Дата документу 07.02.2014
ЄУ № 420/1197/13-ц
Провадження №2/420/16/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Тарасова Д.С.

при секретарі Виходцевій А.Л.

за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Новопсков цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 08.09.2007 року у розмірі 32080,70 грн., а також судові витрати.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, на заявлених позовних вимогах наполягають. В додаткових поясненнях до позову зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 08.09.2007 року відповідач отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На підставі ч.1 ст.634 ЦК України, підписавши заяву, відповідач приєднався до запропонованих банком Умов, що підтверджується його особистим підписом. У чинність ч.1 ст.259 ЦК України, позовна давність може бути збільшена за домовленістю сторін, та відповідно до п.9.12. Договору кредитний договір автоматично лонгується, якщо жодна сторона не надасть письмового повідомлення про припинення договору. Такого повідомлення від відповідача не надходило. Отже, сторони в письмовій формі домовились про строк дії договору до повного виконання зобовязань сторонами. Позивачем свої зобовязання виконано в повному обсязі оскільки надано позичальнику кредит, але відповідачем не погашено кредит банку, а отже не виконано свої зобовязання.

Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву в якій просить справу розглядати без її участі, за участю її представника ОСОБА_1 Згідно наданого заперечення, з позовними вимогами не згодна, оскільки заборгованості перед позивачем вона не має. Кредитні зобовязання по карті Метро погашені в повному обсязі достроково, до закінчення строку дії пластикової картки. Від позивача з 2007 року ніяких претензій взагалі не надходило. Ніяких договорів, кредитних договорів, доповнень до кредитних договорів, договорів на продовження або заміну пластикової картки Метро вона не укладала, та після закінчення строку дії картки (вересень 2009 року), також. 08.09.2007 року вона заключила договір з Приватбанком на кредитну картку Метро, а ПАТ КБ Приватбанк це інший банк, організований після погашення нею кредитної картки. Розрахунок заборгованості наданий позивачем є неправдивим та сфабрикованим. Після погашення картки пройшло більше п'яти років, тобто закінчилися всі строки позовної давності. В задоволенні позову просить відмовити, у звязку із пропуском позовної давності, відсутністю правових підстав кредитного договору з ПАТ КБ Приватбанк та повним погашенням заборгованості. Крім того, Умови надання кредиту за пластиковою карткою Метро надані до суду інші, не ті, з якими вона ознайомлювалася, та які підписувала.

Згідно заперечення відповідача на розрахунок заборгованості позивача, відповідач з розрахунком заборгованості не згодна, оскільки заборгованість погашена в повному обсязі. Розрахунок неправдивий, у звязку з наступним: в розрахунку кількість розрахункових днів зазначається невірно, у звязку з чим, збільшується розрахунок заборгованості по нарахуванню та утримання відсотків, пені, залишку заборгованості; в розрахунку, систематично в графі загальна заборгованість за процентами, суми зі знаком мінус, тобто позивач безпідставно нараховує і списує відсотки, замість зменшення тіла кредиту; в розрахунку позивачем безпідставно збільшуються суми заборгованості; пластикова картка строком дії два роки, до 12.08.2009 року з лімітом 15000 грн., а ПАТ Приватбанк нараховує 32080 грн. безпідставно; процент и нараховані позивачем до 04.09.2013 року не сплачувала, а позивач зазначає в розрахунку на погашення відсотків, що не відповідає дійсності, при цьому на суму процентів, банк збільшив тіло кредиту; суму платежу 1200 грн. позивачем не враховано в розрахунку; всі розрахунки не відповідають дійсності в розрахунку заборгованості. Крім того строк подачі позову про стягнення процентів, пені один рік, прострочено.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

08.09.2007 року між позивачем ПАТ КБ Приватбанк, що є правонаступником всіх прав та обовязків ЗАТ КБ Приватбанк, та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір б/н (далі Договір), який складається з Заяви, Памятки клієнта, Умов і правил надання банківських послуг (далі Умови) та Тарифів.

Зазначений Договір у чинність ст.1054 ЦК України є кредитним.

Відповідно до Заяви та умов Договору, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку Метро зі сплатою базової відсоткової ставки в місяць (нараховується на залишок заборгованості за кредитом виходячи з розрахунку 360 днів на рік) 2,5%, розмір щомісячних платежів (включаючих плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) 10% від заборгованості, але не менше 50 грн., і не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до п.9.12. Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Відповідно до п.6.5. Умов відповідач зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п.6.6. Умов у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу позивача відповідач повинен виконати зобовязання з повернення кредиту (утому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди позивачу.

Судом встановлено, що відповідачем було порушено умови кредитного договору та графік погашення кредитної заборгованості, внаслідок чого, утворилася заборгованість відповідача перед позивачем.

Так, згідно виписки з особового рахунку відповідача ОСОБА_1, зобовязання за Договором не виконані в строк, тому станом на 08.08.2013 рік, заборгованість відповідача перед позивачем складала 12397,69 грн.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно ст.546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобовязання є неустойка.

У чинність ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

У чинність ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що умовами Договору термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, штрафів за ним, не встановлено.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Оскільки, відповідач в запереченні заявила про застосування строку позовної давності, суд вважає необхідним застосувати строк позовної давності по виконанню відповідачем зобовязання за договором б/н від 08.09.2007 року.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України по справі № 6-116 цс 13, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Як встановлено судом, відповідно до виписки позивача по рахунку ОСОБА_2, остання перестала виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту з 28.11.2008 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся 25.09.2013 року.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи, що порушення зобовязань відповідачем перед позивачем почалося з 28.11.2008 року, а позивач звернувся до суду з даним позовом лише 25.09.2013 року, то строк позовної давності про стягнення заборгованості за кредитом, у чинність ст.257 ЦК України, пропущено, тому вимоги про стягнення заборгованості за кредитом не підлягають задоволенню у звязку із пропуском строку загальної позовної давності.

Крім того суд зазначає наступне.

Оскільки, відповідно до умов Договору (п.9.12.) строк дії договору не припинено, а відповідачем заборгованість не погашена, позивачем відповідно до Умов здійснюється щомісяця нарахування відсотків на залишок заборгованості за кредитом, то суд, з урахуванням положень ст.257 ЦК України, вважає необхідним, стягнути з відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 26.09.2010 року по 25.09.2013 рік, з урахуванням строку загальної позовної давності.

Згідно виписки по рахунку ОСОБА_2, її заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 30.09.2010 року по 25.09.2013 року склала 11331,13 грн.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по процентам за користування кредитом, за період з 26.09.2010 року по 25.09.2013 рік у розмірі 11331,13 грн.

Пунктом 8.6. Умов передбачено, що при порушенні відповідачем строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, відповідач зобовязаний сплатити позивачу штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Отже, з урахуванням заборгованості відповідача перед позивачем за договором кредиту, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача штраф в розмірі 500 грн. а також 5% від суми заборгованості, згідно п.8.6. Умов, у розмірі 566,56 грн., виходячи з наступного розрахунку: 11331,13 грн. (заборгованість по процентам за користування кредитом) х 5% = 566,56 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача у чинність ст.ст. 526, 530, 549, 610-612, 614, 1054 ЦК України, підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 12397,69 грн. (11331,13 грн. (заборгованість по процентам за користування кредитом) + 500 грн. (штраф фіксована частина) + 566,56 грн. (штраф процентна складова)).

Що стосується посилання відповідача на те, що ПАТ КБ Приватбанк це інший банк, утворений після погашення нею кредитної картки, з яким ніяких договорів вона не укладала, в тому числі на продовження терміну дії картки, тому ніякий правових підстав для стягнення заборгованості позивач не має, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1.1. Загальних положень Стату ПАТ КБ Приватбанк, за рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У звязку із зміною типу Банку, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк на Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк, який є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ КБ Приватбанк.

Як вже вище було зазначено, згідно п.9.12. Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Згідно п.3.1.3. Умов по закінченню строку дії відповідна Карка продовжується Банком на новий строк, якщо раніше не надійшло письмової заяви Тримача про закриття Картрахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбаченого Договором.

Таким чином, ПАТ КБ Приватбанк є належним позивачем, щодо стягнення заборгованості з відповідача, оскільки є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ КБ Приватбанк, з яким відповідач уклала договір, який діє на даний час, так як від відповідача заяв про його припинення не надходило.

Що стосується посилання відповідача на пропущення строку позовної давності позивачем за договором б/н від 08.07.2007 року, оскільки пройшо більше пяти років, суд вважає їх безпідставними, оскільки відповідно до Умов договору (п.9.12.) його дія на даний час не припинена, сума заборгованості відповідачем не сплачена, то відповідно Умов договору здійснюється нарахування базової процентної ставки по кредитному ліміту 2,5% в місяць на залишок заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ст.10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи обєктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.

Також ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Твердження відповідача стосовного того, що Умови надання кредиту за пластиковою карткою Метро надані до суду інші, не ті, з якими вона ознайомлювалася, та які підписувала, те, що вони сфабриковані, та не підписані нею під час ознайомлення, а також щодо неправдивості та сфобрикованості розрахунку заборгованості, та всіх нарахувань за ним, суд не приймає до уваги, оскільки не надано належних доказів, які б підтверджували дані факти.

Крім того, належних доказів того, що заборгованість за Договором погашена в повному обсязі, відповідачем також не надано.

Що стосується посилання відповідача, щодо пропущення подачі позову про стягнення процентів, пені, оскільки пройшов один рік, суд зазначає наступне.

Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до ч.2 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

У той самий час, згідно із ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобовязання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності.

Підставою, яка породжує обовязок сплатити неустойку, є порушення боржником зобовязання, яке визначається ст.610 ЦК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.551 ЦК України та Умов договору (п.8.6.) розмір штрафу за порушення строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, визначений у розмірі 500 грн., та 5% від суми позову.

Таким чином, нарахування штрафів, відповідно до умов договору (п.8.6.) було проведено при підготовці позовної заяви, тобто в межах строків позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,10,11,60,88,212-215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ід. номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк заборгованість за кредитним договором б/н від 08.09.2007 у розмірі 12397,69 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ід. номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк сплачену суму судового збору у розмірі 123,99 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: