Якимівський районний суд
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

2/330/34/2014

Справа № 330/2674/13-ц

"09" січня 2014 р. Якимівський районний суд
Запорізької області

в складі: головуючого - Бойчевої Н.В.

при секретарі - Колєдаєвої Л.І.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Якимівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в
інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про визнання договору дарування
недійсним та визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку,

В С Т А Н О
В И В :

Позивач звернувся до суду з
позовом про визнання договору
дарування недійсним та визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку,
мотивуючи тим, що йому на підставі
будівельного паспорту, виданого
Якимівським райвиконкомом 11.09.1991 року,
належав незакінчений будівництвом
житловий будинок по АДРЕСА_1, який
позивач розпочав будувати на
відведеній йому для цих цілей
земельній ділянці будинок для власних
потреб. Готовність об'єкту станом на
жовтень 2000 рік становила 53%. Батько
позивача - відповідач ОСОБА_3 частково
допомагав йому в будівництві будинку
коштами та працею, але угоди про
створення спільної власності між ними
не було. Відповідач проживав у АДРЕСА_2
та був забезпечений житлом і не
потребував іншого.

В 2000 році позивач розлучився зі
своєю дружиною ОСОБА_4 та стали
проживати окремо.

З огляду на таке становище в сім'ї
позивача, його батько ОСОБА_3 почав
психологічно тиснути на нього,
вимагаючи укладання договору
дарування будинку з ним, з метою не
допустити його поділу чи стягнення
грошової компенсації вартості його
частки дружиною позивача при
розірванні шлюбу, запевняючи, що через
відповідний проміжок часу поверне йому
будинок, шляхом укладення також
договору дарування. Позивач погодився,
так як не бажав поділу, але тоді вже
формально, але ще дружина ОСОБА_4 довго
відмовлялася надати письмову згоду на
укладання ним договору, направленого
на відчуження майна, що вважалося
спільною сумісною власності подружжя.

Однак шляхом умовлянь, обіцянок
та шантажу, він все ж добився від неї
письмової згоди на укладання позивачем
нотаріально посвідчуваного договору
дарування зазначеного будинку.

Тому 28.10.2000 року між сторонами був
укладений договір дарування
незакінченого будівництвом будинку
готовністю 53 % по АДРЕСА_1 та посвідчено
державним нотаріусом Якимівської
нотконтори Сірко І.С. реєстровий № 1384.

Однак і після цього позивач
добудовував будинок за власні кошти та
почав користуватися ним, не маючи
жодних претензій від батька.

Але так як формальним власником
будинку став батько позивача, право
власності на будинок було
зареєстровано за ним.

Також відповідачем була
приватизована земельна ділянка площею
0,0898 га, на якій розташований будинок, та
був виданий Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЗП
149531 від 16.12.2005 р. на ім'я відповідача
ОСОБА_3

Таким чином, укладаючи договір
дарування будинку, сторони не мали
наміру створити відповідні правові
наслідки, які обумовлюються цим
правочином, і позивач продовжував
будувати та користуватися будинком, а
відповідач ніяких претензій та вимог
щодо його права на будинок не мав.

Тобто сторони уклали фіктивний
договір.

Пройшов значний проміжок часу, за
який у ОСОБА_3 виникли серйозні
проблеми і він спочатку відмовлявся
укладати договір дарування позивачеві
будинку, не пояснюючи причин, а в даний
момент не може, хоча і не претендує на
будинок та земельну ділянку.

Згідно ст. 234 ЦК України фіктивним
є правочин, який вчинено без наміру
створення правових наслідків, які
обумовлюються цим правочином.

Фіктивний правочин визнається
судом недійсним.

Відповідно до ч.5 ст. 203 ЦК України
правочин має бути спрямований на
реальне настання наслідків, що
обумовлені ним.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину сторонами вимог, зокрема, яка
встановлена ч. 5 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України,
якщо недійсність правочину прямо не
вставлена законом..., такий правочин
може бути визначений судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. І ст. 216 ЦК
України, недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані згідно недійсністю.

