РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/1523/13-ц

Провадження № 2/700/56/14

13 січня 2014 року Лисянський районний
суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді
Бесараб Н.В.

за участю секретаря
Мельніченко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Лисянка справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та поділ майна
подружжя,

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу та поділ майна подружжя.

У позовній заяві позивач вказала, що 29
грудня 1979 року вона із відповідачем
зареєстрували шлюб у Почапинській
сільській раді Лисянського району
Черкаської області, актовий запис № 15.
Неповнолітніх дітей від шлюбу немає.
Спільне життя між ними не склалося
через втрату почуття любові та
взаємоповаги, вони виявилися людьми з
різними характерами та різними
поглядами на життя. На примирення не
згідна. У період шлюбу ними побудовано
житловий будинок вартістю 122892 гривень
з надвірними спорудами в АДРЕСА_1, який
знаходиться на земельній ділянці
загальною площею 0,5402 га, яка
розташована по АДРЕСА_1. Придбане ними
спільне майно зареєстроване на
відповідача, а тому підлягає розподілу
між ними. Відповідач не заперечує проти
визначення її частки у спільному майні.
З огляду на викладене, просить суд шлюб
між нею та відповідачем розірвати.
Після розірвання шлюбу залишити її
прізвище «ОСОБА_1» та визнати за нею
право власності на будиноковолодіння в
с. Почапинці Лисянського району.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала, просила задовольнити
вимоги з підстав, викладених у позовній
заяві.

Відповідач позов визнав і не заперечує
проти його задоволення.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши обставини справи суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
за таких підстав.

29 грудня 1979 року позивач із
відповідачем зареєстрували шлюб у
Почапинській сільській раді
Лисянського району Черкаської області,
актовий запис № 15. На даний час між
позивачем та відповідачем втрачені
почуття любові та поваги один до
одного.

Враховуючи те, що позивач наполягає на
розірванні шлюбу, а відповідач не
заперечує, подальше спільне життя
подружжя буде суперечити їх інтересам,
то зберегти дану сім'ю неможливо і шлюб
підлягає до розірвання.

За час перебування сторін у шлюбі
подружжям було побудовано житловий
будинок вартістю 122892 гривень з
надвірними спорудами в АДРЕСА_1, що
знаходиться на земельній ділянці
загальною площею 0,5402 га.

Згідно зі свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 21.03.2007
року, витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 03.10.2007
року та технічним паспортом власником
будинку по АДРЕСА_1 в с. Почапинці є
ОСОБА_2.

Статтею 60 СК України встановлено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Також ч. 3 ст. 368 ЦК України передбачено,
що майно, набуте подружжям за час шлюбу,
є їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено,
що об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено,
що дружина і чоловік мають право на
поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Частина 1,2 статті 71 Сімейного кодексу
України визначає - поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, здійснюється
шляхом виділення його в натурі, а у разі
неподільності присуджується одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, майно
набуте подружжям за час шлюбу належить
їм на праві сумісної власності і у разі
його поділу частки дружини та чоловіка
є рівними.

Виходячи з принципу рівності часток у
праві спільної сумісної власності, з
огляду на встановлені обставини,
дослідивши надані докази, враховуючи
ту обставину, що відповідач позов
визнав та погодився із запропонованим
позивачем варіантом поділу спільно
набутого подружжям майна, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість та доведеність
заявлених позивачем позовних вимог
щодо поділу майна подружжя, у зв'язку з
чим вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.105,110,112,113 Сімейного кодексу
України, 368, 369, 372 ЦК України,
ст.ст.10,88,209,212,213,214,215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу та поділ майна подружжя -
задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 29 грудня 1979 року
Почапинською сільською радою
Лисянського району Черкаської області,
актовий запис № 15, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
- розірвати.

Позивачу після розірвання шлюбу
залишити прізвище набуте в шлюбі, а
саме: «ОСОБА_1».

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
будинковолодіння, яке складається із
житлового будинку, літньої кухні,
гаража, сараю, колодязя та земельної
ділянки площею 0,5402 га. (кадастровий
номер :01:001:0163), відповідно до
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯИ № 926071, на
якій розташоване будинковолодіння і
знаходиться по АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Головуючий суддя -
Н. В.
Бесараб