Справа № 716/1164/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2014 Заставнівський районний суд
Чернівецької області в складі:

головуючого судді - Пухарєвої О.В.

при секретарі - Климус Г.В.,

з участю

представників позивача - Делея В.І.,
Тофан Н.В., Беженар І.М.,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Заставна
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ КБ „Приватбанк" звернувся
до Заставнівського районного суду із
позовною заявою до ОСОБА_4 про
стягнення із відповідача кредитної
заборгованості в сумі 99394,48грн. та 993,94
грн. судового збору.

В обґрунтування позову посилається на
те, що відповідно до укладеного
договору №CVX0RX36320068 від 29.11.2006 року між
банком та відповідачем ОСОБА_4,
останній отримав кредит у розмірі 7590,00
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Відповідач підтвердив
свою згоду на те, що підписана заява
разом з умовами надання кредиту
фізичним особам «розстрочка» складає
між ним і банком договір, про що
свідчить підпис відповідача у заяві.
Відповідач порушив зобов'язання за
кредитним договором і станом на 31.05.2013
року має заборгованість - 99394,48 грн., яка
складається з наступного: 7570,61 грн. -
заборгованість за кредитом; 28525,35 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 3673,56 грн. -
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом; 54415,70 грн. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500,00 грн.
штраф (фіксована частина), 4709,26 грн. -
штраф (процентна складова).

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали в
повному обсязі, обґрунтувавши їх
вищенаведеним, просили позов
задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача Беженар І.М.
пояснила суду, що між Банком та
відповідачем 29.11.2006 року укладено
кредитно-заставний договір про надання
споживчого кредиту для придбання
продукції (комп'ютера). Банк свої
зобов'язання перед позичальником
виконав у повному обсязі. Після
отримання рахунку-фактури на оплату
вартості товару згідно договору
купівлі - продажу здійснив перерахунок
кредитних коштів в розмірі 6900 грн. на
поточний рахунок
торгівельно-сервісного підприємства
та 690 грн. на поточний банківський
рахунок як сплату єдиноразової
винагороди за надання фінансового
інструменту за кредитним договором. За
таких обставин, оскільки боржник не
виконує умови договору вважає, що
підстав для відмови в задоволенні
позову не має.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому
засіданні позовні вимоги визнав
частково. Пояснив суду, що в 2006 році
його знайомий ОСОБА_10 запропонував
йому придбати автомобіль в кредит. Він
погодився та в м.Чернівці в приміщенні
магазину «Торговий дім» оформив
кредит, при цьому він думав, що отримає
гроші. Кредитний договір укладав з
працівником банку ОСОБА_11, на заяві
позичальника поставив свій підпис.
Проте ні грошей, ні комп'ютера не
отримав. Через деякий час ОСОБА_10 на
його прохання дав йому 2000 грн. для
внесення продавцю на підтвердження
його платоспроможності.

Представник відповідача ОСОБА_5 суду
пояснив, що 29.11.2006 року приватні
підприємці ОСОБА_7, ОСОБА_8 а також
менеджер ЗАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_11 в
складі організованої злочинної групи
без відома ОСОБА_4 склали фіктивний
рахунок-фактуру та видаткову накладну,
в яких неправдиво зазначили, що ПП
ОСОБА_7 реалізував ОСОБА_4 комп'ютер
вартістю 7835 грн., вказавши при цьому, що
для підтвердження платоспроможності
ОСОБА_4 вніс в касу підприємства 932 грн.
для придбання цього товару. В
подальшому зазначені члени
організованої злочинної групи вказані
рахунок-фактуру та видаткову накладну
подали в кредитний центр ЗАТ КБ
«Приватбанк». На підставі рішення
кредитного центру ОСОБА_11 здійснив
оформлення на ОСОБА_4 кредитного
договору, згідно з яким на підставі
рахунку-фактури і видаткової накладної
на відкритий ОСОБА_7 рахунок згідно
укладеної угоди про співпрацю,
кредитним центром позивача були
перераховані 6900 грн. як оплата за
начебто придбаний ОСОБА_4 комп'ютер. В
подальшому, перераховані банком кошти
ОСОБА_7 обналічив і розподілив між
членами злочинної групи. Таким чином,
ОСОБА_4 будь-яких грошей чи товару в
якості кредиту не отримав, що означає
не виконання умов договору. Зазначені
обставини встановлені вироком
Шевченківського районного суду
м.Чернівці від 21.12.2011 року. Представник
вважає безпідставним звернення банку з
даним позовом до відповідача ОСОБА_4,
оскільки останній особисто
матеріальних збитків банківській
установі не заподіяв, а члени
організованої злочинної групи ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та ОСОБА_11 заподіяли майнову
шкоду банку на суму 7590 грн.

Суд заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_4 29.11.2006 року уклав кредитний
договір із ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
„Приватбанк" за №CVX0RX36320068, згідно
якого отримав кредит у розмірі 7590,00
грн., зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,00 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом (а.с. 3).

Згідно договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати за який приймається період з 20
по 24 число кожного місяця позичальник
повинен надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) у сумі 524,86 грн.
Позичальник зобов'язується повернути
суму кредиту, відсотків, винагороди
відповідно до заяви та умов надання
споживчого кредиту (а.с. 3).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, банк або
інша фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Судом встановлено, що у відповідності
до умов, зазначених в заяві
позичальника кредитні кошти в сумі 6900
грн. перераховані Банком для придбання
продукції (комп'ютера) на поточний
рахунок продавця НОМЕР_3 в ПриватБанк,
МФО 356282, ЗКПО з призначенням
платежу «Перерахунок коштів згідно з
рахунком-фактурою №111 від 29.11.2006 р.», а
також 690 грн. перераховані на поточний
рахунок №0229 в ПриватБанк, МФО 35682,
ЗКПО 214192223 з призначенням платежу
«Сплата єдиноразової винагороди за
надання фінансового інструменту за
кредитним договором. Зазначене
підтверджується меморіальними
ордерами Банку від 29.11.2006 року (а.с.102) та
свідчить про виконання позивачем своїх
зобов'язань відповідно до умов
договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають наслідки,
встановлені договором або законом.

Відповідно ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання, або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідач ОСОБА_4 свої зобов'язання за
договором належним чином не виконав, що
призвело до того, що станом на 31.05.2013
року виникла заборгованість на суму
99394,48 грн., яку відповідач в
добровільному порядку не погашає.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості, в наслідок
несвоєчасного виконання зобов'язання,
відповідач заборгував перед банком
основний борг за кредитним договором в
розмірі 7570,61 грн. (а.с. 2).

З ч.2 ст. 536 цього Кодексу вбачається, що
розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно п.4.2 умов надання споживчого
кредиту, сума нарахованих і
несплачених відсотків за користування
кредитом нарахована відповідачу
становить - 28525,35 грн. (а.с.2).

Розрахунок заборгованості по комісії
за користування кредитом складає 3673,56
грн. (а.с. 2), що відповідає умовам
зазначеним у заяві позичальника.

Згідно ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Згідно п. 5.3 умов споживчого кредиту
фізичним особам (розстрочка) (стандарт),
при порушенні позичальником строків по
будь-якому з грошових зобов'язань
передбачених договором більш ніж на 30
днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. +
5% від суми заборгованості (а.с. 7). Згідно
розрахунку штрафів: фіксована складова
складає 500,00 грн., процентна складова
4709,26 грн. (а.с.2).

Згідно п. 5.1 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам (розстрочка)
(стандарт) - у випадку несвоєчасного
погашення заборгованості по кредиту,
позичальник сплачує банку пеню у
розмірі 0,15 % від суми простроченої
платежу, але не менше 1 гривні за кожен
день прострочки (а.с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549
ЦК України виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання. Сплата
неустойки є правовим наслідком у
разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст.
611 ЦК України).

Згідно розрахунку пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором складає 54415,70 грн. (а.с. 3).

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Виходячи із зазначених вимог закону,
приймаючи до уваги майновий стан
боржника, який не працює, має на
утриманні шість малолітніх дітей, і ці
обставини мають істотне значення, з
врахуванням того, що заборгованість по
тілу кредиту та процентах складає 36095,96
грн. (7570,61 грн. +28526,35 грн.), а розмір пені
складає 54415,50 грн., що значно перевищує
розмір збитків, то суд вважає, що розмір
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язання підлягає зменшенню до 7570,61
грн.

Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Згідно
ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечення, докази подаються
сторонами та іншими особами які
приймають участь у розгляді справи.
Доказуванню підлягають обставини які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін виник спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, у
зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем ОСОБА_4 умов кредитного
договору виникла заборгованість,
розмір якої встановлений
розрахунками позивача (а.с.2).
Заперечуючи проти розміру позовних
вимог, зазначений розрахунок позивача
відповідачем не спростований
належними та допустимими доказами.

У зв'язку з наведеним, а також
враховуючи те, що відповідач ОСОБА_4 не
виконує свої грошові зобов'язання за
кредитним договором, суд вважає, що з
відповідача необхідно стягнути на
користь ПАТ «КБ «Приватбанк» оскільки
останній є правонаступником всіх прав
та обов'язків ЗАТ «КБ «Приватбанк» (а.с.
11), заборгованість в розмірі 52549,39 грн.,
яка складається з 7570,61 грн. -
заборгованість за кредитом; 28525,35 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 3673,56 грн. -
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом; 7570,61 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500,00 грн. штраф
(фіксована частина), 4709,26 грн. - штраф
(процентна складова).

Посилання відповідача та його
представника на те, що внаслідок
шахрайських дій іншими особами, він не
отримав кредитних коштів, що свідчить
про невиконання умов договору, а отже
підставою для відмови в задоволенні
позовних вимог, суд не приймає до уваги
з огляду на наступне.

Заяву позичальника на отримання
кредиту, як пояснив відповідач ОСОБА_4
він підписував особисто, за власною
волею, без тиску сторонніх осіб, та
розумів значення вчинюваної ним угоди.

Вироком Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 21.12.2011 року (а.с.48-85)
встановлено, що 29.11.2006 р. ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, здійснюючи спільну
підприємницьку діяльність по продажу
комп'ютерної та побутової техніки,
реалізуючи злочинний умисел,
направлений на незаконне оформлення
кредиту на ОСОБА_4, склали фіктивний
рахунок-фактуру №111 від 29.11.2009 року та
видаткову накладну №Р111 від 29.11.2006 року,
в яких неправдиво зазначили, що
приватний підприємець ОСОБА_7
реалізував ОСОБА_4, а він отримав
комп'ютер вартістю 7832 грн., вказавши при
цьому, для надання ОСОБА_4 вигляду
платоспроможності в рахунку - фактурі
№111 від 29.11.2006 року, що він вніс в касу
підприємства 932 грн. готівкою за
придбання вищевказаного товару. В
подальшому вказані фіктивні документи
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були подані ОСОБА_11,
який достовірно знаючи, що ці документи
містять завідомо неправдиві відомості
та позичальник не буде отримувати
комп'ютер, уклав кредитно-заставний
договір №CVX0RX36320068 від 29.11.2006 року,
згідно з яким та на підставі фіктивних
рахунків-фактури №111 від 29.11.2006 року і
видаткової накладної №Р111 від 29.11.2006
року на розрахунковий рахунок
приватного підприємця ОСОБА_7 НОМЕР_3
Чернівецької філії ЗАТ КБ «ПриватБанк»
були перераховані кредитні кошти в
сумі 69000 грн. При цьому в кредитному
договорі членами організованої групи
через ОСОБА_9 неправдиво зазначалася
мета використання кредитних коштів -
перерахування коштів згідно з рахунком
фактурою №111 від 29.11.2006 р.

Суд вважає, що встановлені вироком суду
обставини щодо укладання кредитного
договору на підставі документів, що
містять завідомо неправдиві відомості
тягнуть правові наслідки недодержання
сторонами при вчиненні правочину вимог
закону, передбачені параграфом 2 Глави
16 ЦК України, зокрема недійсність
правочину. Проте суду не надано доказів
визнання недійсним кредитного
договору №CVX0RX36320068 від 29.11.2006 року між
банком та відповідачем ОСОБА_4, на
підставі якого виникла спірна
заборгованість, або звернення до суду з
таким позовом. Таким чином, вчинення
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 шахрайських
дій по відношенню до відповідача при
укладенні кредитного договору суд не
вважає підставою для відмови у
задоволенні даного позову.

Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.88
ЦПК України, пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, з
відповідача необхідно стягнути на
користь позивача 525,49 грн. судового
збору.

На підставі ст.ст.526, 536, 546, 549, 611, 612,1054 ЦК
України, ч.3 ст.551 ЦК України, керуючись
ст.ст. 11,60, 214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН: НОМЕР_2) на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» (, рах.
№3111, МФО №305299) заборгованість на
загальну суму 52549 (п'ятдесят дві тисячі
п'ятсот сорок дев'ять) гривень 39 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН: НОМЕР_2) на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» (, рах.
№0001, МФО №30529) витрати по сплаті
судового збору в сумі 525 (п'ятсот
двадцять п'ять ) гривень 49 коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

На рішення суду протягом десяти днів з
дня його проголошення може бути подана
апеляційна скарга. У разі, якщо рішення
було проголошено у відсутність особи,
яка його оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії даного рішення.

Суддя
О. Пухарєва