Номер провадження № 22-ц/785/1530/14
Головуючий у першій інстанції Мясківська І.М.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді Процик М.В.,

суддів Доценко Л.І., Заїкіна А.П.,

при секретарі Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участі третьої особи: Четвертої Одеської державної нотаріальної контори, про визнання заповіту недійсним,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 02 грудня 2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту, складеного ОСОБА_4 22.03.2012 року на користь відповідача, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори, недійсним. В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що волевиявлення її бабусі ОСОБА_4 не було вільним, що саме вона, позивач, доглядала бабусю і та обіцяла залишити їй усе своє майно, що буде їй належати на момент смерті. Відповідач свою матір не доглядав, а тільки приїжджаючи влаштовував сварки, вимагав, щоб бабуся оформила будинок та квартиру на його ім'я, погрожував самогубством, а тому є підстави вважати, що на користь сина вона склала заповіт під психічним тиском. 29.06.2011 року бабуся склала заповіт на її користь, а 09.08.2011року змінила заповіт, склавши його в її інтересах, інтересах її дядька ОСОБА_4 та тітки ОСОБА_5 в рівних долях, заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Балтського нотаріального округу Одеської області. У грудні 2011р. відповідач забрав бабусю в Одесу під видом операції, а в квітні 2012р. привіз її додому. Після смерті ОСОБА_4 з'ясувалось, що 22.03.2012р. нею було складено заповіт на користь відповідача.

У судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що доказування наявності тиску не може ґрунтуватися на припущеннях, що волевиявлення померлої було вільним, заповіт посвідчено нотаріусом у присутності двох свідків, що неправдивими є ствердження позивача про неприязні стосунки відповідача з матір'ю.

Представник третьої особи - Четвертої Одеської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, просив справу розглянути за його відсутності.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 02 грудня 2013 року позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволена. Заповіт, складений ОСОБА_4 22 березня 2012 року на користь ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Одеської нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 2, - визнано недійсним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду від 02 грудня 2013 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, на недоведеність обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, та на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Проти задоволення апеляційної скарги заперечують позивач та її представник.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові, з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд 1-ої інстанції виходив з того, що оспорений заповіт не відображав дійсної волі померлої ОСОБА_4, був складений за наполяганням та під психологічним тиском з боку відповідача, а тому є підстави для визнання його недійсним за умовами ст. 231 ЦК України.

Однак недоведеними є обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, вказують на неправильне застосування судом норм матеріального права, зроблені з порушенням норм процесуального права, що згідно з п. п. 2,3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

За вимогами ст.ст. 213 ч.1,214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним

і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити тощо.

Вищенаведеним вимогам процесуального закону рішення суду 1-ої інстанції не відповідає.

За ст. ст. 1257 ч.2, 231 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

За ст. ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 є сином, а ОСОБА_2 - онукою ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_3, яка мешкала та була зареєстрована в АДРЕСА_2. (а.с.5-6,16) ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла. (а.с.8) Після її смерті відкрилася спадщина на усе належне їй майно.

При житті ОСОБА_4 неодноразово складала заповіти. 10.06.2011р. ОСОБА_4 у присутності двох свідків склала нотаріально посвідчений заповіт, яким належну їй частку квартири АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_7 та позивачу ОСОБА_2, в рівних частинах кожній. (а.с.19) 29 червня 2011р. ОСОБА_4 склала, посвідчений секретарем Білинської сільської ради заповіт, яким усе належне їй майно заповіла тільки позивачу ОСОБА_2(а.с.20) 29 серпня 2011 року ОСОБА_4 склала нотаріально посвідчений заповіт, яким усе належне їй майно заповіла ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, в рівних частинах кожному.(а.с.17) 22 березня 2012 року ОСОБА_4 у присутності двох свідків склала нотаріально посвідчений заповіт, яким усе належне їй майно заповіла відповідачу ОСОБА_3(а.с.66) Заповіт підписано власноруч заповідачем, яка підтвердила свою обізнаність щодо його змісту. Право заповідача у будь-який час скасувати заповіт і скласти новий, який скасовує попередній передбачено ст.1254 ЦК України.

За змістом заповіту, складеного ОСОБА_4 22.03.2012 року, у зв'язку з вадами зору та на її особисте прохання заповіт було посвідчено нотаріусом у присутності двох обраних заповідачем свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Допитані судом першої інстанції вказані у заповіті свідки підтвердили волю та волевиявлення позивача залишити усе належне їй майно своєму сину ОСОБА_3 і заперечували факт здійснення психічного тиску на спадкодавця. Докази того, що вказані особи є членами сім'ї, близькими родичами відповідача чи з інших підстав не можуть бути свідками при посвідченні заповіту, за вимогами ст.1253 ч.4 ЦК України, в матеріалах справи відсутні. Свідчення свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_6 та інших і інші письмові докази про те, що позивач протягом останніх 4-х років здійснювала належний догляд за померлою ОСОБА_4, приймала участь у її похованні після смерті, що відповідач в 2008 році пославшись на особисті проблеми та на стан здоров'я відмовився приїхати до матері, залишитися проживати з нею і доглядати її не можуть вважатися підтвердженням здійснення психічного тиску з боку відповідача на свою матір ОСОБА_4 Жоден із допитаних зі сторони позивача свідків обізнаність про факт та обставини складання померлою останнього заповіту не підтвердив.

Сторони визнали, що ОСОБА_4 з грудня 2011 року до квітня-травня 2012 року проживала в м. Одесі разом зі своїм сином - відповідачем ОСОБА_3 Повернувшись по місцю свого проживання в с. Білине Балтського району Одеської області в квітні-травні 2012 року, ОСОБА_4 про новий заповіт позивачу не повідомила, на факт здійснення на неї психічного тиску з боку відповідача нікому не скаржилась, оскільки такі свідчення свідків відсутні і позивач визнала, що про наявність нового заповіту до смерті спадкодавця їй відомо не було. До правоохоронних органів з заявами або скаргами щодо факту здійснення на неї психічного насильства з боку сина ОСОБА_3 з метою складання заповіту на його користь заповідач не зверталась, оскільки такі докази відсутні. Спадкодавець ОСОБА_4 з квітня-травня 2012 року і до своєї смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_4, продовжила проживати окремо від відповідача, мешкала разом з позивачем ОСОБА_2. Однак наміру змінити своє волевиявлення і скасувати складений на користь відповідача заповіт не виявляла.

За роз'ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (п.21) при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (ст.231), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов'язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятися як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім'ї, родичів тощо або їх майна…

Враховуючи досліджені обставини, те, що спадкоємцем є син померлої ОСОБА_4 у суду першої інстанції не було підстав вважати, що заповіт складено внаслідок застосування до заповідача психічного тиску. Висновки суду засновані виключно на припущенні, що не відповідає вимогам ст. 60 ч. 4 ЦПК України.

Свідчення позивача та свідка ОСОБА_13, а не ОСОБА_12, про що вказує суд в мотивувальній частині рішення, про те, що відповідач, дізнавшись про складення заповіту на користь позивача погрожував своїй матері здійснити самогубство, і що це призвело до складання нового заповіту у серпні 2011 року, не можуть бути підставою для визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_4 22.03.2012 року. А крім того, колегія суддів враховує усі вищенаведені факти та обставини, і те, що ОСОБА_13 є цивільним чоловіком позивача, та є особою зацікавленою в результатах розгляду справи.

З огляду на встановлене, сам по собі факт надходження від відповідача запрошення свідкам ОСОБА_8 і ОСОБА_9 бути присутніми у нотаріальній конторі при посвідченні заповіту, на що посилається представник позивача в апеляційному суді, не може свідчити про наявність здійснення психічного тиску на заповідача. Не є свідченням психічного тиску також і той факт, що заповідача, як людину з вадами зору і похилого віку до нотаріальної контори супроводжувала донька спадкоємця ОСОБА_14

Посилання представника позивача на недотримання порядку складання заповіту, на порушення вимог закону при його складанні, на нікчемність заповіту у зв'язку з порушенням форми та порядку посвідчення тощо не можуть братися до уваги, оскільки позовні вимоги позивачем з таких підстав не заявлялись, і вони не були предметом дослідження у суді першої інстанції. А суд апеляційної інстанції за ст. 303 ч.1 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції виключно в межах вимог заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача належними і допустимими доказами не доведені. Судом помилково застосовано ст. 231 ЦК України, яка застосуванню не підлягала, та судом порушені норми процесуального права щодо належної оцінки наданих доказів, і це призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, в межах оскарження апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303,307ч.1п.2,309,313-314,316-317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 02 грудня 2013 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: Л.І. Доценко А.П. Заїкін