Справа № 459/2420/13
Головуючий у 1 інстанції: Грабовський
Провадження № 22-ц/783/848/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук
Категорія справи: 32
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючої - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П., Ніткевича А.В.

при секретарі Данилик І.І.,

з участю з участю представників ОСОБА_2,
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Львові цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_4 і
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
на рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 05
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті
Червонограді Львівської області,
Державного підприємства "Львіввугілля"
про відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров"я при
виконанні трудових обов"язків
внаслідок професійних захворювань,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2013 року позивач
звернувся в суд із позовом, в якому
просить стягнути з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
на його користь 15 000 грн. відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків внаслідок
професійного захворювання; стягнути з
ДП «Львіввугілля» на його користь 15 000
грн. відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків
внаслідок професійного захворювання. В
обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що 23.11.1981 року
прийнятий підземним електрослюсарем IV
розряду на шахту ім. « 50 річчя СРСР».
10.12.1983 року направлений на курси
прохідників. 21.02.1984 року переведений на
посаду підземного прохідника V розряду.
08.06.2000 року звільнений з роботи за
власним бажанням. 17.02.2003 року прийнятий
учнем прохідника на ДВАТ шахта
«Червоноградська». 13.03.2003 року
переведений на посаду прохідника
підземного V розряду. 08.11.2004 року
звільнений з роботи у зв'язку з
невідповідністю виконуваній роботі
внаслідок стану здоров'я. Крім того, за
час роботи на шахті 29.03.1995 року
внаслідок падіння породи позивачу було
травмовано ліве коліно і гомілка. У
зв'язку з тривалою роботою в особливо
шкідливих та тяжких умовах праці в
нього погіршився стан здоров'я,
внаслідок чого неодноразово був
змушений звертатися за медичною
допомогою. Довідкою МСЕК від 21.04.2005
року позивачу вперше та безтерміново
встановлено 25% втрати професійної
працездатності. Відповідно до довідки
МСЕК від 04.01.2006 року останньому
встановлено безтерміново 50% втрати
професійної працездатності. Довідкою
МСЕК від 04.01.2006 року позивачу
безтерміново встановлено III групу
інвалідності.

Рішенням Червоноградського
міського суду Львівської області від 05
листопада 2013 року позов ОСОБА_4
задоволено частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області на користь ОСОБА_4
5000 (п'ять тисяч),00 грн. на відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків внаслідок
професійного захворювання.

Стягнуто з Державного
підприємства «Львіввугілля» на
користь ОСОБА_4 4000 (чотири тисячі),00 грн.
на відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків
внаслідок професійного захворювання.

У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному
порядку оскаржили ОСОБА_4 і Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді.

ОСОБА_4 в своїй апеляційній скарзі
просить рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від
05.11.2013 року змінити в частині стягнення
з виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Червонограді
Львівської області в його користь 5 000
(п'ять тисяч) гривень 00 копійок та з ДП
"Львіввугілля" 4 000 (чотири тисячі
гривень) на відшкодування моральної
шкоди, спричиненої ушкодженням
здоров'я при виконанні трудових
обов'язків, внаслідок професійного
захворювання, стягнувши з виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області в його користь 15 000
(п'ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок та
з ДП "Львіввугілля" 15 000 (п'ятнадцять
тисяч) гривень на відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків, внаслідок
професійного захворювання. Апелянт
вважає, що суд правильно прийшов до
висновку про обов'язковість
відшкодування моральної шкоди
спричиненої внаслідок професійного
захворювання, про те він не згідний з
розміром моральної шкоди, яка
присуджена судом.

Також вважає, що розмір моральної шкоди
визначений судом без урахування
роз'яснень п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року,
з подальшими змінами, "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди",
відповідно до якого, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.

В апеляційній скарзі Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Червонограді
Львівської області просить рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 05 листопада 2013
року скасувати в частині стягнення з
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в м. Червонограді
Львівської області на користь ОСОБА_4
5000 грн. моральної шкоди та в частині
позовних вимог ОСОБА_4 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Червонограді
Львівської області відмовити повністю.
Апелянт вважає рішення суду було
прийнято в частині позовних вимог до
відділення виконавчої дирекції Фонду в
м. Червонограді з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Судом не враховано, що пунктом 27 статті
77 Закону України від 20 грудня 2005 року
"Про Державний бюджет України на 2006 рік"
та пунктом 22 ст. 71 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік"
зупинено дію положень Закону України
"Про загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", які
передбачали відшкодування моральної
шкоди Фондом соціального страхування
від нещасних випадків. Законом України
від 23 лютого 2007 року "Про внесення змін
до Закону України "Про
загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
виключено право потерпілого на
відшкодування моральної шкоди Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, оскільки Фонд не є
винною особою у заподіянні потерпілому
ушкодження здоров"я. Не вз»ято до уваги,
що п. 1 «е» ст. 21, ч. 3 ст. 28 Закону, яким
встановлено, що у разі настання
страхового випадку фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов»язаний у встановленому
законодавством порядку відшкодувати
грошову суму за моральну шкоду за
наявності факту заподіяння моральної
шкоди потерпілому у вигляді страхової
виплати. Суд не врахував, що згідно
п.3 ст.34 Закону передбачено, що
моральна шкода заподіяна умовами
виробництва, яка не спричинила втрати
потерпілим професійної
працездатності відшкодовується фондом
соціального страхування від нещасних
випадків за заявою потерпілого з
викладом характеру заподіяної
моральної (немайнової) шкоди та за
поданням відповідного висновку
медичних органів. При встановленні
стійкої втрати професійної
працездатності жодних медичних
документів, які б підтверджували факт
спричинення моральної шкоди позивачем
не було подано як і не було звернення
позивача про встановлення факту
спричинення моральної шкоди.
Відповідно висновок про факт
спричинення моральної шкоди позивачу
не видавався.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
та законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційних скарг та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги ОСОБА_4 і
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
до задоволення не підлягають із
наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.153 КЗпП України
на всіх підприємствах, в установах,
організаціях створюються безпечні і
нешкідливі умови праці. Забезпечення
безпечних і нешкідливих умов праці
покладається на власника або
уповноважений ним орган.

