Справа № 2-1420/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 року Солом"янський
районний суд м.Києва в складі :

головуючого - судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про захист честі, гідності та
ділової репутації, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі,
гідності та ділової репутації шляхом
спростування недостовірної
інформації, в якому просив визнати
недостовірною інформацію, поширену
відповідачами у мережі інтернет (пряме
посилання ІНФОРМАЦІЯ_1), а саме: «ОСОБА_1
продолжает терроризировать двух
женщин ОСОБА_3 и ОСОБА_6. Вначале он это
делал из-за отказа ОСОБА_6 с ним
общаться и выходить за него замуж, а
сейчас мстит за то, что две женщины не
сдались этому сумасшедшему маньяку и
рассказали эту историю журналистам»;

«ОСОБА_1 забросал ОСОБА_6 и ОСОБА_3
гражданскими (необоснованными) исками
в суд о защите чести и достоинства (в
каком месте они у него находятся -
непонятно) и продолжает писать уйму
чернухи об ОСОБА_3 в интернете. Причем
от имени самой ОСОБА_6, ОСОБА_3 или
каких-то «экспертов» в области
кулинарии и ресторанного бизнеса.»;

«После появления программы ОСОБА_1
преследовал ОСОБА_6 на дороге в районе
метро Оболонь на своем «Порш-каен» 2006
года с латвийскими номерами НОМЕР_1
стального цвета, создал аварийную
ситуацию, зажал автомобиль ОСОБА_6 на
обочине дороги, заплевал слюной (ОСОБА_1
очень любит плеваться на людей,
непонятно откуда в организме столько
слюны и желчи!), забросал помидорами
автомобиль ОСОБА_6. Он угрожал убить ее,
громко кричал и матерился.».

Позивач просив зобов'язати
відповідачів спростувати поширену
недостовірну інформацію шляхом
опублікування на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1
статті такого змісту: «Інформація про
ОСОБА_1 розповсюджена нами, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, в мережі інтернет (пряме
посилання ІНФОРМАЦІЯ_1) є
недостовірною, в силу рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від (зазначити дату постановлення
рішення)».

Також позивач просив зобов'язати
відповідачів видалити недостовірну
інформацію з сайту ІНФОРМАЦІЯ_1 та
інших інтернет порталів, сайтів і
соціальних мереж протягом 2 (двох) днів
з дня набрання рішенням суду законної
сили.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначав, що авторами публікації в
мережі інтернет є відповідачі,
інформація є недостовірною, поширеною
з метою образити, принизити і зіпсувати
його репутацію.

Від представника позивача до суду
надійшла заява про розгляд справи за її
відсутності та задоволення позову.

Від відповідача ОСОБА_3 до суду
надійшли заперечення на позовну заяву
та заява про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, хоча належним чином була
повідомлена про день, час і місце
розгляду справи, а тому суд вважає за
можливе розглядати справу за її
відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2013 року
на інтернет-сторінці за адресою
ІНФОРМАЦІЯ_1 під заголовком «ОСОБА_1 - не
останавливается!!!» було опубліковано
інформацію про те, що «ОСОБА_1
продолжает терроризировать двух
женщин ОСОБА_3 и ОСОБА_6. Вначале он это
делал из-за отказа ОСОБА_6 с ним
общаться и выходить за него замуж, а
сейчас мстит за то, что две женщины не
сдались этому сумасшедшему маньяку и
рассказали эту историю журналистам»;

«ОСОБА_1 забросал ОСОБА_6 и ОСОБА_3
гражданскими (необоснованными) исками
в суд о защите чести и достоинства (в
каком месте они у него находятся -
непонятно) и продолжает писать уйму
чернухи об ОСОБА_3 в интернете. Причем
от имени самой ОСОБА_6, ОСОБА_3 или
каких-то «экспертов» в области
кулинарии и ресторанного бизнеса.»;

«После появления программы ОСОБА_1
преследовал ОСОБА_6 на дороге в районе
метро Оболонь на своем «Порш-каен» 2006
года с латвийскими номерами НОМЕР_1
стального цвета, создал аварийную
ситуацию, зажал автомобиль ОСОБА_6 на
обочине дороги, заплевал слюной (ОСОБА_1
очень любит плеваться на людей,
непонятно откуда в организме столько
слюны и желчи!), забросал помидорами
автомобиль ОСОБА_6. Он угрожал убить ее,
громко кричал и матерился.».

