Справа № 2-5725/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року Соломянський районний
суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.,

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Головне управління юстиції у м. Києві,
про розірвання договору довічного
утримання, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа: Головне управління
юстиції у м. Києві, про розірвання
договору довічного утримання, в якому
просив розірвати договір довічного
утримання від 28 грудня 2010 року,
укладений між ним та ОСОБА_2

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначив, що згідно з умовами даного
договору він передав у власність
відповідача належну йому на праві
власності квартиру АДРЕСА_1, а
відповідач зобов'язувався довічно
повністю утримувати позивача, на
умовах цього договору, а саме шляхом
забезпечення харчуванням, побутовими
послугами, пресою, медикаментами, а
також надавати матеріальну допомогу у
розмірі 500,00 грн. щомісячно. Крім цього
відповідач зобов'язався забезпечити
позивача житлом шляхом збереження його
права безоплатного довічного
проживання у відчужуваній квартирі.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 08 грудня 2011 року було
відмовлено у його позові до ОСОБА_2 про
розірвання договору довічного
утримання у зв'язку з тим, що
невиконання відповідачем своїх
обов'язків обумовлено істотними
причинами, пов'язаними з народженням
сина та хворобою дружини.

Однак, відповідач в подальшому, після
набрання рішенням суду законної сили,
не виконував умови договору, не брав
участі в його (позивача) утриманні, між
сторонами втрачені довірливі стосунки,
а тому позивач змушений звернутись з
вказаним позовом до суду.

Позивач подав до суду заяву про розгляд
справи за його відсутності, в якій
підтримав позовні вимоги.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнав, надав суду письмові
заперечення та в задоволенні позову
просив відмовити, посилаючись на його
безпідставність.

Представник третьої особи ГУЮ у м.
Києві в судове засідання не з'явився,
хоча її належним чином було
повідомлено про день, час і місце
розгляду справи, а тому суд вважає за
можливе розглядати справу за його
відсутності.

Суд, заслухавши відповідача,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Так, згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час
ухвалення рішення суд вирішує, чи мали
місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що 28 грудня 2010 року
між сторонами укладено договір
довічного утримання, посвідчений
державним нотаріусом П'ятої Київської
державної нотаріальної контори,
реєстровий номер 3-3191 (а.с.а.с. 11-12).

Згідно з умовами даного договору
ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 у власність
належну йому на праві власності
квартиру АДРЕСА_1, а останній
зобов'язувався довічно утримувати
позивача, на умовах цього договору, а
саме, надаючи йому:

- щоденне 5-разове калорійне
харчування;

- надання побутових послуг (прання
постільної білизни, послуги перукаря,
прибирання квартири);

- забезпечення пресою щотижня
(газети);

- забезпечення медикаментами;

- забезпечення його житлом шляхом
збереження права безоплатного
довічного проживання у відчужуваній
квартирі.

Крім того, ОСОБА_2 зобов'язувався
надавати ОСОБА_1 матеріальне
забезпечення, сума якого визначена
сторонами у розмірі 500 грн. щомісяця та
поховати.

Тобто, згідно з умовами спірного
договору у набувача, яким є відповідач,
виник обов'язок утримувати
відчужувача, взамін отриманого майна.

Згідно ст. 744 ЦК України за договором
довічного утримання (догляду) одна
сторона (відчужувач), передає у
власність другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач майна
зобов'язується забезпечувати
відчужувача утриманням та (або)
доглядом довічно.

Згідно ст. 755 ЦК України договір
довічного утримання (догляду) може бути
розірваний за рішенням суду, зокрема,
на вимогу відчужувача або третьої
сторони, на користь якої він був
укладений, у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх
обов'язків, незалежного від його вини.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва 08 грудня 2011 року, яке набрало
законної сили, відмовлено у позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
договору довічного утримання у зв'язку
з тим, що невиконання відповідачем
своїх обов'язків обумовлено істотними
причинами, пов'язаними з народженням
сина та хворобою дружини. Суд також
зважав на відсутність прямого
волевиявлення позивача щодо своїх
вимог та настання реальних наслідків у
зв'язку з розірванням договору.

Відповідно до даних довідки ВСП
«Грушківський» від 10 квітня 2013 року
ОСОБА_1 зареєстрований у АДРЕСА_1 (а.с. 15).
Крім нього у квартирі ніхто не
зареєстрований.

Також з даних довідки видно, що борг
ОСОБА_1 по квартплаті і комунальних
послугах станом на 01 березня 2012 року
становить 1 863, 86 грн.

З даних довідки поліклініки №1
Солом'янського району м. Києва
вбачається, що позивач хворіє (а.с.20).

Згідно з даними довідки Управління
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва від 04
вересня 2013 року видно, що ОСОБА_1
отримує пенсію за віком у розмірі 1105, 82
грн. (а.с. 25).

Як вбачається з даних постанови про
закриття кримінального провадження
від 03 червня 2013 року 18 травня 2013 року до
Солом'янського РУ ГУМВС України в м.
Києві надійшла заява ОСОБА_1 про те, що 15
квітня 2013 року в квартирі АДРЕСА_1
ОСОБА_2 вчинив сварку та заподіяв йому
легкі тілесні ушкодження (а.с.17).

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
пояснив, що договір довічного
утримання укладався з метою
недопущення та запобігання будь-яких
посягань третіх осіб, спрямованих на
заволодіння квартирою ОСОБА_1

Також відповідач пояснив, що він є
єдиною дитиною ОСОБА_1 та спадкоємцем
усього належного йому нерухомого
майна, зокрема, квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 також пояснив, що він хвилюється
за здоров'я батька та щоб посягання
третіх осіб не спричинили шкоди батьку,
не ввели його в оману, заволодівши
квартирою.

У судовому засіданні відповідач не
спростував доводи позивача про те, що
відповідач не виконує умови договору
довічного утримання, не надає йому
будь-якої допомоги та коштів на
утримання.

Він пояснив, що при укладенні договору
була усна домовленість з ОСОБА_1 про те,
що він переїде проживати до м.Одеси, так
як ОСОБА_2 постійно проживає там та не
має змоги виконувати пербдачені
договором умови у м. Києві.

ОСОБА_2 пояснив, що він має намір
підготувати для ОСОБА_1 житлове
приміщення у м. Одеса та забрати батька
туди.

Зазначені пояснення не спростовують
доводів позивача про порушення
відповідачем умов договору, яким
визначено місце проживання ОСОБА_1 у
належній йому квартирі та не надання
йому допомоги.

Суд критично оцінює надані
відповідачем в обгрунтування своїх
заперечень на позов медичну
документацію (а.с.44) та свідоцтво про
народження дитини (а.с. 46), оскільки вони
стосуються 2011 року, були враховані
судом при винесенні рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
08 грудня 2011 року і стали підставою для
відмови у позові у зв'язку з тим, що
невиконання відповідачем своїх
обов'язків обумовлено істотними
причинами, пов'язаними з народженням
сина та хворобою дружини.

У своїх письмових запереченнях
відповідач пояснив, що докази щодо
догляду за батьком ним були надані при
розгляді справи, по якій постановлено
судове рішення.

Разом з тим, судом встановлено, що після
набрання законної сили рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
08 грудня 2011 року відповідач не
виконував свої обов'язки, визначені
договором щодо утримання позивача,
забезпечення його харчуванням,
доглядом, необхідною допомогою.

При цьому відповідач не заперечував
цієї обставини та пояснював, що
договір довічного утримання було
укладено з іншою метою.

Однак, судом встановлено, що сторонами
було укладено саме договір довічного
утримання, за яким передбачалося право
позивача на належне утримання, догляд
та допомогу, взамін відчуження
квартири на користь відповідача, а не
будь-який інший правочин, за яким би
відповідач отримав право на квартиру
позивача.

За таких обставин суд вважає, що
позовна вимога про розірвання договору
довічного утримання підлягає
задоволенню, як вимога відчужувача у
разі невиконання набувачем своїх
обов'язків, незалежного від його вини.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 15, 16, 526, 744, 755, 756 ЦК України, ст.ст.
10, 11, 57, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Головне управління юстиції у м. Києві,
про розірвання договору довічного
утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання
від 28 грудня 2010 року, укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений
державним нотаріусом П'ятої Київської
державної нотаріальної контори,
реєстровий номер 3-3191.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Л.І.
Кізюн