№ 233/528/14-ц
Костянтинівський міськрайонний суд
Донецької області у складі:
головуючого судді
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.
Костянтинівка цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Костянтинівського
державного хімічного заводу () «про стягнення моральної шкоди та
середнього заробітку за час затримки
Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до відповідача
Костянтинівського державного
стягнення моральної шкоди та
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що з 03 липня 1980 року по 01 серпня 2013
року працювала машиністом газодувних
машин у Костянтинівському державному
хімічному заводі. При звільненні з нею
не був проведений розрахунок. Не
виплата заробітної плати при
звільненні призвела до її моральних
страждань через загострення хвороб та
відсутності коштів на лікування, а
також втрати нормальних життєвих
стосунків. Просила стягнути з
відповідача на його користь: середній
заробіток за час затримки розрахунку
та 5000 грн. у відшкодування моральної
Позивачка ОСОБА_2 у судове засідання
надала заяву з проханням розглянути
справу у її відсутність, позовні вимоги
підтримала та просила задовольнити її
Представник відповідача
Костянтинівського державного
хімічного заводу Гайдаржиєв О.П. у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав та просив відмовити у
Вислухавши пояснення представника
відповідача Гайдаржиєва О.П.,
дослідивши надані докази по справі, суд
встановив наступні факти та відповідні
У судовому засіданні встановлено, що
позивачка ОСОБА_2 з 03 липня 1980 року по 01
серпня 2013 року працювала машиністом
газодувних машин Костянтинівського
державного хімічного заводу, звільнена
за власним бажанням за ст. 38 КЗпП
України, що підтверджується записами у
трудовій книжці (а.с. 5-7).
Судовим наказом Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 11 жовтня 2013 року з
Костянтинівського державного
хімічного заводу на користь ОСОБА_2
стягнуто нараховану, але не виплачену
заробітну плату за період часу з жовтня
2012 року по 01 серпня 2013 року у розмірі
На час винесення рішення розрахунок з
позивачкою відповідачем не проведений,
що не заперечувалося представником
У відповідності зі ст. 47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення
провести з працівником розрахунок у
строки, зазначені у статті 116 цього
Згідно зі ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
Таким чином, оскільки позивачка
звільнилася 01.08.2013 року, виплата всіх
сум, що належать їй від підприємства,
повинна була бути проведена цього ж
дня, проте, остаточний розрахунок з нею
відповідачем не проведений.
У відповідності зі ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку, що є підставою для
стягнення з відповідача вказаного
середнього заробітку.
Розрахунок середнього заробітку
провадиться відповідно до Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року з
відповідними змінами та доповненнями.
Згідно п. 2 зазначеного Порядку
обчислення середньої заробітної плати
провадиться виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
Згідно довідки від 29.01.2014 року № 33,
середньоденна заробітна плата
позивачки ОСОБА_2 складає 200,10 грн. (а.с.
Весь час затримки розрахунку за період
з 01.08.2013 року по 05.02.2014 року становить 93
робочих дні (а.с. 17).
Згідно ч.1 ст. 233 КЗпП України працівник
може звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права, а у справах про звільнення
- в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
Оскільки позивачка ОСОБА_2 звільнилася
01 серпня 2013 року, а до суду з позовом про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку звернулася 16 січня
2014 року, тобто з порушенням
встановленого ч.1 ст. 233 КЗпП України
строку і від неї не надходило
клопотання про поновлення такого
строку із зазначенням причин, які б суд
міг визнати поважними, суд вважає, що в
цій частині позов задоволенню не
Вирішуючи питання щодо позовних вимог
позивачки про відшкодування моральної
шкоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до змісту ст. 233 КЗпП України
вимоги про відшкодування заподіяної
моральної шкоди заподіяної порушенням
трудових прав працівника можуть бути
пред'явлені протягом трьох місяців з
моменту порушення трудових прав.
Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.
Пленум Верховного Суду України в п. 13
постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» (з наступними змінами та
доповненнями) зазначив, що відповідно
до ст. 237-1 КЗпП України за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків або змушує докладати
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок відшкодувати
моральну (немайнову) шкоду
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.
Оскільки порушення трудових прав
позивачки (невиплата коштів при
звільненні) відповідачем на час
розгляду справи не усунено, суд вважає,
що діями відповідача щодо невиплати
належних при звільненні сум, позивачці
заподіяно моральні страждання,
оскільки порушення її законних прав
призвели до втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від неї додаткових
зусиль для організації свого життя,
враховуючи також незадовільний стан
здоров'я позивачки і необхідність
оплати лікування. Виходячи з принципів
розумності та справедливості, суд
вважає, що, з урахуванням глибини таких
страждань, тяжкості вимушених змін в
житті позивачки, відповідач
зобов'язаний відшкодувати позивачці
моральну шкоду у розмірі 1500 грн., що, на
думку суду, буде розумним та
справедливим відшкодуванням.
Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_2 до Костянтинівського
державного хімічного заводу «про
стягнення моральної шкоди та
середнього заробітку за час затримки
розрахунку» підлягає частковому
задоволенню у межах наданих сторонами
доказів: з відповідача
Костянтинівського державного
хімічного заводу на користь позивачки
ОСОБА_2 підлягає стягненню у
відшкодування моральної шкоди 1500 грн.
В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з
відповідача судовий збір у розмірі 243,60
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 47, 116, 117, 233 КЗпП України, ст.ст. 10, 11,
60, 76, 209, 212-215 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_2 до Костянтинівського
державного хімічного заводу () «про стягнення моральної шкоди та
середнього заробітку за час затримки
розрахунку» задовольнити частково.
Стягнути з Костянтинівського
державного хімічного заводу () на користь ОСОБА_2 у відшкодування
моральної шкоди 1500 (одну тисячу п'ятсот)
Стягнути з Костянтинівського
державного хімічного заводу () судовий збір у розмірі 243,60 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Вступна та резолютивна частина рішення
проголошені 24 лютого 2014 року, повний
текст рішення виготовлений 26 лютого 2014
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Костянтинівський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня його проголошення,
а особами, які не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя