Справа № 459/3643/13 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/2943/14 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді Копняк С.М.

суддів Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.

секретар Олексів О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 05 серпня 2013 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на дії та постанову державного виконавця відділу ДВС Червоноградського МУЮ, з участю заінтересованої особи: Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції,-

В С Т А Н О В И Л А:

25 липня 2013 року представник скаржника звернувся до суду зі скаргою, у якій просить визнати дії державного виконавця ВДВС Червоноградського МУЮ ОСОБА_2 про винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.06.2013 року неправомірними, скасувати оскаржувану постанову та відновити виконавче провадження №37129096.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 05 серпня 2013 року скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірними дії державного виконавця ВДВС Червоноградського МУЮ щодо винесення постанови від 21.06.2013 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП №37129096.

Скасовано постанову державного виконавця ВДВС Червоноградського МУЮ від 21.06.2013 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП №37129096.

Зобов'язано ВДВС Червоноградського МУЮ відновити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1243/11 у порядку, встановленому частиною 1 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись з даною ухвалою, Відділ державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області оскаржив таку в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та безпідставною, ухвалена з порушенням вимог процесуального права, зокрема, на думку апелянта, судом порушено вимоги ЗУ «Про виконавче провадження».

Зазначає, що 22 лютого 2012 року Червоноградським міським судом Львівської області видано виконавчий лист у справі №2-1243/11 про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 10,00 грн. з кожного витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

20 березня 2013 року у ВДВС Червоноградського МУЮ у Львівській області надійшла заява про відкриття виконавчого провадження разом з оригіналом виконавчого документа №2-1243/11, виданого на підставі рішення Червоноградським міським судом Львівської області від 22.02.2012 року. Того ж числа, державним виконавцем скеровано вимогу про наявність майна у боржника

Згідно відповідей, які поступили на адресу виконавчої служби, боржник не перебуває на обліку ні у відділенні Фонду соціального страхування, а ні у Червоноградському міському центрі зайнятості. З відповіді УПФ м.Червоноград вбачається, що боржник пенсійних виплат не отримує. Транспортні засоби та нерухоме майно за боржником не зареєстровано що стверджується листами ВРЕР ДАІ м.Червонограда та МБТІ м.Червонограда.

18 червня 2013 року, державним виконавцем Пограничним В.І. здійснено вихід на дільницю за адресою місця проживання боржника, однак доступу до квартири боржника не було, про що складено відповідний акт.

Оскільки майна, на яке можна звернути стягнення в боржника не виявлено та розшук такого майна виявився безрезультатним, тому державним виконавцем 21 червня 2013 року винесено постанову про повернення виконавчого провадження з наданням стягувачу повторного строку для пред»явлення в строк до 21 червня 2014 року.

Вважає, що дії та постанова державного виконавця, вчинені в межах наданих законом повноважень і підстав взнавати їх незаконними у суду першої інстанції не було.

Просить ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 05 серпня 2013 року скасувати.

Сторони повідомлені належним чином в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, причину своєї неявки суду не повідомили.

Згідно з ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Тому судова колегія вважає за необхідне у відповідності з вимогами ст.305 ЦПК України проводити розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення такої з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 21.06.2013 року державним виконавцем ВДВС Червоноградського МУЮ, на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа №2-1243/11, виданого 22.02.2012 року Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення ІТЗ в сумі 10,00 грн. стягувачеві.

Постанова мотивована тим, що боржником в добровільний термін борг не сплачено, вимоги виконавчого документа не виконано, згідно акту державного виконавця ліквідного майна, належного боржнику для звернення стягнення з метою його подальшої реалізації в рахунок погашення боргу не виявлено. З метою забезпечення виконання вищевказаного виконавчого документа винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та скеровано для подальшого виконання в частині накладення арешту на все належне боржнику майно в органи ВРЕР, РС Червоноградського МУЮ.

Задовольняючи скаргу частково, суд першої інстанції вірно керувався приписами частини 1, положення частини 2 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України в абзаці першому пункту 20 своєї постанови від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Водночас, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (що відповідає пункту 2 частини 1 статті 47 цього Закону у чинній редакції), виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

На підтвердження обґрунтованості оскаржуваної постанови, державним виконавцем а ні в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції не подано жодного документа, підтверджуючого вчинення ним дій, що випливають із мотивувальної частини цієї постанови.

Крім того, зазначивши про винесення постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження та скерування для подальшого виконання у частині накладення арешту на все належне боржнику майно в органи ВРЕР, РС Червоноградського МУЮ, державним виконавцем не подано доказів отримання від запитуваних ним органів та служб відомостей щодо наявності розшукуваного майна боржника, у зв'язку з чим прийняте державним виконавцем рішення про повернення виконавчого документа стягувачеві є передчасним.

З положень частини 1 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду.

Згідно з частиною 2 статті 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такі дії та рішення державного виконавця не відповідають вимогам закону.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про часткове задоволення скарги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального та матеріального закону, а відтак, підстави для її скасування відсутні. Тому апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 05 серпня 2013 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області - відхилити.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 05 серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

ОСОБА_6