Автором публікації було зазначено
«Правозащитник Правда».

Згідно з вимогами ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, а також на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 277 ч. 1 ЦК України фізична
особа, немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та (або)
членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 лютого 2009
року №1 „Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи" під
поширенням інформації слід розуміти:
опублікування її у пресі, передання по
радіо, телебаченню чи з використанням
інших засобів масової інформації;
поширення в мережі Інтернет чи з
використанням інших засобів
телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є
вивішування (демонстрація) в
громадських місцях плакатів, гасел,
інших творів, а також розповсюдження
серед людей листівок, що за своїм
змістом та формою порочать гідність,
честь фізичної особи або ділової
репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до ч. 7 ст. 277 ЦК України
спростування недостовірної інформації
здійснюється у такий же спосіб, у який
вона була поширена.

Згідно зі ст.ст. 94, 299 ЦК України фізична
та юридична особа мають право на
недоторканість її ділової репутації.
Особисті немайнові права юридичної
особи захищаються відповідно до глави 3
ЦК України.

Однак, згідно ст. 30 Закону України «Про
інформацію» ніхто не може бути
притягнутий до відповідальності за
висловлювання оціночних суджень.
Оціночними судженнями, за винятком
образи чи наклепу, є висловлювання, які
не містять фактичних даних, зокрема,
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, які не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема,
гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Відповідно до ст. 34 Конституції України
кожному гарантується право на свободу
думки і слова, на вільне вираження
своїх поглядів і переконань.

Згідно зі ст.10 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
кожен має право на свободу вираження
поглядів.

У рішенні Європейського суду по справі
«Салов проти України» зазначено, що
„сама по собі стаття 10 Конвенції не
забороняє обговорення або поширення
отриманої інформації, навіть якщо
виникають серйозні сумніви щодо її
вірогідності. Якби це було не так, то це
означало б, що люди були б позбавлені
права виражати свої погляди і думки про
заяви, зроблені у ЗМІ, що накладало б
необгрунтовані обмеження на свободу
вираження поглядів, гарантовану
статтею 10 Конвенції".

Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна
інформація, поширена про особу,
вважається недостовірною, якщо особа,
яка її поширила, не доведе
протилежного.

Разом з тим, позивачем не доведено, що
авторами поширеної інформації є
відповідачі.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд
замінює первісного відповідача
належним відповідачем, якщо позов
пред'явлено не до тієї особи, яка має
відповідати за позовом, або залучає до
участі у справі іншу особу як
співвідповідача, лише за клопотанням
позивача.

Позивач не подавав до суду клопотань
про заміну відповідача або залучення
співвідповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позовні вимоги до відповідачів є
необгрунтованими та безпідставними, а
тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.10, 27, 31, 209, 213 - 215 ЦПК
України, на підставі ст. ст. 32, 34, 40
Конституції України, ст. 10 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод, ст.ст. 15, 16, 23, 94,
277, 299 ЦК України, ст. 30 Закону України
«Про інформацію», п.п. 15, 16 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 27
лютого 2009 року №1 «Про судову практику
у справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної
особи», ст.ст. 3,4,6 Декларації про
свободу політичних дебатів у засобах
масової інформації, схваленої 12 лютого
2004 року на 872-му засіданні Комітету
Міністрів Ради Європи, -

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
захист честі, гідності та ділової
репутації - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Л.І. Кізюн