Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/1136/14
Головуючий у 1 інстанції : Мінасов
Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

26 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі
представника ОСОБА_3

на ухвалу Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 22 січня 2014 року

у справі за заявою ОСОБА_4 про
скасування заходів забезпечення
позову

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи: ТОВ «Бест-Корт»,
приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання договору
недійсним,

В С Т А Н О В
И Л А:

У липні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті
особи: ТОВ «Бест-Корт», приватний
нотаріус Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_7
про визнання недійсним договору
дарування нерухомого майна від 14.06.2007
року та застосування реституції.

Ухвалою Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 17 липня 2007 року вжито
заходи забезпечення позову.

Накладено арешт на
адміністративно-побутовий корпус (літ.
Я-2), загальною площею 234,2 кв.м.,
розташований за адресою: АДРЕСА_1
власником якого є ОСОБА_4, а також
оголошено заборону на його відчуження
(а.с.2 том1).

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 23 вересня 2010 року позов
задоволено. Визнано договір дарування
нерухомого майна, укладеного між
ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений 14.06.2007
року приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_6, та зареєстрований в
реєстрі за №1381 недійсним. Застосовано
реституцію, повернуто сторони договору
дарування нерухомого майна у
первісний стан: повернуто ТОВ
«Бест-Корт» адміністративно-побутовий
корпус (літ. Я-2), паркани №№5,6,7, фонтан
№8, критий корт №9, підпірну стінку №10,
замощення І, ІІ, розташовані за адресою:
АДРЕСА_1 власником якого є ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 13 січня 2011 року
рішення Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 23 вересня 2010 року
змінено, скасовано в частині
застосування реституції шляхом
передачі нерухомого майна, а саме:
адміністративно-побутового корпусу
(літ. Я-2) розташований за адресою:
АДРЕСА_1 ТОВ «Бест-Корт».

В частині визнання недійсним договору
дарування вказаного нерухомого майна
рішення суду першої інстанції залишене
без змін.

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з заявою про скасування заходів
забезпечення позову. В заяві просив суд
скасувати арешт на
адміністративно-побутовий корпус
(літ.Я-2), загальною площею 234,2кв.м,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 а
також скасувати заборону відчуження
цього нерухомого майна.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 22 січня 2014 року заяву
задоволено у зв'язку з відсутністю
передбачених законом підстав для
забезпечення позову у справі, спір у
якій вирішений понад три роки тому і
рішення в якій не потребує примусового
виконання.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою,
ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи, просить ухвалу
скасувати. У задоволені заяви про
скасування заходів забезпечення
позову відмовити.

В судове засідання апеляційного суду
позивач ОСОБА_2, який є апелянтом та
його представник ОСОБА_3, в особі якого
подано апеляційну скаргу, не з'явилися.

Вручення судової повістки про виклик в
дане судове засідання та належне і
своєчасне їх повідомлення про час та
місце судового засідання
підтверджується наявним у справі
рекомендованим поштовим повідомленням
про вручення судової повістки
представнику апелянта ОСОБА_3

Судова колегія виходить з того, що
апелянт також є належно повідомленим
про час і місце судового засідання у
відповідності до ч. 5 ст. 76 ЦПК України,
яка передбачає, що вручення повістки
представникові особи, яка бере участь у
справі, вважається врученням повістки
і цій особі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача ОСОБА_4,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Згідно п.1 ч.2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України за наслідками розгляду скарги
на ухвалу суду першої інстанції
апеляційний суд має право постановити
ухвалу про відхилення апеляційної
скарги і залишення ухвали без змін,
якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржена ухвала відповідає нормам
процесуального права, які регулюють
питання забезпечення позову та
скасування заходів забезпечення
позову.

Забезпечення позову - це сукупність
процесуальних дій, які гарантують
виконання рішення суду в разі
задоволення позовних вимог (преамбула
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» від 22 грудня 2006
року № 9»).

Відповідно до частин 1, 3 статті 151 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити,
передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

За ухваленим у даній справі судовим
рішенням про визнання недійсним
договору дарування вказаного
нерухомого майна у порядку ст. 368 ЦПК
України виконавчий лист не видавався,
що підтверджується матеріалами справи.

Визначений ст. 22 Закону України «Про
виконавче провадження» строк
виконання сплив.

Згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи
забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає справу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
незгоди апелянта зі скасуванням
заходів забезпечення позову, оскільки
він вважає, що суд не мав такого права,
що між ним та відповідачем залишилися
невирішені спірні питання, а ОСОБА_4 не
є власником вказаного майна.

Доводи апеляційної скарги спростовані
під час апеляційного розгляду справи.

Право суду першої інстанції
скасовувати вжиті ним заходи
забезпечення позову передбачене ст. 154
ЦПК України.

Наявність інших спорів між сторонами
справи або іншими особами не є
підставою для застосування заходів
забезпечення позову у справі, спір в
якій вирішений декілька років тому.

Відсутність у відповідача права
власності на арештоване майно, як
вказує апелянт, виключає можливість
збереження заходів забезпечення
позову, оскільки це суперечить п. 1 ч. 1
ст. 152 ЦПК України. Згідно цієї норми
процесуального права позов
забезпечується арештом майна, що
належить відповідачу.

Доводи апелянта не є підставою для
скасування оскарженої ухвали, виходячи
також із наступного.

За роз'ясненнями п. 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
заходи забезпечення позову мають
тимчасовий характер і діють до
виконання рішення суду, яким
закінчується розгляд справи по суті.
Зважаючи на це, суд при задоволенні
позову не вправі скасовувати вжиті
заходи до виконання рішення або зміни
способу його виконання, за винятком
випадків, коли потреба в забезпеченні
позову з тих чи інших причин відпала
або змінились обставини, що зумовили
його застосування.

Як вказано вище, у цій справі ухвалене
рішення про визнання недійсним
договору дарування зазначеного
нерухомого майна. Виконавчий лист не
видавався, що підтверджується
матеріалами справи. Визначений ст. 22
Закону України «Про виконавче
провадження» строк виконання сплив.

Таким чином, відсутня необхідність
забезпечення позову, як сукупності
процесуальних дій, що гарантують
виконання рішення суду. Обставини, які
зумовили застосування заходів
забезпечення позову на цей час не
існують.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
ухвала суду першої інстанції
постановлена з додержанням вимог
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги її не спростовують.

Немає передбачених законом підстав для
скасування ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі
представника ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 22 січня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню у касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: