Справа № 645/9944/13
Провадження №
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27 лютого 2014 року Фрунзенський районний
суд міста Харкова у складі :
головуючого судді - Горпинич О.В.,
при секретарі судових засідань -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові в порядку
заочного розгляду цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
Фрунзенський районний відділ у м.
Харкові Головного Управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстраційного обліку, -
Позивачка звернулася до суду із
вищевказаним позовом, яким просила
визнати відповідача таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням та скасувати його
реєстрацію за місцем проживання. В
обґрунтування своїх вимог зазначала,
що вона перебувала у шлюбі із
відповідачем по справі з 13.06.1992 року,
після укладення якого сторони
проживали спільно за адресою: АДРЕСА_1.
З січня 1998 року шлюбні відносини з
відповідачем були припинені, у зв'язку
з чим ОСОБА_3 добровільно покинув
квартиру, яка належала йому на праві
власності. 10.02.2005 року відповідач
подарував позивачці квартиру АДРЕСА_1.
Після 2005 року відповідач остаточно
покинув квартиру та особисті речі
ОСОБА_3 в квартирі відсутні. З цього
часу відповідач самоусунувся від
утримання житла, а саме: не сплачує
комунальні послуги за квартиру, не
здійснює поточний ремонт. Будучи
зареєстрованим у належній позивачу
квартирі, відповідач обмежує її право
власності щодо повноцінного володіння,
користування та розпорядження майном.
До судового засідання позивачка
не з'явилася, проте присутня у судовому
засіданні її представник ОСОБА_4
підтримала позовні вимоги у повному
обсязі, просивши про їх задоволення та
пояснивши, що з 2005 року відповідач
фактично виселився з квартири, на
теперішній час в квартирі не мешкає та
взагалі не з'являвся, квартиру звільнив
та втратив інтерес до цього житла,
оплату за комунальні послуги не
вносить, не цікавиться квартирою,
поштову кореспонденцію на цю адресу
він не отримує, всі обов'язки, що
випливають з права власності,
виконуються виключно позивачем. Саме
позивачка сплачує комунальні послуги,
утримує житло. Дані обставини
перешкоджають позивачу розпоряджатися
своєю власністю за власним розсудом. В
зв'язку з чим, просить суд задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі, а
також розглядати справу за відсутності
відповідача при заочному розгляді.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся своєчасно та
Враховуючи, що у справі маються
достатні дані про права і
взаємовідносини сторін, суд вважає
можливим розглянути справу за
відсутності відповідача та, зі згоди
представника позивача, ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, свідків,
дослідивши надані докази у їх
сукупності, вважає позовну заяву такою,
що підлягає частковому задоволенню,
виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Судом встановлені наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що власником
квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі
договору дарування від 10.02.2005 року, який
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_5. Право власності на
квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за
ОСОБА_2, що підтверджується
інформаційною довідкою з Реєстру прав
власності на нерухоме майно від 13.02.2014
року.

Відповідно копії свідоцтва про
укладення шлюбу НОМЕР_1, виданого
Фрунзенським відділом РАЦС від 13.06.1992
року ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з
ОСОБА_3.

Відповідно до рішення
Фрунзенського районного судом м.
Харкова від 25.11.2013 року шлюб між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 було розірвано.

Однак, як вказує ОСОБА_2 у позові
та її представник в судовому засіданні,
відповідач фактично з 2005 року та по
теперішній час за вказаною адресою не
проживає. Квартиру звільнив та втратив
інтерес до цього житла, оплату за
квартирні та комунальні послуги не
вносить, не цікавиться квартирою, його
речей в квартирі не має.

Допитані в судовому засіданні в
якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7
пояснили, що вони знають ОСОБА_2 та дуже
часто бувають у неї в гостях, та їм
відомо, що починаючи з 2005 року за
адресою: АДРЕСА_1 мешкає тільки ОСОБА_2,
тоді як ОСОБА_3 добровільно покинув
дане приміщення та не мешкає за даною
адресою.

Згідно відповіді Фрунзенського РВ ХМУ
ГУМВС України в Харківській області
звернень за фактом перешкоджання
користування квартирою АДРЕСА_1 від
ОСОБА_3 не надходило.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу
України кожен громадянин має право
вільно володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому на праві
власності майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Як вбачається з ч. 1 ст. 383 ЦК України
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб.

У відповідності за ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
майном.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

В процесі розгляду справи встановлено,
що відповідач в спірному жилому
приміщенні не проживає більше одного
року, квартплату за оплату за
комунальні послуги не сплачує, за
місцем реєстрації ні яким чином не
користується своїм правом
користування спірним жилим
приміщенням.

На підставі вивчених у судовому
засіданні обставин справи, суд
приходить до висновку, що відповідач,
зберігаючи реєстрацію у квартирі
АДРЕСА_1, фактично не проживає у
квартирі, не є власником квартири та
тим самим перешкоджає власнику ОСОБА_2
володіти, розпоряджатися та
користуватися своєю власністю.

Щодо вимог позивачки про зняття
відповідача з реєстраційного обліку за
вказаною адресою, суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Порядок реєстрації місця проживання,
зняття з реєстрації громадян, які на
законних підставах, перебувають в
Україні визначено Законом України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» від
11 грудня 2003 року.

Відповідно до ст. 3 цього Закону
реєстрацією є внесення відомостей до
паспортного документу про місце
проживання або місце перебування із
зазначенням адреси житла особи та
внесення цих даних до реєстраційного
обліку відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

Відповідно до ст. 7 цього Закону зняття
з реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

З огляду на вищезазначене, позовні
вимоги в частині зобов'язання зняти
відповідача з реєстраційного обліку за
вказаною адресою задоволенню не
підлягають.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 317, 319, 383,
391, 405 ЦК України суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
Фрунзенський районний відділ у м.
Харкові Головного Управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстраційного обліку -
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, таким, що втратив право
користування квартирою за адресою:
АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог - відмовити.

Відповідачем, який не приймав участі у
розгляді справи, протягом десяти днів з
дня отримання копії заочного рішення
може бути подана письмова заява про
перегляд заочного рішення, відповідно
до вимог ст.. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене
іншими особами, які брали участь у
розгляді справи до апеляційного суду
Харківської області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги. Іншими
особами, які брали участь у справі, але
не були присутніми у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя -