Провадження № 2/127/5225/14
У Х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

18 липня 2014 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_3, про визнання права спільної сумісної власності на частку майна, витребування майна та зобовязання не чинити перешкоди в користування розпорядженні та володінні майном, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_3, про визнання права спільної сумісної власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, витребування у відповідача зазначеної квартири, та зобовязання відповідача не чинити перешкоди в користування розпорядженні та володінні квартирою.

Подана позовна заява не відповідає вимогам встановленим ст. 119 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху з метою усунення недоліків.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн.) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3654 грн.), ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн.). Суд звертає увагу позивача, що відповідно до ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий та немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Оскільки, позовна заява містить вимоги, як майнового (визнання права власності на майно), так і немайнового характеру (витребування майна та зобовязання не чинити перешкод), то позивачеві слід сплатити судовий збір відповідно до вищевказаної норми з урахуванням ціни позову щодо вимог майнового характеру. Сплата позивачем судового збору в розмірі 100,00 грн., відповідно до квитанції від 16 червня 2014 року №16 не є повною.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог.

Так позивач просить визнати за ним право спільної сумісної власності на ? частку квартири. Відповідно до ч. 2 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Отже, предявлена позовна вимога суперечить положенням ст. 327 ЦК України, адже у разі визначення часток у праві спільної сумісної власності та поділі майна, право спільної сумісної власності на нього припиняється. Також, вимога про визнання права власності на ? частку квартири ґрунтується на положеннях про спільну сумісну власність подружжя, натомість позов предявлено до ОСОБА_2, яка, як вбачається з позовної заяви та документів до неї, не була та не є дружиною позивача.

Крім того, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в рішенні від 14 серпня 2012 року зазначила, що спірна квартира позивачеві належить на праві спільної сумісної власності, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду, тобто у даному випадку по ?. Натомість, позивач просить витребувати у відповідача все майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, та зобовязати відповідача не чинити перешкоди в користування розпорядженні та володінні всією квартирою. Враховуючи викладене, позивачеві слід визначитись із змістом позовних вимог.

Відповідно до п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Вказуючи в позовній заяві про обставину відмови відповідачкою добровільно повернути майно, позовна заява не містить зазначення доказів про наведену обставину, або наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_3, про визнання права спільної сумісної власності на частку майна, витребування майна та зобовязання не чинити перешкоди в користування розпорядженні та володінні майном залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше пяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: