Справа № 424/3737/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2014
Ровеньківський міський суд Луганської
області у складі:

головуючого судді
Шумченко Л.В.,

при секретарі
Запорожцевій С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Ровеньки
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства
«Ровенькиантрацит» про стягнення
моральної шкоди внаслідок отримання
трудового каліцтва на виробництві, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вимогами про стягнення з відповідача
ДП «Ровенькиантрацит» моральної шкоди
у розмірі 10 000 грн. Мотивує позов тим, що
працював у відповідача з травня 2005
року. Під час виконання трудових
обов'язків 21.12.2007 року з ним стався
нещасний випадок, в результаті чого
тривалий час лікувався. Згідно довідки
МСЕК від 17.04.2008 року, йому встановлено 10%
втрати професійної працездатності у
зв'язку з виробничою травмою. Внаслідок
вимушеного тривалого лікування від
завданого каліцтва, перенесених
страждань, позивачу завдано моральної
шкоди.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов підтримав, надавши аналогічні
пояснення в обґрунтування позовних
вимог.

Представник відповідача
Державного підприємства
«Ровенькиантрацит» Чуркін Д.С. в
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечував, просив відмовити у
зв'язку з пропуском позивачем
тримісячного строку позовної давності.

Суд, вислухавши позивача, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, оцінивши докази у сукупності,
приходить до наступних висновків.

З 12.05.2005 року ОСОБА_1 працював у ВП
«Шахта ім. В.В.Вахрущева» ДП
«Ровенькиантрацит», що
підтверджується копією трудової
книжки (а.с. 5-8).

21.12.2007 року на зазначеному підприємстві
стався нещасний випадок, в результаті
чого працівник шахти ОСОБА_1 отримав
травму - відкритий перелом нігтьової
фаланги 4-го пальцю лівої кісті,
розмноження м'яких тканин. Комісією
підприємства після проведення
спеціального розслідування 24.12.2007 року
було складено акт № 48 про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом (а.с.
9-12).

В подальшому, з 22.12.2007 по 09.02.2008 року
позивач перебував на лікарняному.
Протягом зазначеного періоду було
проведено два оперативних втручання,
внаслідок чого ОСОБА_1 проведено
ампутацію травмованого пальця.
Зазначені обставини підтверджуються
листками непрацездатності та випискою
із медичної карти хворого (а.с. 15-18).

З 07.04.2008 року за результатами огляду
МСЕК позивачу встановлено 10% втрати
професійної працездатності у зв'язку з
виробничою травмою (виписка з акту
огляду МСЕК № 027560 від 17.04.2008 р., а.с. 25).

У відповідності до виписки з протоколу
№ 8 від 27.12.2007 року засідання комісії з
питань охорони праці ВП «Шахта ім.
В.В.Вахрущева» ДП «Ровенькиантрацит»
(а.с. 38), ступінь вини потерпілого ОСОБА_1
в нещасному випадку, що стався 21.12.2007
року, становить 5%.

У відповідності до ч. 1,2 ст. 23 ЦК України
особа має право на відкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім»ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Статтею 237-1 КЗпП України визначено, що
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Враховуючи всі зазначені обставини,
суд приходить до висновку, що позивач
як потерпілий від нещасного випадку на
виробництві, має право на
відшкодування йому завданої моральної
шкоди.

Суд не може прийняти до уваги посилання
представника відповідача про пропуск
позивачем строку позовної давності,
оскільки ст. 268 ЦК України передбачено,
що позовна давність не застосовується
до вимог про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю.

Разом з тим, визначаючи розмір
стягнення за завдану моральну шкоду,
слід звернути увагу на наступне.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини, крім
випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає,
що моральна шкода відшкодовується
грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

У відповідності до роз'яснень п. 9
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою
чи за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Враховуючи те, що позивач у судовому
засіданні не обґрунтував розмір
заподіяної йому моральної шкоди - 10 000
грн., беручи до уваги характер
отриманого ним ушкодження, виходячи із
засад розумності, виваженості та
справедливості, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково у розмірі 3000 грн.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. 237-1 КЗпП України, ст.ст.
23,1167 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,88, 212-215 ЦПК
України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Ровенькиантрацит» про
стягнення моральної шкоди внаслідок
отримання професійного захворювання
на виробництві задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
«Ровенькиантрацит» на користь ОСОБА_1
3000 (три тисячі) гривень в рахунок
відшкодування моральної шкоди
внаслідок отримання трудового
каліцтва на виробництві.

В іншій частині позовних вимог
відмовити у зв'язку з
необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Луганської області
через Ровеньківський міський суд
протягом десяти днів зі дня його
проголошення, а особами, які не були
присутніми при його оголошенні - у той
же строк з моменту отримання його
копії.

Суддя
Л.В. Шумченко