Ухвала

іменем україни

2 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Лесько А.О.,
Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» до ОСОБА_4, треті
особи: державне підприємство «Центр
державного земельного кадастру»,
відділ Держземагенства у
Богодухівському районі Харківської
області, Богодухівська районна
державна адміністрація Харківської
області, про визнання недійсним
державного акту про право власності на
земельну ділянку за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Укргазвидобування» на рішення
Богодухівського районного суду
Харківської області від 2 квітня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 5 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Укргазвидобування» (далі -
ПАТ «Укргазвидобування») звернулося до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що з 1999 року воно користується
земельною ділянкою, яка знаходиться на
території Хрущово-Микитівської
сільської ради Богодухівського району
Харківської області та на якій
розташована установка комплексної
підготовки газу Скворцівського
нафтоконденсатного родовища філії
газопромислове управління
«Шебелінкагазвидодобування»
ПАТ «Укргазвидобування».
15 серпня 2006 року було погоджено та
проведено закріплення зовнішніх меж
дев'яти земельних ділянок для
подальшого укладення товариством
договору оренди. 1 грудня 2011 року на
підставі розпорядження Харківської
обласної державної адміністрації від 30
вересня 2009 року № 534
товариством укладено договір оренди
вказаної земельної ділянки з
Богодухівською районною державною
адміністрацією Харківської області. У
ході проведення робіт по встановлення
(відновленню) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та прикріплення
їх межовими знаками для ОСОБА_5 і
ОСОБА_4, які є спадкоємцями ОСОБА_6,
встановлено факт порушення меж
земельних ділянок на місцевості.
Позивач зазначав, що в цей же час йому
стало відомо, що 24 грудня 2002 року ОСОБА_6
було видано державний акт на право
власності на земельну ділянку.
Оскільки частина спірної земельної
ділянки, яка знаходилась у
користуванні товариства, перейшла до
осіб незаконно, позивач просив визнати
державний акт про право власності
ОСОБА_4 на земельну ділянку,
розташовану на території
Хрущово-Микитівської сільської ради
Богодухівського району Харківської
області, отриманий ним 27 жовтня 2010 року
в порядку спадкування, та скасувати
державну реєстрацію права власності
ОСОБА_4 на цю земельну ділянку.

Рішенням Богодухівського районного
суду Харківської області від 2 квітня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 5 червня 2014 року, у задоволенні
позову ПАТ «Укргазвидобування»
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ
«Укргазвидобування», посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права й порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позов у повному
обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
на підставі доказів, поданих сторонами,
які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що підстав,
передбачених законодавством України,
для визнання недійсним державного акту
про право власності на земельну
ділянку на ім'я відповідача немає;
позивач своїх позовних вимог не довів,
що є його процесуальним обов'язком (ст.
ст. 10, 60 ЦПК України).

Крім того, суди вірно виходили з того,
що відповідач отримав оспорений
державний акт у порядку спадкування
від ОСОБА_6, якому державний акт видано
24 грудня 2002 року на підставі
розпорядження Богодухівської районної
державної адміністрації Харківської
області від 12 грудня 2002 року.

Також рішенням апеляційного суду
Харківської області від 11 березня
2014 року ПАТ «Укргазвидобування»
було відмовлено у позові до
ОСОБА_5 про визнання державного акта на
право власності на земельну ділянку
недійсним і обставини, встановлені цим
рішенням суду, є преюдиційними.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» відхилити.

Рішення Богодухівського районного
суду Харківської області від 2 квітня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 5 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник