інстанції: Пушкарчук В.П. Провадження №
22-ц/773/404/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Русинчука М.М., Осіпука В.В.,

при секретарі - Лимар Р.С.,

з участю представника ТОВ "Лекос", ТОВ
"Магік" - Рикуна А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за апеляційною скаргою
представника особи, яка не брала участі
у справі Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лекос" - Рекуна А.І. та
апеляційною скаргою представника
особи, яка не брала участі у справі
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Магік" - Савчука О.К.
на ухвалу Луцького міськрайонного суду
від 02 жовтня 2013 року про забезпечення
позову,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3
про стягнення боргу за борговою
розпискою.

27 вересня 2013 року позивач подала заяву
про забезпечення позову, в якій просила
накласти арешт на 25% майна ТОВ «Лекос»
за юридичною адресою м. Київ,
вул.Пожарського,2, що належить ОСОБА_3 та
на 50% майна ТОВ «Магік», за юридичною
адресою м. Київ, Дарницький бульвар,5,
що належить ОСОБА_3, де б воно не
знаходилося та в чому б воно не
виражалося; зобов'язати реєстраційну
службу накласти арешт на 25%
корпоративних прав в ТОВ «Лекос» та на
50% корпоративних прав в ТОВ «Магік», що
належать ОСОБА_3; зобов'язати
компетентні органи (Бюро технічної
інвентаризації, Державну автомобільну
інспекцію, Державну службу реєстрації
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців) в межах їх
повноважень, заборонити відчуження
майна належного ОСОБА_3; заборонити
співвласникам ТОВ «Лекос» та ТОВ
«Магік» вчиняти будь-які дії пов'язані
із внесенням змін до статутів даних
товариств.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
від 02 жовтня 2013 року заяву ОСОБА_2 про
забезпечення позову задоволено
частково.

Постановлено накласти арешт та
заборонити відчуження 25% майна ТОВ
«Лекос» (, юридична
адреса: 02094, м. Київ, вул. Пожарського,
буд. 2, фактична адреса: 02192, м. Київ,
Дніпровський район, вул. Малишка, буд. 1),
що належать ОСОБА_3, що проживає за
адресою: АДРЕСА_1, та на 50% майна ТОВ
«Магік» (, юридична та
фактична адреса: 02192, м. Київ,
Дніпровський район, Дарницький
бульвар, буд. 5), що належать ОСОБА_3, що
проживає за адресою: АДРЕСА_1, до
вирішення справи по суті.

Зобов'язано реєстраційну службу
накласти арешт на 25% корпоративних прав
в ТОВ «Лекос» (, юридична
адреса: 02094, м. Київ, вул. Пожарського,
буд. 2, фактична адреса: 02192, м. Київ,
Дніпровський район, вул. Малишка, буд. 1)
та на 50% корпоративних прав в ТОВ
«Магік» (, юридична та
фактична адреса: 02192, м. Київ,
Дніпровський район, Дарницький
бульвар, буд. 5), що належать ОСОБА_3, що
проживає за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні інших вимог заяви про
забезпечення позову відмовлено.

В апеляційних скаргах представник ТОВ
"Лекос" - Рекун А.І. та представник ТОВ
"Магік" - Савчук О.К. просять скасувати
цю ухвалу в частині накладення арешту
та заборони відчуження майна 25 % ТОВ
"Лекос" та 50 % ТОВ "Магік", посилаючись на
незаконність та необґрунтованість
ухвали, яка порушує права ТОВ "Лекос" та
ТОВ "Магік".

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 цього Кодексу
передбачено, що види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

При встановленні зазначеної
відповідності слід враховувати, що
вжиті заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної
особи або фізичної особи, яка здійснює
таку діяльність і зареєстрована
відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів. Наприклад, обмеження
можливості господарюючого суб'єкта
користуватися та розпоряджатися
власним майном іноді призводить до
незворотних наслідків.

В силу положень п. 1 ч. 1 ст. 115 ЦК України
та ст. 12 Закону України «Про
господарські товариства» господарське
товариство є власником майна,
переданого йому учасниками товариства
у власність як вклад до
статутного(складеного капіталу).

Статтями 79, 80, 85 Господарського кодексу
України передбачено, що господарське
товариство є власником майна,
переданого йому у власність
засновниками і учасниками як внески,
іншого майна набутого товариством на
підставах, не заборонених законом.
Вкладами учасників та засновників
господарського товариства можуть бути
будинки, споруди, інші матеріальні
цінності. Сума вкладів становить
статутний фонд товариства.

Постановляючи ухвалу про
забезпечення позову судом першої
інстанції не враховано, що майно на яке
накладений арешт не є власністю
відповідача ОСОБА_3, а є власністю ТОВ
"Лекос" та ТОВ "Магік".

Разом з тим. накладаючи арешт на майно
товариства, яке не є боржником по
договору позики, укладеного між
фізичними особами, суд першої
інстанції не врахував, що звернення
стягнення на частину майна товариства,
що відповідає частці учасника в
статутному капіталі товариства, за
боргами цього учасника, за загальним
правилом, не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України
майном як особливим об'єктом
вважаються окрема річ, сукупність
речей, а також майнові права та
обов'язки.

Згідно із ч. 1 ст. 100 ЦК право участі у
товаристві є особистим немайновим
правом і не може окремо передаватися
іншій особі.

Статтею 116 ЦК України визначені права
учасників господарського товариства, а
саме брати участь в управлінні
товариством, у розподілі прибутку
товариства і одержувати його частину
(дивіденди), вийти з товариства,
здійснити відчуження часток у
статутному (складеному) капіталі
товариства, цінних паперів, що
засвідчують участь у товаристві, у
порядку встановленому законом,
одержувати інформацію про діяльність
товариства.

Отже до корпоративних прав учасника
товариства законом віднесені як
майнові так і особисті немайнові права.

А відтак висновок суду про
обґрунтованість накладення арешту на
корпоративні права ОСОБА_3, не
визначивши їх індивідуально, не
узгоджується з зазначеними нормами
закону.

Таким чином підстави для забезпечення
позову з мотивів, наведених позивачем і
з застосуванням вказаних ним видів
забезпечення позову - відсутні.
Враховуючи наведене, на підставі п. 4
ст. 311 ЦПК України, у зв'язку з
порушенням судом першої інстанції норм
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання про
забезпечення позову, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржувану
ухвалу слід скасувати і постановити
нову ухвалу, в задоволенні заяви про
забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 152, 303, 307, 311, 312, 314,
315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги представника особи,
яка не брала участі у справі Товариства
з обмеженою відповідальністю "Лекос"-
Рекуна А.І. та представника особи, яка
не брала участі у справі Товариства з
обмеженою відповідальністю "Магік" -
Савчука О.К. задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду
від 02 жовтня 2013 року в даній справі
скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про
забезпечення позову в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді: