Справа № 465/9855/13 Головуючий у 1 інстанції: Гулієва М.І.
Провадження № 22-ц/783/5471/14 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

при секретарі: Івановій О.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Франківської районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Франківського районного суду м. Львова від 23 червня 2014 року, за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, з участю третіх осіб інспекції ДАБК у Львівській області, Львівської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про демонтаж самочинно встановленої дерев»яної споруди,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 23 червня 2014 року в позові Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, з участю третіх осіб: інспекції ДАБК у Львівській області, Львівської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про демонтаж самочинно встановленої дерев»яної споруди відмовлено.

Рішення суду оскаржила Франківська районна адміністрація Львівської міської ради. Посилається на те, що вказане рішення не ґрунтується на вимогах закону, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. У апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову. Зазначаєё що споруда у подвір»ї будинку АДРЕСА_1 відповідачем використовується без правовстановлюючих документів.Згідно розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 10 липня 2013 року відповідача за власні кошти зобов»язано демонтувати самочинно встановлену дерев»яну споруду, однак дане розпорядження не виконано.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають у АДРЕСА_1, що вбачається з довідки ЛКП "Вулецьке" від 10 жовтня 2013 року.

Згідно розпорядження Франківської райадміністрації №275 від 10 липня 2013 року затверджено висновок міжвідомчої комісії про демонтаж самочинно встановленої дерев"яної споруди та зобов"язано відповідача у місячний термін за власні кошти демонтувати таку.

З матеріалів справи, а саме з акту ЛКП "Вулецьке" від 9 жовтня 2013 року вбачається, що вказане розпорядження у добровільному порядку не виконане.

Відповідно до ст.376 ЦК України, нерухоме майно вважається самочинним будівництвом,якщо збудоване без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього.

Згідно ч.4 ст.376 ЦК України, якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок.

Виходячи з аналізу норм ст.376 ЦК України, обов"язок демонтажу самочинного будівництва лежить виключно на особі, яка здійснила це самочинне будівництво, або за її рахунок.

Судом встановлено, що відповідач не здійснював самочинного будівництва дерев"яної споруди, а лише користується такою.

Згідно відповіді Франківської райадміністрації №35-617 від 17 лютого 2011 року, на ім"я ОСОБА_2 та прокурора Франківського району м.Львова, вбачається, що будинок по АДРЕСА_1 не має підвальних приміщень,мешканці користуються господарськими приміщеннями,які були збудовані під час будівництва будинку.

Відповідно довідки ЛКП "Вулецьке" 10 жовтня 2013 року відповідач зареєстрований у АДРЕСА_1 17 липня 2006 року.

З матеріалів справи, а саме з повідомлення ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" від 9 вересня 2013 року № 4339, згідно інвентаризційних матеріалів вбачається, що вказаний будинок побудований у 1960 році. Обміри кварталів у м.Львові здійснювались у 1952-1953 роках. Первинна інвентаризація будинку проводилась у 1962 році,а заміри надвірних будівель проводились станом на 20 травня 1971 року.

Позивачем не надано доказів, що спірна споруда є нерухомим майном у значенні ст. 181 ЦК України. Пояснення відповідача у частині, що спірна споруда не пов»язана із землею фундаментом, є тимчасовою, не спростовані належними і допустимими доказами, що виключає застосування ст. 376 цього Кодексу про демонтаж (знесення) споруди.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі наявних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Франківської районної адміністрації Львівської міської ради відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 23 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: