Справа № 473/4232/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"28" січня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі:

головуючої - судді - Вострікової Л.В.,

при секретарі - Козаченко О.І.,

за участю:

адвоката - ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду №2 цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

19.09.2013 року позивач ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовною заявою до
відповідача ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

В обгрунтування своїх позовних вимог
вказувала, що на підставі договору
дарування від 29.09.2000 року та рішення
Вознесенського міськрайонного суду
від 02.02.2007 року, належить 7/16 частин
житлового будинку АДРЕСА_1.

Право власності на інші частини
вказаного житлового будинку
зареєстровано за:

- ОСОБА_3 (відповідачкою) 1/8 частина,
згідно свідоцтва про право на спадщину,
посвідченого 03.06.2001 року Другою
Вознесенською державною нотаріальною
конторою;

- ОСОБА_4 (братом сторін) 7/16 частин,
на підставі договору дарування від
29.09.2000 року та рішення Вознесенського
міськрайонного суду від 02.02.2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Спадкоємцями
після його смерті є діти: ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 ( треті особи).

Після смерті ОСОБА_7 ( матері сторін) -
ІНФОРМАЦІЯ_2, позивач на деякий час
надала вказаний житловий будинок у
користування іншим особам, але
відповідач виявила бажання
користуватися ним і тому, звернулася до
суду з позовом про поділ будинку в
натурі та встановлення порядку
володіння та користування ним.
Рішенням Вознесенського
міськрайонного суду від 23.04.2008 року
позовні вимоги було задоволено
частково. Рішенням зобов*язано ОСОБА_2
не чинити перешкод ОСОБА_3 у
користуванні вказаним житловим
будинком в іншій частині позову було
відмовлено.

Через деякий час з*ясувалося, що
відповідачка ОСОБА_3 будинком не
користується, внаслідок чого його стан
погіршився, став виглядати як
безхазяйний. Тому, з 01.04.2010 року
позивачка знову стала проживати у
даному будинку, але між сторонами
знову стали виникати суперечки та
сварки стосовно користування цим
будинком, в результаті чого,
відповідачка умисно стала спричиняти
шкоду майну позивача.

В результаті чого позивач вважає,
що відповідачем їй була спричинена
матеріальна шкода, яка полягає у
слідуючому:

- пошкодженні дверей та замків до цих
дверей (їх заміна становить 2 159 грн.);

- тричі зруйнувано забор з
силікатної цегли, яку у кількості 180 шт.
відповідачка забрала собі - 360 грн. (акт
квартального комітету №38 від 05.08.2013
року);

- зруйнована стіна житлового
будинку АДРЕСА_1, на відновлення якої
був витрачений цемент на суму 210 грн.
(висновок ст. дільничого інспектора
міліції від 14.08.2013 року).

У позовній заяві позивач просила суд
стягнути з відповідача ОСОБА_3 3 379,88 грн.
у відшкодування матеріальної шкоди, 5 000
грн. у відшкодування моральної шкоди, 1
500 грн. за надання правової допомоги та
судові витрати у повернення.

Позивач та її представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
просили їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
позовну заяву не визнала, просила
відмовити у її задоволенні, при цьому
не заперечувала, що один раз розібрала
огорожу з силікатної цегли т. я. не
могла потрапити, до своєї власності.
Докази надані позивачем на носії
інформації, що містить візуальну
інформацію про обставини, що мають
значення для справи категорично
заперечила..

Заслухавши учасників цивільного
процесу, свідків, дослідивши матеріали
справи суд приходить до слідуючого.

Згідно ч.1.ст.1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними діями
чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно постанови про закриття
кримінального провадження від 18.07.2013 р.
(а.с.26), через малозначність дії ОСОБА_3
не становлять суспільної небезпеки,
т.я. відсутня істотна шкода, тому ознак
злочину передбаченого ч.1 ст.194 КК
України не вбачається

В судовому засіданні встановлено, що
позивачу ОСОБА_2, на підставі договору
дарування від 29.09.2000 року та рішення
Вознесенського міськрайонного суду
від 02.02.2007 року, належить 7/16 частин
житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.114), інші
частини вказаного житлового будинку
зареєстровані за ОСОБА_3
(відповідачкою) 1/8 частина, згідно
свідоцтва про право на спадщину,
посвідченого 03.06.2001 року Другою
Вознесенською державною нотаріальною
конторою та за ОСОБА_4 (братом сторін) 7/16
частин, на підставі договору дарування
від 29.09.2000 року та рішення
Вознесенського міськрайонного суду
від 02.02.2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Спадкоємцями
після його смерті є його діти ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 ( треті особи), які у спірному
будинку не проживають, мають свої
помешкання за іншими адресами, тому
позивач з їх дозволу користується їх
частинами будинку.

Рішенням Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 23.04.2008 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 про поділ
будинку у натурі та встановлення
порядку його користування згідно
часток співвласників у спільній
частковій власності - відмовлено, а
ОСОБА_2 зобов*язано не чинити перешкод
ОСОБА_3 у користуванні вказаним
будинком (а.с.16).

ОСОБА_3 не проживає в спірному будинку,
а позивач, не маючи іншого житла, з
01.04.2012 року стала проживати у ньому та
стала приводити його в охайний стан.

Однак, між сторонами стали виникати
конфлікти стосовно користування
будинком та земельною ділянкою, на
якій він розташований. За кожним разом
позивач зверталася до правоохоронних
органів, але отримувала постанови про
відмову в порушенні кримінальної
справи.

Тому, позивач встановила
відеореєстратор на будинок, за
допомогою якого була отримана
можливість бачити як відповідач
садовими ножицями наносить
пошкодження вхідних дверей, яке
знайшло своє підтвердження на
фотознімку №4 (а.с.43).

Виходячи, з вищевикладеного, суд
вважає, що оскільки з відеодиску
вбачається як відповідач садовими
ножицями наносить пошкодження вхідних
дверей вартістю - 1850 грн. та замка до
нього вартістю 159 грн., але не
відремонтувала їх, крім того
відповідач підтвердила в судовому
засіданні, що один раз розібрала
частину огорожі з силікатної цегли, яку
збудувала позивач, що складає 120 грн.(60
цеглин х 2грн.) і не відновила її, то
загальна сума шкоди завданої
неправомірними діями відповідача
майну позивача в сумі 2 129 грн., повинна
бути відшкодована відповідачем, як
особою, яка її завдала.

В силу ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини.

Оскільки позивачу, неправомірними
діями відповідача завдано моральну
шкоду, яка призвела до душевних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв*язків і з огляду на похилий вік та
стан здоров*я вимагає від неї
додаткових зусиль для організації
свого життя, то суд вважає, що позивачу
була спричинена моральна шкода, яка
підлягає частковому задоволенню у
розмірі 1 300 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 2
129 (дві тисячі сто двадцять дев*ять)
гривен у відшкодування матеріальної
шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 1
300 ( одна тисяча триста) гривен у
відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1 500
(одна тисяча п*ятсот) гривен у
повернення за правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави -
487 (чотириста вісімдесят сім) гривен 20
копійок судового збору (банк
одержувача: ГУ ДКУ в Миколаївській
області, код отримувача: 38037770, МФО: 826013,
р/р 0113, код платежу: 22030001).

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення.

СУДДЯ:
Л.В. ВОСТРІКОВА