У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О., Макарчука М.А., Писаної
Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання договору дарування
недійсним, за касаційною скаргою
ОСОБА_5, який діє через представника
ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду м.
Києва від 31 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що, укладаючи з відповідачем
договір дарування квартири
АДРЕСА_1, помилялася щодо обставин, які
мають істотне значення, оскільки
вважала його договором довічного
утримання. Позивач в силу свого віку та
стану здоров'я потребує стороннього
догляду і сподівалася на таку допомогу
зі сторони онука, який після укладення
спірного договору не піклується про
неї, виїхав з м. Києва та проживає в
АДРЕСА_2

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 30 серпня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
31 жовтня 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позов задоволено. Визнано
недійсним договір дарування, укладений
12 листопада 2010 року між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, посвідчений державним
нотаріусом Другої Київської
нотаріальної контори Костенко Л.Ю.

У касаційній скарзі представник
ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення апеляційного суду
скасувати і залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

У поданих до суду запереченнях на
касаційну скаргу представник ОСОБА_4
зазначає, що оскаржуване судове
рішення є законними та обґрунтованими,
у процесі розгляду справи апеляційним
судом не порушені норми матеріального
та процесуального права, а тому це
судове рішення необхідно залишити без
змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судами першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу
необхідно відхилити, а оскаржуване
судове рішення залишити без змін.

Доводи касаційної скарги представника
ОСОБА_5 не дають підстав для висновку
про порушення апеляційним судом норм
процесуального та матеріального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення позову, апеляційний
суд вірно виходив із того, що позивач
мала волевиявлення на укладення
договору довічного утримання і не
правильно сприйняла предмет та інші
істотні умови безоплатної передачі
квартири у власність відповідача, що є
для неї невигідною умовою.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Отже, оскаржуване рішення апеляційного
суду ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому його слід залишити без змін, а
касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє через
представника ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
31 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

А.О. Леванчук М.А. МакарчукТ.О. Писана