Згідно із ст.173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України визначено, що
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливостей їх реалізації, ступеня
вини особи, яка завдала моральної
шкоди, якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Встановлено, що ОСОБА_4 звернувся з
позовом до відповідачів про
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров"я при
виконанні трудових обов"язків
внаслідок професійних захворювань.

Судом встановлено, що згідно з довідкою
МСЕК серії ЛВА-2 № 009114 від 21.04.2005 року
позивачу встановлено безтерміново 25%
втрати професійної працездатності у
зв"язку з профзахворюванням.
Відповідно до довідки МСЕК серії ЛВА-2
№ 009526 від 04.01.2006 року останньому
безтерміново встановлено 50% втрати
професійної працездатності . Довідкою
МСЕК серії ЛВА-1 №255581 від 04.01.2006 року
позивачу безтерміново встановлено 3
групу інвалідності.

Встановлено, що ушкодження здоров'я,
заподіяні потерпілому під час
виконання трудових обов'язків,
незалежно від ступеня втрати
професійної працездатності,
спричиняють йому моральні та фізичні
страждання.

Постановою Пленуму Верховного суду
України від 31.03.1995 року №4 "Про судову
практику по справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди"
роз'яснено, що розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних, тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення,
тощо) та з урахуванням інших обставин.

Рішенням Конституційного Суду України
від 27 січня 2004 року регламентовано, що
громадяни, яким встановлена стійка
втрата професійної працездатності,
мають право на стягнення на їх користь
моральної шкоди. Відповідно до п.4.1
цього ж рішення ушкодження здоров'я,
заподіяне потерпілому під час
виконання трудових обов'язків,
незалежно від ступеня втрати
професійної працездатності,
заподіюють йому моральні та фізичні
страждання. У випадку каліцтва
потерпілий втрачає працездатність і
переносить значно більшу моральну
шкоду, чим працівник, що не втрачає
професійної працездатності.

З врахуванням вказаних доказів, суд
прийшов до вірного висновку, що знайшли
підтвердження обставини заподіяння
позивачеві моральної шкоди, яка
обумовлена моральним та фізичним
стражданням з приводу ушкодження
здоров'я, погіршення життєвих умов, так
що ступінь втрати професійної
працездатності позивача становить 50%,
яка встановлено йому безтерміново,
він не має можливості повноцінно
працювати та для організації свого
життя йому доводиться докладати
додаткові зусилля.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_4 суд першої
інстанції прийшов до обгрунтованого
висновку, що сума компенсації
спричиненої позивачеві моральної
шкоди, що підлягає стягненню з Фонду,
складає 5000,00грн., а щодо вимоги про
стягнення 15000,00 грн. суд вважав такими,
що належним чином немотивовані, є
завищені і не відповідають тяжкості та
характеру завданої позивачеві шкоди.

Колегія суддів вважає, що районний суд
прийшов до вірного висновку про
те, що шкоду здоров'ю позивача було
завдано в результаті його роботи в
шкідливих умовах праці він втратив 50%
професійної працездатності, є
інвалідом третьої групи, що призвело до
втрати ним нормальних життєвих
зв'язків та вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, чим йому заподіяно
моральну шкоду.

При цьому, апеляційним судом
враховується той факт, що апелянт -
відповідач у справі не заявляв
клопотання про призначення по справі
відповідної експертизи на предмет
визначення підстав та/або розміру
заподіяної позивачу моральної шкоди.
Відсутність у матеріалах справи
висновку МСЕК з цього питання не
спростовує правильних висновків суду.

Доводи апеляційної скарги його
висновків суду не спростовують, а тому
підстав для її задоволення немає.

Також не знайшли свого
підтвердження і посилання апелянта
ОСОБА_4 на те, що суд при визначенні
розміру заподіяної йому моральної
шкоди не врахував, що внаслідок
отриманого професійного захворювання
та трудового каліцтва він втратив
здоров»я.

Виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, а також
з врахуванням конституційної
значимості здоров'я, як
невідчужуваного і нерушимого блага, що
належить людині від її народження й
охороняється державою, положень ст.23 ЦК
України, роз'яснень Постанови Пленуму
Верховного суду України від 31.03.1995 року
№4 (з наступними змінами) "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" висновки
суду щодо розміру відшкодування
моральної шкоди в повній мірі
відповідають обставинам справи, є
обґрунтованими, а тому, на думку
судової колегії, є правильними.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.2 ст.307, ч.1
ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325
ЦПК України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_4 і Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді -
відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 05
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
О.Я. Мельничук

Судді:
Н.П. Крайник

А.В. Ніткевич