В зв'язку з чим, позивач просить
суд визнати договір дарування будинку
по АДРЕСА_1, укладений 28.10.2000 року між
ним та відповідачем ОСОБА_3 який був
посвідчений державним нотаріусом
Якимівської нотаріальної контори
Сірко І.С., реєстровий № 1384, недійсним,
як фіктивним та визнати недійсним
(скасувати) державний акт на право
власності на земельну ділянку серія ЗП
№ 14953 від 16.12.2005 року, виданий на ім'я
ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник
позивача та позивач підтримали позовні
вимоги, просили суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надавши суду заяву в якій
підтвердив фіктивність укладення
договору дарування будинку по АДРЕСА_1,
укладений 28.10.2000 року, між ним та
позивачем та зазначив, що поверне дім
сину.

Розглянув матеріали справи, заслухав
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4,
які підтвердили, що саме позивачем
будувався будинок та договір дарування
будинку по АДРЕСА_1, було укладено з
метою не допустити його поділу чи
стягнення грошової компенсації
вартості його частки дружиною позивача
при розірванні шлюбу, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
в повному обсязі з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено,
що позивачеві на підставі будівельного
паспорту, виданого Якимівським
райвиконкомом 11.09.1991 року, належав
незакінчений будівництвом житловий
будинок по АДРЕСА_1, Запорізької
області, який позивач розпочав
будувати на відведеній йому для цих
цілей земельній ділянці будинок для
власних потреб.

Батько позивача - відповідач по
справі ОСОБА_3 частково допомагав йому
в будівництві будинку коштами та
працею, але угоди про створення
спільної власності між ними не було.

В 2000 році позивач розлучився зі
своєю дружиною ОСОБА_4 та стали
проживати окремо.

З огляду на таке становище в його
сім'ї, батько позивача ОСОБА_3 та
позивач уклали фіктивний договір
дарування зазначеного будинку, з метою
не допустити його поділу чи стягнення
грошової компенсації вартості його
частки дружиною позивача при
розірванні шлюбу.

Тому 28.10.2000 року між сторонами був
укладений договір дарування
незакінченого будівництвом будинку
готовністю 53 % по АДРЕСА_1 та посвідчено
державним нотаріусом Якимівської
нотаріальної контори Сірко І.С.
реєстровий № 1384.

Однак і після цього позивач
добудовував будинок за власні кошти та
почав користуватися ним, не маючи
жодних претензій від свого батька.

Але так як формальним власником
будинку став батько позивача, право
власності на будинок було
зареєстровано за ним.

Також відповідачем була
приватизована земельна ділянка площею
0,0898 га, на якій розташований будинок, та
був виданий Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЗП
149531 від 16.12.2005 р. на ім'я відповідача
ОСОБА_3

Таким чином, укладаючи договір
дарування будинку, сторони не мали
наміру створити відповідні правові
наслідки, які обумовлюються цим
правочином, і позивач продовжував
будувати та користуватися будинком, а
відповідач ніяких претензій та вимог
щодо його права на будинок не мав.

Тобто сторони уклали фіктивний
договір.

Згідно ст. 234 ЦК України фіктивним
є правочин, який вчинено без наміру
створення правових наслідків, які
обумовлюються цим правочином.

Фіктивний правочин визнається
судом недійсним.

Відповідно до ч.5 ст. 203 ЦК України
правочин має бути спрямований на
реальне настання наслідків, що
обумовлені ним.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину сторонами вимог, зокрема, яка
встановлена ч. 5 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України,
якщо недійсність правочину прямо не
вставлена законом..., такий правочин
може бути визначений судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. І ст. 216 ЦК
України, недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані згідно недійсністю.

Керуючись ст.ст. 208,209 ЦПК України, на
підставі ст. 203, 215, 216, 234 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 в
інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання договору дарування
недійсним та визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку - задовольнити в
повному обсязі.

Визнати договір дарування
будинку по АДРЕСА_1, укладений 28.10.2000
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений
державним нотаріусом Якимівської
нотаріальної контори, реєстровий № 1384,
- недійсним.

Визнати недійсним (скасувати)
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЗП № 149531 від
16.12.2005 року, виданий на ім'я ОСОБА_3.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Запорізької області через Якимівський
районний суд Запорізької області
протягом 10 днів з моменту проголошення
рішення.

Суддя -