Номер справи 220/874/14-ц
Номер провадження № 2/220/328/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року

Великоновосілківський районний суд
Донецької області у складі:

головуючого - судді Дрюк П. М.,

при секретарі Кірпічніковій Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду смт. Велика
Новосілка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2014 року позивачка звернулася до
суду із позовною заявою в якій
зазначила, що відповідачем ОСОБА_2, який
є її сусідом, в порушення вимог
встановлених Таблицею 3.2* Наказу
Держкоммістобудування від 17 квітня 1992
року № 44 «Містобудування. Планування і
забудова міських і сільських поселень
ДБН 360-92**», було побудовано вигрібну яму
(септик) неподалік від її господарських
будівель. На думку ОСОБА_1 вказані дії
Відповідача незаконні, просить
зобов'язати його перенести вигрібну
яму на відстань встановлену Таблицею
3.2* Наказу Держкоммістобудування від 17
квітня 1992 року № 44 «Містобудування.
Планування і забудова міських і
сільських поселень ДБН 360-92**», а саме на
відстань не менше 8 метрів від належної
їй літньої кухні та житлового будинку
та стягнути на її користь судові
витрати.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав, оскільки
вважає що вони необґрунтовані.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи судом
фактично встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 проживає у житловому
будинку який розташований по АДРЕСА_1
Великоновосілківського району
Донецької області, який належить їй на
праві приватної власності (а. с. 6-12).
Відповідач ОСОБА_2 проживає в житловому
будинку, розташованому по АДРЕСА_2,
Великоновосілківського району
Донецької області, який належить йому
на праві приватної власності.

Відповідно до Акту встановлення місця
розташування зливної ями, що був
складений 18.11.2013 року депутатом
Комарської сільської ради Ахкозовою
Валентиною Василівною в присутності
гр.. ОСОБА_5, ОСОБА_6, гр. ОСОБА_7 та
суміжного землекористувача ОСОБА_1
були встановлені розміри та
розташування зливної ями, належної гр.
ОСОБА_2 проживаючому за адресою
АДРЕСА_2. Згідно результатів обміру
встановлено: зовнішні розміри зливної
ями - 1,40 м - 1,40 м, побудована з
шлакоблоку; межа зливної ями проходить
по лінії межи між земельними ділянками
гр.. ОСОБА_2 і гр.. ОСОБА_1; відстань від
зливної ями до межі з лицьової сторони
6,65 м.; відстань від зливної ями до
житлового будинку гр.. ОСОБА_1 - 4,43 м.;
відстань від зливної ями до літньої
кухні гр.. ОСОБА_1 - 4,46 м. Гр. ОСОБА_2
відмовився приймати участь в обмірах
та встановлені місцезнаходження
зливної ями (а. с. 13).

Рішенням виконавчого комітету
Комарської сільської ради
Великоновосілківського району
Донецької області № 1 від 31.01.2014 року
було рекомендовано ОСОБА_2 згідно
встановлених санітарно будівельними
нормами перенести вигрібну яму до
30.04.2014 року. Відстань між житловими
будинками та господарськими будівлями
і спорудами слід приймати відповідно
до санітарних норм за таблицею, що
додається (а. с. 14).

Відповідно до Акту від 21.05.2014 року, що
було складено спеціалістом Комарської
сільської ради Лаврешкин В. Я., сусідами
ОСОБА_6, гр. ОСОБА_7 та суміжним
землекористувачем ОСОБА_1, встановлено,
що ОСОБА_2 рішення Виконавчого комітету
Комарської сільської ради від 31.01.2014
року № 1 не виконано (а. с. 19).

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засідання
пояснив, що ним дійсно було побудовано
зливну яму на відстані, яка вказана в
Акті встановлення місця розташування
зливної ями, що був складений 18.11.2013
року, однак вважає, що його дії цілком
законні, тому що належний йому житловий
будинок та господарські споруди було
прийнято в експлуатацію рішенням
Комарської сільської ради № 70 від
18.11.2004 року. Крім того, на його думку,
вказана у Таблиці 3.2* Наказу
Держкоммістобудування від 17 квітня 1992
року № 44 «Містобудування. Планування і
забудова міських і сільських поселень
ДБН 360-92**» ( 8 метрів від септику до
літньої кухні та до житлового будинку
відповідачки) не стосуються його
вигрібної ями, тому, що його
продуктивність менша ніж 1 м3 .

Ч. 1 ст. 60 ЦПК України, передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Ч. 3 вказаної статті
встановлюється, що суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно Довідки № 236 від 11.11.1991 року, що
була надана архітектором району Т. І.
Темиренко, гр. ОСОБА_2 дійсно є
забудовником індивідуального
житлового будинку в с. Комар (а. с. 27).

Відповідно до Акту державної технічної
комісії про прийняття закінчених
будівництвом об'єктів індивідуальної
забудови в експлуатацію від 11.11.2004 року,
що було затверджено рішенням
Комарської сільської ради від 18.11.2004
року № 70, вирішено індивідуальний
житловий будинок та господарські
будівлі, що розташовані по АДРЕСА_2,
прийняти в експлуатацію (а. с.29).

Рішенням виконкому Комарської
сільської ради № 70 від 18.11.2004 року було
затверджено Акт державної технічної
комісії про прийняття закінченого
будівництвом домоволодіння від 11.11.2004
року затвердити та зобов'язано КП
«Великоновосілківське РБТІ» видати
ОСОБА_2 видати свідоцтво про право
власності на домоволодіння АДРЕСА_2 (а.
с. 30).

Відповідно до Технічного паспорта на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок АДРЕСА_2, який було виготовлено
станом на 19.11.2013 р., вигрібна яма (И-1)
побудована у 2002 році з шлакоблоку,
об'ємом 10 м 3 (а. с. 31-35).

Дослідивши Витяг з реєстру прав
власності на нерухоме майно № 6265168 від
20.01.2005 року (а. с. 38) та Свідоцтво про
право власності на нерухоме майно від
18.11.2004 року (а. с. 40), що були видані КП
«Великоновосілківське РБТІ», суд
приходить до висновку, що Державною
технічною комісією, яка була
призначена Комарською сільською радою
розпорядженням від 12.07.2004 року № 13-р, не
приймалася в експлуатацію вигрібна
яма, вказана у наданому відповідачем
Технічному паспорті (а. с. 31-35), оскільки
у Витязі з реєстру прав власності на
нерухоме майно № 6265168 від 20.01.2005 року (а.
с. 38) та Свідоцтві про право власності
на нерухоме майно від 18.11.2004 року (а. с. 40)
які видавалися значно раніше за
технічний паспорт, відсутні відомості
про вигрібну яму.

Одночасно з цим, суд вважає вимоги
позивача по зобов'язанню ОСОБА_2
перенести вигрібну яму на відстань 8
метрів від літньої кухні та житлового
будинку ОСОБА_1 не обґрунтованими,
оскільки мінімальна норма
водопостачання для задоволення питних
і санітарно-побутових потреб людини
повинна бути не менше 150 л /добу . У
домоволодінні ОСОБА_2 зареєстровано та
мешкає дві особи, то добова норма
складає 300 л. Таким чином згідно вимог
Таблиці 3.2* Наказу
Держкоммістобудування від 17 квітня 1992
року № 44 «Містобудування. Планування і
забудова міських і сільських поселень
ДБН 360-92**» септик продуктивністю до 1 м 3
повинен бути розташований на відстані 5
м. від літньої кухні та житлового
будинку позивачки.

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.

Ст. 88 ЦПК України, встановлює, що
сторони, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.
Відповідно до Акту прийому-передачі
виконаних робіт (наданих послуг) від
01.07.2014 року, позивачем було сплачено
адвокату ОСОБА_12 300 грн. 00 коп. за надану
нею правову допомогу.

Крім того, відповідно до квитанції № 87
від 01.07.2014 року позивачем було сплачено
судовий збір на 243 грн. 60 коп.

Враховуючи, що позовні вимоги
задоволені частково, судові витрати
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача частково, у сумі 271,80
грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати дії ОСОБА_2 - розташування
вигрібної ями на відстані 4,43 м. до
житлового будинку та відстані 4,46 м. до
літньої кухні ОСОБА_1 незаконними.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 121,8
грн. понесених нею судових витрат та
150,00 грн. понесених нею витрат на
правову допомогу, а в іншій частині
вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
через Великоновосілківський районний
суд в 10-денний строк з дня його
проголошення.

Суддя
П. М. Дрюк