОСОБА_12, якому
зазначена нерухомість належала на
підставі договору дарування від 06.08.2004
року.

Заступник прокурора Київського району
м.Одеси вважає, що зазначені договори
дарування є нікчемними і не створюють
юридичних наслідків. На обґрунтування
своїх доводів позивачева сторона
посилалась на наступне: 8 квітня 2004 року
у простій письмовій формі укладено
договір купівлі-продажу №4-12-а, за
умовами якого ДП «Клінічний санаторій
ім..Горького» ЗАТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України «Укрпрофздравниця»
(продавець) продав а ЗАТ
лікувально-оздоровчих закладів
України «Укрпрофздравниця» (покупець)
купив будівлю їдальні, резервуар для
води, електропідстанцію, танцювальний
майданчик, зовнішню тепломережу,
мережу водопроводу, систему
водовідведення, асфальтове покриття,
одноповерхові будівлі
літ.»Х,Ц,У1,У2,У3,У4, Ц1,Ц2,И», що
розташовані у АДРЕСА_1 В подальшому ЗАТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок «України» продало 1791000
частин будівель і споруд санаторію
ім..Горького ТОВ «МАРС», а ТОВ «МАРС»
зробило відчуження 81000 частин будівель
і споруд громадянину ОСОБА_12
Посилаючись на ст.ст.215,220 ЦК України
заступник прокурора Київського району
стверджує, що договір від 8.04.2004 року
щодо відчуження будівель і споруд
санаторію ім..Горького, укладений
юридичними особами є нікчемним,
оскільки нотаріально не посвідчений.
Внаслідок вищевказаних правочинів
порушено право власності держави на
об»єкти санаторно-курортного
призначення. Фонд державного майна
України є державним органом, основним
завданням якого є захист майнових прав
України на її території та за кордоном,
здійснення прав розпорядження майном
державних підприємств у процесі їх
приватизації, створення спільних
підприємств, здійснення повноважень
щодо організації та проведення
приватизації майна підприємств, яке
перебуває у загальнодержавній
власності. Відповідно до вимог ст.387 ЦК
України власник має право витребувати
своє майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

На підтвердження своїх вимог позивач у
якості доказів надав копію договору
купівлі-продажу від 08.04.2004 року з копією
акту прийому-передачі, договір
дарування від 16.02.2006 року і витяг з
реєстру про реєстрацію прав власності
ОСОБА_1 на нерухоме майно.

При вищенаведених обставинах суд
вважає, що позов Заступника Прокурора
Київського району м.Одеси не підлягає
задоволенню з таких підстав:

Ч.1 ст.60 ЦПК визначає, що кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог.

Відповідно до ст.215 та 216 ЦК вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину. У даному
випадку заступник прокурора району
стверджує, що порушені інтереси Фонду
державного майна. Разом з тим у
позовній заяві зазначено, що « 23.12.1991
року Рада федерації профспілок
України, яка є правонаступником Ради
Федерації незалежних профспілок
України присвоїла та передала у
власність ЗАТ «Укрпрофздравниця»
об»єкти санаторію ім..Горького». З
ухвали господарського суду Одеської
області від 4 квітня 2012 року, винесеної
по справі за позовом Прокурора
Київського району в інтересах держави
до виконкому Одеської міськради, ПрАТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України «Укрпрофздравниця»
про визнання незаконним та скасування
рішення, свідоцтва та визнання права
власності вбачається, що 25.10.2000 року
ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України «Укрпрофздравниця»
було отримано свідоцтво про право
власності на будівлі загальною площею
14449 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (справу по
суті до сьогодні не вирішено). Тобто, на
момент звернення заступника прокурора
району до суду з цим позовом ПрАТ
«Укрпрофздравниця» було правомірним
власником усіх будівель і споруд
санаторію ім..Горького. Суду не надано
доказів, що будівлі і споруди санаторію
ім..Горького перебувають в веденні
Фонду держмайна.

Позивачева сторона ні в позові ні
в поясненнях не визначилась, які саме
будівлі і споруди санаторію
ім..Горького складають 810000 частин що
належать ОСОБА_1, яка площа цих
будівель. Суд не отримав відповіді від
представника позивача на питання: в
якому стані знаходиться спірне
нерухоме майно, чи притерпіло змін це
майно у період з 2006 року по 2011 рік.

З огляду на викладене позов
заступника Прокурора Київського
району м.Одеси про застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину є недоведеним.

Керуючись ст. ст.213,214,215 ЦПК
України, суд

Вирішив

Заступнику Прокурора Київського
району м.Одеси в інтересах Фонду
Державного майна України відмовити у
задоволенні позову до ОСОБА_1 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння та визнання
права власності.

Рішення може бути оскаржено в
Одеський апеляційний суд через
Київський районний суд м.Одеси
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Суддя
Калашнікова О. І.