Номер провадження № 22-ц/785/1949/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Процик М.В.,

при секретарі - Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Український інноваційний банк» до
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, за апеляційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Український інноваційний
банк» на заочне рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 25 листопада
2013 року,

встановила:

У лютому 2013 р. ПАТ «Український
інноваційний банк» (далі - Банк)
звернувся до суду із вищезазначеним
уточненим в подальшому позовом, в якому
на підставі ст. ст. 11, 15, 16, 530, 575, 610, 611, 623,
629 ЦК України остаточно просив: 1)
звернути стягнення за іпотечним
договором № 809 від 30.03.11 р. на предмет
іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, у
розмірі 1 030 900,00 грн., що є частиною
заборгованості за Кредитною угодою № 3
від 30.03.11 р.; 2) виселити мешканців з
квартири, яка є предметом іпотеки, а
саме ОСОБА_4; 3) стягнути з ОСОБА_4 на
користь позивача судовий збір у сумі - 3
441,00 грн..

Банк в позові посилався на те, що між
Банком та ТОВ НВП «Винпродукт» (далі -
ТОВ) 30.03.11 р. було укладена Кредитна
угода № 3 про надання кредиту в розмірі
1 500 000 грн., до 29.03.12 р.. Заборгованість у
розмірі - 34 190,14 грн. було погашено в
січні 2012 р. Щодо залишку заборгованості
за кредитом в сумі - 1 464 859,17 грн. було
укладено Додаткову угоду № від 21.03.12 р.,
якою продовжено строк надання кредиту
по 31.05.12 р..

ТОВ порушило договірні обов'язки з
повернення кредиту, сплаті процентів
за його користування. Станом на 31.05.12 р.
виникла заборгованість у загальному
розмірі - 1 514 117,77 грн., яка складається з:
- заборгованості за кредитом у сумі - 1 225
525,17 грн.; - заборгованості по процентам
за користування кредитом у сумі - 116 920,09
грн.; - пені за несвоєчасну сплату
процентів у сумі - 6 147,28 грн.; - пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом у сумі - 165 524,69 грн..

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між Банком та
ОСОБА_4 30.03.11 р. було укладено іпотечний
договір № 809, за яким в іпотеку передано
квартиру АДРЕСА_1, до якого були внесені
відповідні зміни щодо продовження дії
кредитної угоди.

Банк в судове засідання свого
представника не направив. Про час і
місце розгляду справи сповіщений
належним чином. Надав суду заяву про
підтримку позову та розгляд справи за
відсутності його представника.

Відповідачка у судове не з'явилася,
про час і місце розгляду справи
сповіщена належним чином.

Заочним рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 25.11.13 р. в
задоволенні позову ПАТ «Український
інноваційний банк» до ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
відмовлено (а. с. 106 - 107).

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний
ощадний банк України» просить заочне
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
повністю задовольнити його позовні
вимоги. Банк посилається на те, що
рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального (ст. ст. 35, 39, 40 Закону
України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України)
та процесуального права (ст. 213 ЦПК
України): - помилковим є висновок суду
про те, що Банк порушив процедуру
повідомлення про порушення основного
зобов'язання; - звернення стягнення на
предмет іпотеки було розпочато не
достроково, а після спливу 30-тиденного
строку, наданого для добровільного
виконання зобов'язання; -
іпотекодавець знала про можливе
звернення стягнення на предмет
іпотеки, однак ніяким чином не
відреагувала.

Представник Банку в судовому
засіданні підтримала доводи та вимоги,
які викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_4 письмових заперечень на
скаргу не надала. Двічі булла
повідомлена про час і місце розгляду
справи. Надала суду заяву про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
із зайнятістю її представника.
Приймаючи до уваги положення ст. ст. 303,
303-1, 305 ЦПК України, дотримуючись
балансу інтересів як апелянта, так і
інших осіб, які беруть участь у справі,
колегія суддів ухвалила розглядати
справу за відсутності апелянта. При
цьому, колегія суддів виходила з того,
що: - по-перше, ОСОБА_4 повторно не
з'явилася в судове засідання; - по-друге,
ОСОБА_4 не позбавлена можливості
особисто з'явитися в судове засідання
або направити в судове засідання
іншого представника.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України,
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
сповіщений про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
прийняли участь в судовому засіданні,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали цивільної справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню. Рішення суду
першої інстанції необхідно скасувати,
ухвалити нове рішення про часткове
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Статтями 213, 214 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи заочне рішення про відмову
в задоволення позову Банку, суд першої
інстанції виходив з того, що було
порушено передбачену законодавством
та іпотечним договором процедуру
звернення стягнення на предмет
іпотеки. Банк направив відповідачу
письмову вимогу про усунення порушень
з повернення кредиту та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, в якій запропонував виконати
порушене зобов'язання у менш ніж
тридцятиденний строк. Позивач
попередньо не направив іпотекодавцю та
мешканцям квартири вимогу про
добровільне звільнення жилого
приміщення (а. с. 106 - 107 зворотна
сторона).

Колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції, на підставі наданих
сторонами і досліджених судом доказів,
дійшов правильного висновку про
відмову Банку в задоволенні позовних
вимог про виселення мешканців з
квартири. Висновки суду в цій частині
відповідають обставинам справи, нормам
матеріального (ст. 40 Закону України
«Про іпотеку» ) та процесуального (ст.
ст. 179, 213 ЦПК України) права.

Відповідно до ст. 40 Закону України
«Про іпотеку» звернення стягнення на
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться в порядку, встановленому
законом.

Таким чином, після набрання законної
сили рішення суду про звернення
стягнення на квартиру Банк не
позбавлений можливості заявити вимогу
про виселення конкретних мешканців із
квартири.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
погодитися з висновками суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позовних вимог про звернення стягнення
на предмет іпотеки не можна, цих
висновків суд першої інстанції дійшов
при невідповідності висновків суду
обставинам справи, з порушенням норм
матеріального (ст.ст. 11, 509, 525, 526, 1054, 575 ЦК
України, ст. ст. 38, 39 Закону України «Про
іпотеку») та процесуального (ст. 179, 213
ЦПК України) права. Такими, що не
відповідають обставинам справи є
висновки суду першої інстанції про те,
що Банк запропонував відповідачу
виконати порушене зобов'язання у менш
ніж тридцятиденний строк.

Судом встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Сторони не оспорюють обставини
справи, щодо надання кредиту, наявності
заборгованості з повернення кредиту,
розміру заборгованості. Вказані
обставини колегією суддів не
перевіряються (ч. 3 ст. 60 ЦПК України).

30.03.11 р. між Банком та ОСОБА_4 було
укладено Іпотечний договір (а. с. 17 - 19).
Відповідно до п. п. 1.3, 2.3.3 вказаного
Іпотечного договору, з метою
забезпечення виконання основного
зобов'язання Боржником, Іпотекодавець
передає, а Іпотекодержатель приймає в
іпотеку належне Іпотекодавцю на праві
власності нерухоме майно, а саме -
квартиру, загальною площею - 133,1 кв. м.,
житловою площею - 88, 5 кв. м., і
складається з чотирьох кімнат та
підсобних приміщень (1 - коридор; 2 -
санвузол; 3, 4, 5, 6 - житлові кімнати; 7 -
кухня), яка належить ОСОБА_4 і
розташована за адресою - АДРЕСА_1.
Іпотекодержатель має право за рахунок
предмета іпотеки задовольнити свої
вимоги в повному обсязі, що
визначаються на момент фактичного
задоволення, включаючи суму кредиту,
проценти, відшкодування збитків,
завданих простроченням виконання,
неустойку, необхідні витрати на
утримання Предмета іпотеки, витрати на
звернення стягнення та реалізацію
Предмета іпотеки.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509,
525, 526 ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші,
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 572 ЦК України, ст. ст. 33,
34, 39, 40 Закону України «Про іпотеку» у
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.
Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса, або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя. Одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки суд за заявою
іпотекодержателя виносить рішення про
виселення мешканців за знаявності
підстав, передбачених законом, якщо
предметом іпотеки є житловий будинок
або житлове приміщення. Звернення
стягнення на житлове приміщення є
підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
в порядку, встановленому законом.

Відтак, невиконання позичальником
боргового зобов'язання надає право
позикодавцю на свій розсуд здійснити
звернення стягнення на предмет іпотеки
або за рішенням суду або на підставі
виконавчого напису нотаріуса чи за
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Статтею 35 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що у разі
порушення основного зобовьязнна та/або
умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення В цьому
документі зазначається стислий змість
порушених зобоьязань, вимога про
викоанння порушеного зобовьязання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про зверння стягення не
предмет іпотеки у разі невиокнання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору. Вищевказані положення не є
перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя звернутись у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду у встановленому
законом порядку.

Із наявних у справі Претензії,
Квитанції (а. с. 30 - 34), Свідоцтв від 20.11.12
р. (а. с. 40, 41) вбачається, що у зв'язку з
наявністю боргу Банк в порядку ст. 35
Закону України «Про іпотеку» спочатку
поштою направив претензію про
наявність боргу, а потім через
нотаріуса направив ОСОБА_4 та ТОВ
«Винпродукт» вимогу про погашення
вказаної заборгованості. У Свідоцтві
повідомлено ОСОБА_4, що у випадку
непогашення боргу протягом 30 днів
Банком буде звернено стягнення на
Предмет іпотеки. Однак жодних заходів
по погашенню заборгованості
відповідачка не вжила. З позовом до
суду Банк звернувся 07.02.13 р., тобто після
спливу тридцятиденного строку. Відтак,
Банк зі свого боку процедури звернення
стягнення на предмет іпотеки
дотримався. А тому у суду першої
інстанції не було підстав відмовляти
позивачу в задоволенні його позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

За змістом ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу, встановленої статтею 38 цього
Закону, пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки, початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

Пуктом 4.3 Іпотечного договору
передбачено, що ціна продажу Предмета
іпотеки встановлюється на підставі
назележної оцінки майна. Тому колегія
суддів вважає за можливе при ухваленні
рішення виходити з ціни продажу
Предмета іпотеки, яка будев становлена
на підставі назележної оцінки майна.

За вищевказаних обставин, колегія
суддів вважає, що вимоги позивача про
звернення стягнення на предмет іпотеки
підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 79, 88 ЦК України з
ОСОБА_4 на користь позивача підлягають
стягненню понесені позивачем і
підтверджені документально судові
витрати на оплату судового збору та
оплату витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у судах
першої та апеляційної інстанцій у
загальній сумі - 5 161,00 грн. = 3 441,00 грн.
(перша інстанція) + 1 720,00 грн. (апеляційна
інстанція) (а. с. 1, 126).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Український
інноваційний банк» - задовольнити.

Заочне рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 25 листопада
2013 року - скасувати.

Позов публічного акціонерного
товариства «Український інноваційний
банк» до ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет іпотеки -
задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості
товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробничого
підприємства «Винпродукт» перед
публічним акціонерним товариством
«Український інноваційний банк», за
кредитною угодою № 3 від 30 березня 2011
року та додатковою угодою № 2 від 21
березня2012 року до кредитної угоди № 3
від 30 березня 2011 року, в загальному
розмірі станом на 01 лютого 2013 року в
сумі - 1 514 117 (Один мільйон п'ятсот
чотирнадцять тисяч сто сімнадцять) грн.
77 коп., яка складається з: -
заборгованості за кредитом у сумі - 1 225
525 (Один мільйон двісті двадцять п'ять
тисяч п'ятсот двадцять п'ять) грн.. 17
коп.; - заборгованості по процентам за
користування кредитом у сумі - 116 920 (сто
шістнадцять тисяч дев'ятсот двадцять)
грн.. 09 коп.; - пені за несвоєчасну сплату
процентів у сумі - 6 147 (шість тисяч сто
сорок сім) грн.. 28 коп.; - пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом у сумі - 165 524 (сто шістдесят
п'ять тисяч п'ятсот двадцять чотири)
грн. 69 коп., звернути стягнення на
предмет іпотеки за іпотечним договором
від 30 березня 2011 року, укладеним між
ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер
платника податків НОМЕР_1) та публічним
акціонерним товариством «Український
інноваційний банк» (МФО - 300142, Код
ЕДРПОУ - 05839888) та договором від 21
березня 2012 року про зміну до іпотечного
договору, а саме на квартиру, загальною
площею - 133,1 кв. м., житловою площею - 88, 5
кв. м., і складається з чотирьох кімнат
та підсобних приміщень (1 - коридор; 2 -
санвузол; 3, 4, 5, 6 - житлові кімнати; 7 -
кухня), яка належить ОСОБА_4 і
розташована за адресою - АДРЕСА_1.

Встановити спосіб звернення
стягнення на предмет іпотеки - продаж
публічним акціонерним товариством
«Український інноваційний банк» в
порядку ст. 38 Закону України «Про
іпотеку» будь-якій особі - покупцеві
предмету іпотеки - квартири, загальною
площею - 133,1 кв. м., житловою площею - 88, 5
кв. м, яка належить ОСОБА_4 і розташована
за адресою - АДРЕСА_1.

Встановити початкову ціну продажу
предмету іпотеки - квартири, загальною
площею - 133,1 кв. м., житловою площею - 88, 5
кв. м., яка належить ОСОБА_4 і
розташована за адресою - АДРЕСА_1 на
підставі незалежної оцінки квартири на
час її реалізації.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
публічного акціонерного товариства
«Український інноваційний банк
України» судові витрати у сумі - 5 161
(п'ять тисяч чотириста сто шістдесят
одна) грн. 50 коп..

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
Л. А. Гірняк

М. В. Процик