Справа № 755/1079/14-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2014 р.

м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м.
Києва САВЛУК Т.В., розглянувши
матеріали заяви ОСОБА_1 на дії
начальника Дніпровського районного
управління юстиції в м. Києві
Суховерської Г.М. про визнання дій щодо
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження
неправомірними та зобов'язати усунути
порушення,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м.
Києва надійшла заява ОСОБА_1 на дії
начальника Дніпровського районного
управління юстиції в м. Києві
Суховерської Г.М. про визнання дій щодо
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження
неправомірними та зобов'язати усунути
порушення.

Як зазначено у статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.383 Цивільного
процесуального кодексу України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутись
до суду зі скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Таким чином, зазначені скарги щодо
виконання рішень, ухвал місцевих
загальних судів, які винесені
відповідно до вимог цивільного
процесуального законодавства, мають
розглядатись в порядку ст.383 Цивільного
процесуального кодексу України.

Як роз'яснено Вищим спеціалізованим
судом України з розгляду цивільних та
кримінальних справ в Інформаційному
листі від 28 січня 2013 року за № 24-152/0/4-13
«Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення у цивільній справі», скарга має
відповідати загальним вимогам щодо
форми та змісту позовної заяви,
передбаченим положеннями ЦПК, та
містити відомості, перелічені в
частині сьомій статті 82 Закону України
«Про виконавче провадження».

У разі відсутності спеціальної норми
щодо вирішення певних питань, які
виникають при розгляді скарг на
рішення, дії або бездіяльність
посадових осіб ДВС, до скарг сторін
виконавчого провадження мають
застосовуватися положення ЦПК, якими
врегульовано аналогічні питання,
зокрема, щодо кола осіб, які беруть
участь у справі, їхніх прав та
обов'язків; про судові виклики та
повідомлення; про судовий розгляд; щодо
апеляційного та касаційного
оскарження рішень суду першої
інстанції тощо.

Відповідно до частини першої та другої
статі 26 Цивільного процесуального
кодексу України визначено, що у справах
позовного провадження особами, які
беруть участь у справі, є сторони, треті
особи, представника сторін та третіх
осіб. У справах наказного та окремого
провадження особами, які беруть участь
у справі, є заявник, інші
заінтересовані особи, їхні
представники.

За змістом ст. 26 Цивільного
процесуального кодексу України
сторона виконавчого провадження, яка
звернулась до суду зі скаргою, заявою
(поданням), бере участь у їх розгляді як
заявник, а інші учасники цього
провадження, прав і обов'язків яких
безпосередньо стосується зазначене
звернення, - як заінтересовані особи.
Справи за скаргами на рішення, дії або
бездіяльність посадових осіб
державної виконавчої служби
розглядаються в судами згідно ст. 383
Цивільного процесуального кодексу
України за участю, як заінтересованих
осіб, державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби.

Право на звернення до суду є строковим.
Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця може бути подано
до суду у десятиденний строк з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав чи
свобод (абзац 2 частини першої статті 385
ЦПК).

Пропущений з поважних причин строк для
подання скарги може бути поновлено
судом (частина третя статті 385 ЦПК).

Враховуючи викладене, заява ОСОБА_1
підлягає залишенню без руху, оскільки
заявником не конкретизовано вимоги,
які пред'являються суб'єкту оскарження
- начальнику Дніпровського районного
управління юстиції в м. Києві
Суховерській Г.М., оскільки фактично
оскаржуються дії державного виконавця,
який виніс постанову про відкриття
виконавчого провадження, також
заявником не зазначено, яка саме
постанова, винесена державним
виконавцем, є предметом оскарження, до
заяви не долучено рішення суду, яке
підлягає примусовому виконанню, та
виконавчий лист, який пред'явлений
стягувачем до виконання, що необхідно
для з'ясування наведених заявником
обставин щодо строків пред'явлення
виконавчого листа до виконання.

Зважаючи на те, що заявником фактично
оскаржується постанова про відкриття
виконавчого провадження від 14 жовтня
2013 року, яка долучена до матеріалів
поданої до суду заяви, яка може бути
оскаржена в межах строків, визначених
Законом України «Про виконавче
провадження», що зумовлює подання до
суду клопотання про поновлення
пропущеного строку для звернення з
даною заявою до суду разом з доказами,
які мають підтвердити поважні причини
пропущення заявником строку для
подання скарги на дії державного
виконавця.

Відповідно до ст.121 Цивільного
процесуального кодексу України
позовна заява, подана без додержання
вимог, викладених у статтях119-121
Цивільного процесуального кодексу
України підлягає залишенню без руху з
наданням строку для усунення
недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.119-121 Цивільного процесуального
кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 на дії начальника
Дніпровського районного управління
юстиції в м. Києві Суховерської Г.М. про
визнання дій щодо винесення постанови
про відкриття виконавчого провадження
неправомірними та зобов'язати усунути
порушення залишити без руху, про що
повідомити заявника ОСОБА_1 та надати
строк до „27" січня 2014 р. для
виправлення вказаних недоліків.

Попереджаю, що у разі невиконання вимог
суду щодо усунення вказаних недоліків,
Ваша заява буде вважатись неподаною та
підлягає поверненню.

С у д д я