АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22ц/791/93/2014
Головуючий в І інстанції:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця 11 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Чиркової К.Г.

Суддів:
Пузанової Л.В.

Фурман
Т.Г.

при секретарі: Бараш
Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2, діючого від імені ОСОБА_3 на
рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 27 листопада 2013 року
в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - інспекція державного
архітектурно - будівельного контролю у
Херсонській області про зобов'язання
демонтувати самовільно збудовані
споруди та за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні майном,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа -
інспекція державного архітектурно -
будівельного контролю у Херсонській
області про зобов'язання демонтувати
самовільно збудовані споруди,
посилаючись на те, що він є власником
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, та розташований на
земельній ділянці площею 378,7кв.м.

Влітку 2012 року ОСОБА_4 самовільно
збудувала тамбур до житлового будинку
та самовільно переобладнала літню
кухню, що призводить до руйнування його
будинку, через постійне затікання води
під час дощів на стіни будинку. Окрім
того, внаслідок здійснених
відповідачкою прибудов відстань між
стіною його будинку та прибудовою
становить трохи більше одного метра.
Факт самовільного здійснення прибудов
підтверджено актом інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю у Херсонській області.

З огляду на викладене, просив суд
зобов'язати ОСОБА_4 демонтувати
самовільно збудований тамбур і
прибудови до житлового будинку та
стягнути на його користь понесені
судові витрати.

У березні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3
про усунення перешкод у користуванні
майном, посилаючись на те, що вони є
власниками житлового будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_2, на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 05.02.2013 року.

21.02.2013 року ОСОБА_3, який проживає за
адресою: АДРЕСА_1 та є власником жилого
буднику за цією адресою, без дозволу
побудував між житловими будинками
огорожу в зв'язку з чим заблокував їм
доступ до житлового будинку в разі
необхідності проведення ремонту або з
будь - яких інших причин.

З огляду на викладене просили суд
усунути перешкоди в користуванні
житловим будинком, шляхом зобов'язання
ОСОБА_3 знести огорожу, яка розташована
між житловими будинками за адресою:
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 за його рахунок,
строком у два тижні з дня вступу
судового рішення до законної сили.

Ухвалою суду від 14 травня 2013 року
цивільна справа за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
у користуванні майном і справа за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа -
інспекція державного архітектурно -
будівельного контролю у Херсонській
області про зобов'язання демонтувати
самовільно збудовані споруди об'єднані
в одне провадження.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 27 листопада 2013 року
у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - інспекція державного
архітектурно - будівельного контролю у
Херсонській області про зобов'язання
демонтувати самовільно збудовані
споруди відмовлено.

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
майном задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_4, ОСОБА_5 перешкоди в
користуванні житловим будинком літ.
«А», за адресою: м. Херсон, вул.
Червонопрапорна АДРЕСА_2, шляхом
зобов'язання ОСОБА_3 за його рахунок
знести збудовану огорожу, розташовану
між житловими будинками за адресою:
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 судові витрати в сумі 5368,80грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діючий від
імені ОСОБА_3 просить рішення суду в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_4, ОСОБА_5 скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволені
позову, посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, нормам матеріального та
процесуального права.

Зокрема, суд не дав належної оцінки
проведеної у справі з численними
помилками судової будівельно -
технічної експертизи, що покладена
судом в основу рішення.

У письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_6, діючий від імені ОСОБА_4
доводи скарги не визнав, рішення суду
просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

В силу ст.319 ЦК України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Судом установлено та підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_3 на праві
власності належить житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, за
даним домоволодінням рішенням
Херсонського міського виконавчого
комітету від 17.02.1955 року за №147
закріплено земельна ділянка, площею
441,5кв.м., згідно кадастрового плану
площа земельної ділянки становить
0,0377га.

У спільній частковій власності ОСОБА_4
та ОСОБА_5 знаходиться житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_2. Рішенням міськвиконкому
Херсонської міської ради за №147 від
17.02.1955 року за даним домоволодінням
закріплена земельна ділянка, площею
0,246га.

Судом також встановлено, що проведені
ОСОБА_4 самовільні переобладнання
частини приміщень, а також самочинні
будівлі розташовані на земельній
ділянці за адресою: АДРЕСА_2, яка не
межує із земельною ділянкою, що
закріплена за домоволодіння належним
ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, тому не
створюють останньому перешкод у
користуванні належним йому нерухомим
майном, а питання відносно усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудування вирішено відповідно до
закону.

Рішення суду в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 не
оскаржено, а тому судом апеляційної
інстанції відповідно до вимог ст.303 ЦПК
України не перевірялось.

Судом також установлено, що ОСОБА_3
облаштував сітчаний паркан частково
на відмосткі, частково на стіні
житлового будинку, належного ОСОБА_4,
ОСОБА_5 чим порушив їх права на належне
використання та обслуговування
житлового будинку.

Зазначений висновок суду відповідає
обставинам справи та підтверджений
матеріалами справи, в тому числі
проведеною в ході розгляду справи
судовою будівельно - технічною
експертизою, висновки якої
узгоджуються з матеріалами
інвентарної справи,
правовстановлюючими документами та не
спростовані відповідачем належними та
допустимими доказами, що є його
обов'язком відповідно до вимог ст.ст. 10,
57, 60 ЦПК України.

Відповідно до висновку судової
будівельно - технічної експертизи за
№286 від 10.10.2013 року металевий сітчаний
паркан між земельними ділянками по
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 встановлений ОСОБА_3
на відмосткі житлового будинку,
належного ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що призвело
до руйнування відмостки та
перешкоджає власникам здійснювати
догляд за житловим будинком.

Враховуючи характер і суть
правовідносин, що склалися між
сторонами, як це вбачається із
наведених вище і встановлених судом
обставин та зважаючи на рік забудови
житлових будинків, а також те, що
фактично житловий будинок належний
ОСОБА_4 первісно був збудований з
відступом від лівої бокової межі
земельної ділянки для облаштування
відмостки, а ОСОБА_3 не надав належних
та допустимих доказів на
підтвердження, встановлення ним
сітчаного паркану саме на межі
земельних ділянок, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про наявність правових
підстав для задоволення позову.

Висновки суду відповідають обставинам
справи в межах наданих сторонами
доказів та нормам матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апелянта щодо неправильної
оцінки судом зібраних у справі доказів
та невідповідність покладених в основу
рішення висновків суду фактичним
обставинам справи, позбавлені
правового обґрунтування і не були
підтверджені при розгляді справи судом
апеляційної інстанції.

Посилання апелянта про те, що судова
будівельно - технічна експертиза
проведена з порушеннями, суперечить
кадастровому плану на земельну
ділянку по АДРЕСА_1 та здійснена за
відсутності такого на земельну ділянку
по АДРЕСА_2, позбавлені правового
обґрунтування, оскільки висновком
експертизи та матеріалами справи
підтверджено, що довжина фасадної та
задньої межі земельної ділянки
домоволодіння по АДРЕСА_2, станом на
03.08.2009 року та на час огляду експертом
відповідає, зазначеній в інвентарній
справі станом на 10.10.1953р., генеральному
плану та плану кварталу за №155 і
становить 15,05м. та 15.83м., що підтвердила
також в ході розгляду справи в
апеляційному порядку експерт Грибкова
Н.Г., а межа та розмір земельної ділянки,
яка перебуває в користуванні ОСОБА_3
визначена у кадастровому плані за
фактичним користуванням, без
погодження меж земельних ділянок і не
підтверджена відповідними
правовстановлюючими документами.

Твердження ОСОБА_3, що встановлена ним
сітчана огорожа відповідає межі
земельних ділянок, а порушення прав
землекористувача допущено ОСОБА_4, яка
здійснила облицювання житлового
будинку бутовим камінням, тим самим
вийшла за межі земельної ділянки та
користується належною йому частиною
земельної ділянки, а тому для належного
обслуговування житлового будинку
необхідно встановлення земельного
сервітуту, колегія суддів вважає
такими, що не заслуговують на увагу,
оскільки належного підтвердження
зазначеної обставини матеріали справи
не містять і сторони на такі не
посилаються, а кадастровий план на
земельну ділянку, яка перебуває у
користуванні ОСОБА_3 виготовлений за
фактичним користуванням і не містить
посилання на його відповідність
правовстановлюючим документам, а
питання відносно відновлення дійсних
меж земельних ділянок сторонами не
порушувалося і не вирішувалося в
установленому законом порядку
відповідно до положень ст. 107 ЗК
України.

За таких обставини колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстав для
його скасування не має.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія
суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого від
імені ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 27 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: