Номер провадження № 2/522/3359/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року Приморський
районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді -
Науменко А.В.

при секретарі - Шияновській Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальних збитків та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2013 року до суду звернувся ОСОБА_1 з
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальних збитків та моральної
шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18
липня 2010 року приблизно о 09 год. 00 хв.
ранку, біля дому свого дому за адресою
АДРЕСА_1, позивач ОСОБА_1, прогулювався
із своєю собакою породи «шарпай».
Порівнявшись з будинком ОСОБА_2, на
позивача та його собаку напали дві
великі собаки відповідача ОСОБА_2 які
були без намордників, які вискочили із
відкритих воріт. Собаки відповідача
наскочивши на позивача, збила позивача
і у результаті чого він впав на асфальт,
а собаки відповідача почали кусати
позивача прокусивши йому декілька
разів руку та його собаку. У ході
захисту від нападу собак позивач
розбив окулярі від сонця, та порвав
шорти та майку. Після нападу собак
позивач відвіз свою собаку до
ветеринарної клініки «Аіст», де собаці
було накладено 5 швів та призначено
курс лікування.

Таким чином,позивач просить стягнути з
відповідача матеріальну шкоду у
розмірі - 1148 грн. 54 коп., яка складається
з: розбити окулярі проти сонця - 340 грн. 00
коп., порвані шорти - 450 грн. 00 коп.,
порвана майка - 150 грн. 00 коп., надання
лікувальної допомоги його собаки - 190
грн. 00 коп., придбання медикаментів - 18
грн. 54 коп. Крім цього позивач просить
стягнути моральну шкоду, яку він оцінює
в 50 000,00 грн.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали,
просили суд задовольнити їх у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позовних
вимог позивача, пояснив суду, що ОСОБА_1
був покусаний собаками 18 липня 2010 року,
отже саме з цієї дати ОСОБА_1 довідався
про порушення свого права. Але
звернувся ОСОБА_1 до суду з зазначеною
позовною заявою 03 жовтня 2013 року. Строк
позовної давності сплинув 19 липня 2013
року. Таким чином від дня коли позивач
довідався про порушення свого права до
моменту подання позовної заяви минуло
три роки і два з половиною місяці.
Відповідно до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю в три роки.
Отже з вищевикладеного вбачається, що
позивач пропустив без поважних причин
строк звернення до суду з позовною
заявою. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК
України, сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд, ознайомившись та дослідивши
матеріали цивільної справи, надані
докази, вважає позов ОСОБА_1 таким, що не
підлягає задоволенню, на підставі
встановлених фактичних обставин по
справі.

Правовідносини між сторонами по справі
є цивільно-правовими та урегульовані
положеннями ЦК України.

Судом встановлено, що 18 липня 2010 року
позивач ОСОБА_1, та його собака породи
«шарпей» були покусані собаками
відповідача. Собаки відповідача
наскочивши на позивача, збили позивача
і у результаті чого він впав на асфальт,
а собаки відповідача почали кусати
позивача прокусивши йому декілька
разів руку та його собаку. Чи дійсно під
час цих подій пошкоджений одяг
позивача з зазначеною вартістю по
справі доказів не додано.

Після нападу собак позивач відвіз свою
собаку до ветеринарної клініки «Аіст»,
де собаці було накладено 5 швів та
призначено курс лікування. Зазначена
обставина підтверджується довідкою
від 18.07.2010 року, згідно якої собаці
породи «шарпей» 18.07.2010 року були
накладені шви на рани після покусів,
але зазначення вартості цих послуг на
лікування та доказів щодо сплати за
придбання цих медикаментів не надано.

19.07.2010 року позивач звернувся до
Шевченковського ОМ Приморського РО
УМВС України в Одеській області з
заявою про порушення кримінальної
справі в відношенні ОСОБА_2 собаки
якого покусали позивача.

26.07.2010 року Шевченківським ОМ
Приморського РО УМВС України в
Одеській області винесено постанову
про відмову в порушенні кримінальної
справі в відношенні ОСОБА_2,
посилаючись на те, що документальних
даних о причинених тілесних
ушкодженнях за сторони ОСОБА_1
представлено не було.

Також судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 звертався вже до Приморського
районного суду м. Одеси з тотожною
позовною заявою до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальних збитків та
моральної шкоди у 2013 році, ухвалою
Приморського районного суду м. Одеси
від 08.04.2013 року позовну заяву ОСОБА_1
залишено без розгляду. 23.04.2013 року
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до
Апеляційного суду Одеської області на
ухвалу Приморського районного суду м.
Одеси від 08.04.2013 року з порушенням
строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської
області від 17.05.2013 року апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Приморського
районного суду м. Одеси від 08.04.2013 року
залишено без руху. Недоліки не були
усунуті, апеляційна скарга повернуто,
що підтверджено сторонами по справі. .

Згідно ст. 261 ЦК України передбачено, що
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Разом з тим, спірні правовідносини
виникли в 18.07.2010 року, а з зазначеним
позовом до суду позивач звернувся лише
03.10.2013 року., тобто після спливу
позовної давності. Під час розгляду
справи позивачем так й не заявлено
клопотання про поновлення строку
позовної давності з наведенням причин
її пропуску. Пояснення позивача, що
строк на подання позовної заяви,ним
пропущений з повноважних причин так
як у цей період він тяжко хворів, та не
мав змоги бути присутнім на засіданнях
суду, спростовується поясненнями
відповідача, оскільки в цей час
позивач приймав участь у іншій справі.

Також згідно ч. 1 ст. 265 ЦК України
залишення позову без розгляду не
зупиняє перебігу позовної давності.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 267 ЦК України,
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Оскільки відповідачем заявлено про
застосування позовної давності до
спірних правовідносин, це є підставою
для відмови у задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальних збитків та моральної
шкоди.

Враховуючи те, що не підлягає до
задоволення позовна вимога про
відшкодування суми заподіяних
матеріальних збитків, відповідно й не
підлягає задоволенню вимога про
відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене і керуючись
ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, ст.ст. 10, 11,
60, 61, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальних
збитків та моральної шкоди - відмовити
у зв'язку зі спливом позовної давності.

Рішення суду може бути оскаржене
позивачем шляхом подачі апеляційної
скарги через Приморський районний суд
м. Одеси до Одеської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копію цього рішення.

Суддя
А.В. Науменко

13.02.2014