Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Пустовойт Т. В., при секретарі Сакалош
О.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа державний
нотаріус третьої Маріупольської
державної нотаріальної контори Ашла
Ольга Костянтинівна про встановлення
факту проживання однією сім'єю,
визнання майна спільною сумісною
власністю, визнання права власності в
порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, в обґрунтування якого вказав,
що з 1989 року до 2012 року він та ОСОБА_4
постійно проживали однією сім'єю, вели
спільне господарство, мешкали в одній
оселі, підтримували один одного, мали
спільний бюджет, разом вирішували всі
життєві проблеми та спільно
узгоджували питання використання
сімейного бюджету, придбання
нерухомості, але не звертались до
державного органу реєстрації актів
цивільного стану про реєстрацію шлюбу.
Протягом року до смерті ОСОБА_4 тяжко
хворіла, позивач постійно піклувався
про неї, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла.
04.02.2011 року за спільні кошти придбано
81/100 частину житлового будинку,
розташованого в АДРЕСА_1 за 25000,00грн.
Правовстановлюючі документи оформлені
на ОСОБА_4, хоча фактично придбалось за
спільні кошти та як спільне майно.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась
спадщина на 81/100 домоволодіння, яку він
фактично прийняв, продовжуючи жити у
будинку, оплачує комунальні послуги. У
зв'язку з цим позивач звернувся до
державного нотаріуса Ашла О.К. з заявою
про прийняття спадщини. На підставі
вищевикладеного позивач був вимушений
звернутися до суду та просить визнати
факт його проживання з ОСОБА_4 однією
сім'єю без реєстрації шлюбу, визнати
81/100 частину спірного житлового будинку
спільною сумісною власністю з
визнанням за позивачем ідеальної
частки у цьому майні в розмірі 1/2 рівної
частки, визнання права власності на
спадкове майно на 1/4 частину 81/100
частини будинку.

Позивач ОСОБА_1 під час розгляду справи
уточнив позовні вимоги та просив
встановити факт його проживання з
ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з 1989 року по ІНФОРМАЦІЯ_3, визнати
81/100 частину спірного житлового будинку
спільною сумісною власністю з
визнанням за ним ідеальної частки у
цьому майні в розмірі 1/2 рівної частки,
визнання права власності в порядку
спадкування за законом на спадкове
майно, 1/4 частину 81/100 частини будинку,
вимоги про стягнення з відповідача
судового збору залишив без розгляду.
20.02.2014 року до судового засідання не
з'явився, надав заяву в якій уточнені
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, просив справу розглянути за
його відсутністю.

Представник позивача ОСОБА_5 до
судового засідання не з'явилася, надала
заяву в якій уточнені позовні вимоги
підтримала в повному обсязі, просила
справу розглянути за її відсутністю.

Відповідачка ОСОБА_2 до судового
засідання не з'явилася, надала заяву в
якій позовні вимоги визнала частково,
просила судові витрати покласти на
позивача, справу розглянути за її
відсутністю.

Представник відповідачки до судового
засідання не з'явилась, з невідомих
суду причин, про час та місце розгляду
справи була повідомлена належним
чином.

Третя особа державний нотаріус третьої
Маріупольської державної нотаріальної
контори Ашла О.К. до судового засідання
не з'явилась, з невідомих суду причин,
про час та місце розгляду справи була
повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно зі ст.74 СК України, якщо жінка та
чоловік проживають однією сім'єю, але
не перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними. На майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення гл.8 цього Кодексу («Право
спільної сумісної власності»).

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму ВС
України від 21 грудня 2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справи про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» при
застосуванні ст.74 СК України слід
виходити з того, що указана норма
поширюється на випадки, коли чоловік і
жінка не перебувають у будь-якому
іншому шлюбі та між ними склалися
усталені відносини, що притаманні
подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких,
що перебувають у фактичних шлюбних
відносинах, для вирішення майнового
спору на підставі ст.74 СК України, суд
повинен встановити факт проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу в період, протягом якого було
придбано спірне майно.

Як вбачається з домової книги на
будинок АДРЕСА_1 за вказаною адресою з
13.09.2007 року зареєстровані ОСОБА_1 та
ОСОБА_4

В матеріалах справи маються фотознімки
ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 за період часу з
1985 року по 2007 рік.

Факт сумісного проживання також
підтверджується поясненнями свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, які маються в
матеріалах справи.

Таким чином, суд вважає доведеним факт
спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4
за період часу з 1989 року по 2012 рік.

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). До того ж, немає
значення, на ім'я якого з подружжя
придбане майно.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначене домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що 04.02.2011 року ОСОБА_4
було придбано 81/100 частину житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу, посвідченим державним
нотаріусом третьої Маріупольської
державної нотаріальної контори Ашла
О.К.

Згідно витягу про державну реєстацію
прав ОСОБА_4 на праві приватної
власності належить буд.АДРЕСА_1

Оскільки спірний будинок придбано під
час спільного проживання однією сімє'ю
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 для їх спільного
користування, тобто, для забезпечення
потреб усієї сім'ї, суд вважає, що
відповідно до ч.1 ст.74 СК України
придбаний будинок належить їм на праві
спільної сумісної власності.

Про це свідчить реєстрація позивача за
вищезазначеною адресою, а також проти
цього не заперечує відповідачка,
визнаючи позовні вимоги.

Як вбачається з довідки КСН
«Волонтерівка» ОСОБА_2 проживає по
АДРЕСА_2, ОСОБА_4 по день смерті мешкала
в будинку АДРЕСА_1.

Отже, виходячи з норм ст.ст.61, 74 СК
України спірне домоволодіння є
спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та
ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданим Іллічівським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Маріупольського міського управління
юстиції у Донецькій області.

Із заявою про прийняття спадщини до
нотаріальної контори звернулися дочка
померлої ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1, який
фактично прийняв спадщину, продовжуючи
жити в будинку, доглядати за ним та
земельною ділянкою, сплачувати
комунальні послуги.

Згідно ст.1220 ЦК України часом відкриття
спадщини є день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст.1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що
право власності є непорушним, ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права або обмежений в його
здійсненні.

Право власності набувається на
підставах, які не заборонені законом
(ст.328 ЦК України).

З ст.392 ЦК України вбачається, що
власник майна може пред'явити позов
про визнання його права власності, якщо
це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який посвідчує його право
власності.

До складу спадщини, відповідно до ст.1218
ЦК України, входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно cт.1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Отже, суд, виходячи з наведених норм
чинного законодавства, враховуючи
встановлені по справі обставини, а
також позицію відповідачки, яка
визнала позовні вимоги, приходить до
висновку, що є всі підстави визнати за
позивачем право власності в порядку
спадкування на 1/4 частину 81/100 частини
спірного житлового будинку.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 знайшли своє
підтвердження наданими суду доказами
та підлягають задоволенню.

Керуюючись ст.ст. 60, 61, 69, 70, 74 СК України,
ст.ст.321, 328, 392, 1220, 1261, 1270 ЦК України, п.20
Постанови Пленуму ВС України від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справи про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», ст.ст. 10, 59, 60, 213, 215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа державний нотаріус третьої
Маріупольської державної нотаріальної
контори Ашла Ольга Костянтинівна про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, визнання майна спільною
сумісною власністю, визнання права
власності в порядку спадкування за
законом - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з 1989 року по 05 липня 2012
року.

Визнати 81/100 частину житлового будинку
розташованого за адресою: АДРЕСА_1
спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та
ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на 1/2 частку 81/100 частини
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності в порядку спадкування за
законом на 1/4 частину 81/100 частини
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський райсуд м. Маріуполя.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Т. В. Пустовойт