Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Ковалюка Я.Ю., Шишка А.І.

секретаря Капущак С.В.

з участю представника апелянта - ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Копанківської сільської ради, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_4 про скасування рішень сільської ради, з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Калуського міськрайонного суду від 03 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року позивач звернувся з позовом, щоб ухвалити рішення, яким скасувати рішення Копанківської сільської ради від 09 квітня 2010 року про заборону реконструкції і добудови балкону, загороджувати частину землі, де знаходиться спільна доріжка та криниця для всіх мешканців будинку, рішення Копанківської сільської ради від 10 грудня 2010 року про знесення самовільно збудованого паркану біля прибудинкової території житлового будинку в АДРЕСА_2 в місячний термін, рішення Копанківської сільської ради від 27 квітня 2012 року про розібрання паркану в частині проходу двох стін до будинку, обернути прохід до криниці, зняти ворота з двох сторін, обернути дашок до криниці на 180 градусів.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що є власником квартири АДРЕСА_1. Власники квартир мають окремі входи до своїх помешкань, а прибудинкова територія будинку умовно розділена між співвласниками квартир понад 20 років тому.

В період з 10 квітня 2010 по 01 липня 2010 року побудував паркан на наданій йому в постійне користування земельній ділянці з вільним доступом до спільної криниці та господарських споруд, які розташовані на прибудинковій території. Під час будівництва ніхто з сусідів не висловлював заперечень, однак після приїзду дружини сусіда ОСОБА_4 почалися непорозуміння з приводу встановленого паркану. В цей час дізнався про рішення сільської ради, які підроблені сільським головою, коли фактично депутатами виносились протилежні рішення про дозвіл йому на будівництво огорожі правомірно наданої земельної ділянки.

Вважає, що рішення ради, підроблені сільським головою, порушують його конституційні права на володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою. Матеріалами кримінального провадження та на підставі свідчень депутатів встановлено, що всі рішення, які були підписані головою сільської ради приймалися ним одноосібно, що є порушенням регламенту. Терміни на подання позовної заяви є такими, що підлягають поновленню, оскільки тільки у вересні-жовтні 2013 року в рамках кримінального провадження було виявлено факти підроблення рішень сільської ради та їх прийняття з порушенням конституційних норм та положень ЗУ «Про місцеве самоврядування».

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 03 червня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Апелянт у скарзі зазначає, що рішення ухвалене з грубим порушенням норм процесуального права, оскільки суд безпідставно прийшов до висновку про можливість прийняття його в заочному порядку, беручи до уваги неявку відповідача на останні судові засідання, суд вийшов за межі позовних вимог, залучаючи до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_2, ОСОБА_4

При ухваленні рішення судом не повністю було з'ясовано усі фактичні обставини справи, не взято до уваги наявні письмові докази. Суд, суб'єктивно оцінюючи подану апелянтом доказову базу на підтвердження позовних вимог вирішив в задоволенні позову відмовити через відсутність остаточного вироку суду по кримінальній справі та відсутності оригіналів деяких документів. Судом першої інстанції проігноровано факти, що жодне з рішень, які були підписані головою сільської ради не приймалися на пленарних засідання сільської ради. Суд повинен був з власної ініціативи витребувати для огляду матеріали кримінального провадження, щоб переконатися у достовірності поданих до позовної заяви документів.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, яка вимоги скарги підтримала, третьої особи, який вимоги скарги не визнав, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивачем не доведено факту прийняття оскаржуваних ним рішень Копанківської сільської ради з порушенням встановленого Законом «Про місцеве самоврядування» порядку і у зв'язку з цим порушено його право на користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають у чотирикімнатному будинку в АДРЕСА_1. У квітні 2011 року ОСОБА_3 встановив огорожу навколо частини прибудинкової земельної ділянки.

Рішенням Копанківської сільської ради від 01 серпня 2008 року надано ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність площею 0,01 га для добудови веранди в АДРЕСА_1, рішенням Копанківської сільської ради від 07 серпня 2009 року надано ОСОБА_3 земельну ділянку прибудинкової території у постійне користування за письмовим погодженням сусідів.

Рішенням Копанківської сільської ради від 09 квітня 2010 та від 10 грудня 2010 року заборонено ОСОБА_3 робити реконструкцію і добудову балкону, загороджувати частину землі, де знаходиться спільна доріжка та криниця для всіх мешканців будинку, зобов'язано його знести самовільно збудований паркан біля прибудинкової території житлового будинку в місячний термін. Рішенням Копанківської сільської ради від 27 квітня 2012 року зобов'язано ОСОБА_3 розібрати паркан в частині проходу двох сторін до будинку, обернути прохід до криниці, зняти ворота з двох сторін та обернути дашок до криниці на 180 градусів.

Позивачем не доведено жодним допустимим доказом, що оскаржувані рішення сільської ради є підробленими, тому у зв'язку з цим порушено його право на користування виділеною прибудинковою територією.

За змістом ч. 3 ст. , та ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт необґрунтовано вважає, що суд ухвалив заочне рішення та притягнув до участі у справі третіх осіб з порушенням встановленого процесуального порядку.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Представник відповідача у дане судове засідання без поважних причин не з'явився тричі, тому суд правомірно ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Згідно ч.2 ст. 35 ЦПК треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть бути залучені до участі в справі також за клопотанням сторін, інших осіб, які беруть участь у справі. Якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Треті особи, залучені судом до участі у справі ухвалою від 24 січня 2014 року на а.с. 24, де зазначено, що сторони не заперечують проти такого залучення.

При вирішенні заявлених ОСОБА_3 позовних вимог з викладом обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано оцінку доводам сторін.

Доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 03 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Я.Ю. Ковалюк

А.І. Шишко