АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1973/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Пархета А.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЄльцова В. О.
суддівКарпенко О. В. , Нерушак Л. В.
при секретаріПосипайко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором кредиту, прострочених відсотків за користування кредитом та пені. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно кредитного договору № 490041457 від 14 червня 2007 року ОСОБА_6 отримав кредит у позивача у сумі 22613,77 доларів США у тимчасове користування.

Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши відповідачу 22613,77 доларів США, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав і станом на 14 жовтня 2013 року має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 11065,35 доларів США, що за курсом НБУ на 14 жовтня 2013 року складає 88445,34 грн., за відсотками - 6224,16 доларів США / 49749,71 грн. Розмір неустойки - пеня становить 137198,45 доларів США 1096627.21 грн. Проте з огляду на принцип розумності та справедливості позивач зменшує суму нарахованої неустойки до 11%, тому розмір пені становить 120628,99 грн.

На виконання умов Договору відповідачу була направлена вимога про дострокове повернення кредиту у зв'язку з порушенням ним умов Договору, однак вимога не виконана, а тому позивач був вимушений звернутись з позовом до суду.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2014 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Альфа-Банк» просив рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом було встановлено, що згідно кредитного договору №490041457 від 14 червня 2007 року ОСОБА_6 отримав кредит у позивача в розмірі 22613,77 дол. США у тимчасове користування. Згідно умов договору відповідач зобов'язувався в порядку та на умовах, що визначені Договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1.

Позивач зобов'язання визначені умовами кредитним договором виконав, надавши відповідачу визначену суму, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що відповідач свої зобов'язання по кредиту належним чином не виконав, а тому станом на 14 жовтня 2013 року має прострочену заборгованість за кредитом - 11065,35 дол. США, що за курсом НБУ на 14 жовтня 2013 року складає - 88445,34 грн., за відсотками - 6224,16 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 49749,71 грн. станом на 14 жовтня 2013 року розмір неустойки становить: пеня - 137198,45 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 1096627,21 грн. Апелянт, з огляду на принцип розумності та користуючись своїми процесуальними правами, зменшив суму нарахованої неустойки на 11%. Тому розмір пені становить 120628,99 грн.

Судом першої інстанції було встановлено, що 18 липня 2008 року суддею Шевченківського районного суду м. Києва на підставі заяви позивача було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_6 за договором кредиту № 490041457 від 14 червня 2007 року заборгованість за кредитом у сумі 107743,93 грн.

Між позивачем і відповідачем 04 березня 2009 року було укладено договір доручення, відповідно до якого представник банку зобов'язався за дорученням ОСОБА_6 заключити від його імені угоду щодо продажу автомобіля Toyota Auris д.р.н. НОМЕР_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

З листа від 25 грудня 2013 року №106120-23.1-б/б (а.с.65) надісланого ПАТ «Альфа-Банк» ОСОБА_6 вбачається, що 16 квітня 2009 року було реалізовано автомобіль Toyota Auris д.р.н. НОМЕР_1 за 93787,20 грн. (за курсом аукціону НБУ становило 12000 дол. США). Виручені кошти було зараховано на погашення заборгованості за кредитним договором №490041457, а саме: кошти в сумі 2285,38 дол. США були зараховані на сплату процентів за кредитним договором, кошти в сумі 9714,62 дол. США було зараховано на погашення кредиту за кредитним договором. Проте, вирученої суми було недостатньо для закриття Кредитного договору. Після реалізації автомобіля на рахунок НОМЕР_2 кошти не надходили, відповідно до умов кредитного договору, була нарахована пеня у розмірі 1% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Станом на 23 грудня 2013 року за кредитним договором №490041457 існує заборгованість.

У свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що згідно судового наказу Шевченківського районного суду м. Києва (а.с.41) з відповідача на користь позивача 18.08.2008 року було стягнуто суму за заборгованості у розмірі: за кредитом - 100772 грн. 46 коп., по відсотках - 2017 грн. 11 коп., по пені - 4403 грн. 40 коп.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитом (а.с.15-16), наданого до суду першої інстанції позивачем, розмір заборгованості по кредитному договору здійснено станом з моменту видачі кредиту - 14.06.2007 року і до 14.10.2013 року.

З наведеного розрахунку не вбачається відомостей про врахування, чи неврахування заборгованості щодо стягнених сум згідно судового наказу Шевченківського районного суду м. Києва від 18.08.2008 року, а сам розмір заборгованості відповідачем ОСОБА_6 згідно заявленого до нього позову заперечується.

З метою усунення наведених вище суперечностей, колегією суддів неодноразово переносився апеляційних розгляд, а саме справа призначалась на 16 год. 45 хв. 30.07.2014 року, 11 год. 30 хв. 07.10.2014 року, 11 год. 30 хв. 24.10.2014 року, 09 год. 30 хв. 07.11.2014 року, 11 год. 21.11.2014 року, проте представник позивача до апеляційного суду не з'явився і відповідні пояснення апеляційному суду не надавались.

Частиною 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Оскільки, позивачем не було надано доказів які б підтвердили наявність заборгованості відповідача перед позивачем відповідно до укладеного кредитного договору, та з урахуванням відсутності даних щодо подвійності включення чи не включення сум заборгованості з урахуванням наведеного вище судового наказу, місцевий суд прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк».

Інші доводи апеляційної скарги також ретельно перевірені судом апеляційної інстанції і є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції і не містять підстав для скасування чи зміни правильного рішення.

Таким чином, вірно встановивши факти і відповідно їм правовідносини, постановивши рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права на підставі наявних та наданих сторонами належних та допустимих доказів, суд першої інстанції ухвалив правильне та справедливе рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :