АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/556/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Ілюшик І.А. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь
В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі -
Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ «Кримський
Титан», Голови ліквідаційної комісії
Вільногірської міської СЕС, Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Верхньодніпровському районні
Дніпропетровської області,
Верхньодніпровського міськрайонного
Управління Головного управління
держсанепідемслужби
Дніпропетровської області про
зобов'язання вчини певні дії

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Вільногірського міського
суду Дніпропетровської області від 09
жовтня 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

03.10.2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом про зобов'язання вчинити певні
дії в якому просив зобов'язати філію
«ВГМК» ПАТ «Кримський Титан» внести
зміни до акту № 1 від 12.03.2009 року в
частині дати складання та затвердження
акту, виправивши її з 12.03.2009 року на
23.02.2009 року, зобов'язати ВВД ФСС НВПЗУ у
Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області витребувати
у роботодавця нову довідку про його
середню заробітну плату за період
серпень 2008-січень 2009 року, здійснити
перерахунок компенсаційної страхової
виплати.

Рішенням Вільногірського міського
суду Дніпропетровської області від 09
жовтня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2
про зобов'язання вчини певні дії -
задоволені частково. Визнано
неправомірним складання акту № 1 за
формою П-4 від 12 березня 2009 року - 12
березня 2009 року. В задоволені решти
позовних вимог відмовлено. Також
вирішено питання щодо судових витрат.
(том. 1 а. с. 246-248)

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду дійсним обставинам
справи, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі (том. 2 а.с. 1-8, 19-21).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 дійсно перебував у трудових
відносинах з філію «ВГМК» ПАТ
«Кримський Титан» та отримав
професійне захворювання, що
підтверджується копією трудової
книжки (том.1 а.с. 6-10), виписними
епікризами, консультативними
висновками, виписками з історії
хвороби, направленням на консультацію
та іншими медичним документами (том.1
а.с. 11-25).

З пункту 3.2. Інструкції з ведення
діловодства «ВГМК» вбачається, що
вхідні документи - це документи
вищестоящих органів: укази, документи
установ, організацій і т. інш. Приймання
і початкова обробка кореспонденції, що
надходить у комбінат, проводиться
тільки канцелярією.

Працівникам комбінату, незалежно від
їх службового становища, забороняється
приймати кореспонденцію від
представників відомств, регіонів та
інших організацій. Робота з
незареєстрованими документами не
дозволяється (том.1 а.с. 149).

Відповідно до наказу № 298 від 27.11.2008
року про організацію роботи комбінату,
працівникам, відсутність яких не
спричинить негативного впливу на хід
виробництва, прийнято рішення надати
відпустку без збереження заробітної
плати (том.1 а.с. 187- 189).

Згідно заяв інспекторів-діловодів віл
28.11.2008 року та наказу за № 327к від 26.12.2008
року, вони перебували у відпустках без
збереження заробітної плати з 29 по 31
грудня 2008 року. 2, 5, 6, 8, 9 січня, а також з
12 по 16 січня 2009 року (том.1 а.с. 190.191. 194)
Вказані робітники приступили до
виконання своїх обов'язків 19.01.2009 року.

Повідомлення про професійне
захворювання (отруєння) позивача було
відправлено 25.12.2008 року, а отримано
роботодавцем 19.01.2009 року (том.1 а.с. 193).

Наказом від 19.01.2009 року за № 01
призначено комісію по розслідуванню
причин виникнення професійного
захворювання ОСОБА_2 (том.1 а.с. 186).

Наказом від 27.01.2009 року за № 12
продовжено строк розслідування причин
профзахворювання ОСОБА_2 до 17.02.2009 року
(том.1 а.с. 192).

29.01.2009 року за вих. № 01-25/278 від 29.01.2009
року роботодавцем направлено лист до
клініки Інституту медицини праці АМН
України (том.1 а.с. 200, 201).

11.02.2009 року видано наказ № 32 про
зупинення роботи комісії з 10.02.2009 року
(том.1 а.с.198).

11.02.2009 року листом за вих. № 112 голова
комісії звернувся до генерального
директора філії «ВГМК» ЗАТ «Кримський
Титан» з клопотанням про направлення
гірничого майстра на обстеження ОСОБА_2
до інституту медицини праці,
призупинення отримання висновку
роботи комісії (том.1 а.с.199).

10.03.2009 року виписка з історії хвороби №
205 з інституту медицини праці отримана
роботодавцем (том.1 а.с. 205).

12.03.2009 року складено та затверджено акт
розслідування хронічного професійного
захворювання за формою П-4 (том.1 а.с.
204-206).

З довідки про середню заробітну плату
(дохід) (для розрахунку страхових
виплат) вбачається, що інформація щодо
розміру середньої заробітної плати
ОСОБА_2 надана за період вересень
2008-лютий 2009 року (том.1 а.с. 26), з яким не
погоджується позивач, посилаючись на
те, що акт була складено та затверджено
з порушенням строків, передбачених
Порядком…, затвердженим Постановою
КМУ від 25 серпня 2004 року № 1112.

Під час розгляду справи відповідача
філію «ВГМК» ПАТ «Кримський Титан»
замінено на ПрАТ «Кримський ТИТАН».

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд 1 інстанції виходив із того, що
повідомлення за формою П-3 25.12.2008 року
було направлено на адресу філії «ВГМК»
ПАТ «Кримський ТИТАН» та відповідно до
журналу вхідної кореспонденції
зареєстровано тільки 19.01.2009 року, після
виходу співробітників канцелярії з
відпустки. Вказане підтверджується
наказом про надання відпустки, копією
журналу вхідної кореспонденції,
заявами про надання відпусток. Наказ №
01 про призначення комісії по
розслідуванню причин виникнення
професійного захворювання ОСОБА_2
правомірно винесено роботодавцем
19.01.2009 року, однак складено акт за
формою П-4 лише 12.03.2009 року, тобто
роботодавцем було допущено порушення
строків проведення розслідування
нещасного випадку на виробництві,
передбачених п. 76 Порядку № 1112.

Що стосується вимог позивача про
зобов'язання відповідачів внести зміни
до акту № 1 від 12.03.2009 року в частині
дати складання та затвердження акту,
виправивши її з 12.03.2009 року на 19.02.2009
року та зобов'язання ВВД ФСС НВПЗУ
у Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області витребувати
нову довідку про заробітну плату,
провести перерахунок позивачу
призначеної йому компенсаційної
страхової виплати з розрахунку його
середньої заробітної плати за інший
період, то суд 1 інстанції відмовляючи у
задоволенні цих позовних вимог
виходив, із того, що позивачем
неправильно обрано спосіб захисту
порушеного права, оскільки вимога про
зобов'язання виправити дату складання
та затвердження акту форми П-4 не
відповідає положенням діючого
законодавства.

Вказані висновки зроблені судом без
порушення норм матеріального та
процесуального права, оскільки
відповідно до ст. 171 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
повинен проводити розслідування та
вести облік нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві відповідно до порядку,
встановленого Кабінетом Міністрів
України.

Статтею 22 ЗУ «Про охорону праці» від
14.10.1992 р. (в редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що роботодавець повинен
організувати розслідування та вести
облік нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій відповідно до
положення, що затверджується Кабінетом
Міністрів України за погодженням з
всеукраїнським об'єднанням профспілок.
За підсумками розслідування нещасного
випадку, професійного захворювання або
аварії роботодавець складає акт за
встановленою формою, один примірник
якого він зобов'язаний видати
потерпілому або іншій заінтересованій
особі не пізніше трьох днів з моменту
закінчення розслідування.

На час виникнення спірних
правовідносин діяв «Порядок
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві»,
затверджений постановою КМУ від 25
серпня 2004 року № 1112 (далі - Порядок №
1112), положення якого поширювалось на
роботодавців та осіб, які відповідно до
законодавства уклали з роботодавцем
трудовий договір (контракт).

Відповідно до п. 68 Порядку № 1112, усі
виявлені випадки хронічних
професійних захворювань і отруєнь
підлягають розслідуванню. Професійний
характер захворювання визначається
експертною комісією у складі
спеціалістів спеціалізованого
лікувально-профілактичного закладу
згідно з переліком, що затверджується
МОЗ.

Згідно п. 75 Порядку № 1112 повідомлення
за формою П-3 згідно з додатком 14
стосовно кожного хворого протягом
трьох діб після встановлення діагнозу
надсилалося спеціалізованими
лікувально-профілактичними закладами
роботодавцю та керівнику підприємства,
шкідливі виробничі фактори на якому
призвели до виникнення професійного
захворювання, установі державної
санітарно-епідеміологічної служби, яка
обслуговує це підприємство, робочому
органу виконавчої дирекції Фонду за
місцезнаходженням підприємства.

Відповідно до п. 76 цього ж Порядку
розслідування випадку професійного
захворювання проводилось протягом 10
робочих днів після надходження
повідомлення за формою П-3. У разі
потреби роботодавець продовжує за
поданням голови комісії з
розслідування строк розслідування, але
не більше ніж на один місяць. Копія
наказу надсилається всім членам
комісії.

Пунктом 78 Порядку № 1112 встановлено, що
комісія з розслідування зобов'язана
розробити програму розслідування
причин виникнення професійного
захворювання, розподілити функції між
членами комісії, розглянути питання
про необхідність залучення до її
роботи експертів, провести
розслідування обставин та причин
виникнення професійного захворювання,
скласти акт розслідування
хронічного професійного
захворювання за формою П-4.

Статтею 15 ЦК України передбачено право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного судочинства.

Тобто, об'єктом захисту є порушене,
невизнане або оспорюване право чи
цивільний інтерес, які і є підставою
для звернення особи за захистом свого
права із застосуванням відповідного
способу захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Перелік таких способів захисту,
наведено в ч.2 вказаної статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає справи не інакше
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог. У
ст. 119 ЦПК України передбачено форма і
зміст позовної заяви особи, яка
зокрема, має містити виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
За вимогами ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд має вирішити, чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувались позовні вимоги. При
цьому змінювати зазначені у позовній
заяві обставини суд не має права.

Відповідно до статті 40 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», страхові виплати
провадяться протягом строку, на який
встановлено втрату працездатності у
зв'язку із страховим випадком:
зазначений строк встановлюється МСЕК.

Згідно з п. 11 роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року № 6 "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" право на
отримання потерпілим щомісячної
страхової виплати настає з дня
встановлення йому МСЕК стійкої втрати
професійної працездатності. Вказане
також випливає з вимог ст.ст. 21, 28, 30, 34, 35,
40 вищевказаного Закону в їх сукупності,
які передбачають, що право на отримання
потерпілим страхових виплат настає з
дня встановлення йому МСЕК стійкої
втрати професійної працездатності.
Відповідно до постанов Верховного Суду
України від 21 листопада 2011 року у
справі № 6-59цс11, від 19 грудня 2011 року у
справі № 6-74цс11, від 20.02.2012 року № 6-95цс11
та від 14 березня 2012 року № 6-3цс12, що
згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для судів, які зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Доводи апеляційної скарги про
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи,
необґрунтовані та зводиться до
переоцінки доказів по справі і незгоди
з висновками суду по їх оцінці, тоді як,
згідно ст. 212 ЦПК України, оцінка
доказів є виключним правом суду.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються, судом 1
інстанції у досить повному обсязі
з'ясовані права та обов'язки сторін,
обставини справи, доводи сторін
перевірені і їм дана належна оцінка,
порушень норм матеріального та
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
чи зміни рішення - не встановлено,
справа розглянута в межах позовних
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів, тому апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
є законним і обґрунтованим, і його слід
залишити без змін

Керуючись ст.. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області від 09 жовтня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: