Справа № 127/3864/14-ц
Провадження 2/127/2304/14
УХВАЛА

Іменем
України

28 лютого 2014 року
м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду
Вінницької області Луценко Л.В.,
розглянувши заяву публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» про забезпечення
позову, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось
до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» у поданій
до суду заяві просить в порядку
забезпечення позову винести ухвалу,
якою накласти арешт на грошові кошти,
рухоме та нерухоме майно, яке належить
відповідачці ОСОБА_1; направити до
Дніпропетровської філії державного
підприємства «Інформаційний центр»
Міністерства Юстиції України заяви про
реєстрацію обтяжень на все рухоме та
нерухоме майно, що належить
відповідачці ОСОБА_1; обмежити
відповідачку ОСОБА_1 у праві виїзду за
межі України до виконання своїх
зобов'язань, стверджуючи, що якщо дані
заходи не будуть застосовані, то це
може утруднити або зробити не можливим
виконання рішення суду, в результаті
чого порушені права позивача не будуть
належним чином захищені судом.

Вважаю, що заява позивача є такою, що
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити передбачені цим
Кодексом види забезпечення позову.

Одним із видів забезпечення позову
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України є
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб.

Так, невжиття заходів забезпечення
позову в частині накладення арешту на
грошові кошти, рухоме та нерухоме
майно, яке належить відповідачці може
утруднити або зробити неможливим у
разі задоволення позову виконання
рішення суду.

Разом з тим, згідно ч.3 ст.152 ЦПК України
види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами. Співмірність, зокрема,
полягає в тому, щоб засіб забезпечення
відповідав предмету позову за
вартістю.

А тому, з огляду на вищевикладене та
враховуючи предмет, підстави, ціну
позову, тривалість прострочення
виконання зобов'язання, а також
відсутність відомостей про майно, яке
належить відповідачці на праві
приватної власності, суд вважає за
можливе заяву про забезпечення позову
в частині накладення арешту на грошові
кошти, рухоме та нерухоме майно, яке
належить відповідачці, задовольнити
частково, шляхом накладення арешту на
усе рухоме та нерухоме майно, грошові
кошти, що належать відповідачці ОСОБА_1,
в межах суми стягнення, а саме 415 119,17
грн.

Що стосується заяви про забезпечення
позову в частині обмеження
відповідачки ОСОБА_1 у праві виїзду за
межі України до виконання своїх
зобов'язань, то вважаю, що в цій частині
заявлені вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Так, перелік видів забезпечення позову
визначений у ст.152 ЦПК України. Серед
видів такого забезпечення у ст.152 ЦПК
України не передбачено вжиття судом
тимчасового обмеження особи у праві
виїзду за межі України.

Тому, враховуючи, що в цивільному
процесі відсутня правова норма, яка б
надавала суду повноваження в порядку,
передбаченому статтями 151-153 ЦПК
України, застосовувати такий вид
забезпечення позову, як тимчасове
обмеження у виїзді за межі України,
слід дійти висновку, що суд не може
застосовувати зазначений спосіб
забезпечення позову на стадії розгляду
цивільної справи про стягнення
заборгованості та виконання інших
зобов'язань, оскільки це порушує норми
ЦПК України та свідчить про вихід суду
за межі своїх процесуальних
повноважень, порушення принципу
верховенства права, проголошеного
Конституцією України, та вимог ст.6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод щодо вирішення
справи судом, встановленим законом.

Окрім того, відповідно до ст.153 ЦПК
України, про вжиття заходів
забезпечення позову суд постановляє
ухвалу, яка є виконавчим документом, та
підлягає виконанню органами Державної
виконавчої служби, а, отже, до
компетенції суду не входить
направлення до Дніпропетровської
філії державного підприємства
«Інформаційний центр» Міністерства
Юстиції України заяви про реєстрацію
обтяжень на все рухоме та нерухоме
майно, що належить відповідачці ОСОБА_1,
що з огляду на вищевикладене, свідчить
про відмову в частині задоволення
даної вимоги.

Керуючись ст.ст.151-153, 210 ЦПК України, суд,
-

У Х В А Л И В:

Заяву публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» про забезпечення позову -
задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти, рухоме
та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, зареєстрованій за адресою:
АДРЕСА_1, шляхом заборони будь-яким
особам укладати угоди стосовно цього
майна, проводити його реєстрацію,
перереєстрацію, здійснювати його
відчуження в межах суми стягнення, а
саме 415 119 (чотириста п'ятнадцять тисяч
сто дев'ятнадцять) грн. 17 коп.

В іншій частині задоволення заяви -
відмовити.

Копію ухвали для негайного виконання
направити Вишенського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції (вул. Грушевського, 17, м.
Вінниця).

Копію ухвали для відома направити
сторонам у справі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали.
Якщо ухвалу було постановлено у
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення
позову не зупиняє її виконання, а також
не перешкоджає подальшому розгляду
справи.

Суддя: