У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І.,

Остапчука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
Національної академії внутрішніх
справ України до ОСОБА_4 про стягнення
витрат, пов'язаних з утриманням та
навчанням, за касаційною скаргою
представника Національної академії
внутрішніх справ України - Будіми Івана
Володимировича на ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 03 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Національна академія внутрішніх справ
України звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_4 про стягнення витрат, пов'язаних
з утриманням та навчанням.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 24 липня 2013 року в
задоволенні позову Національної
академії внутрішніх справ України до
ОСОБА_4 про стягнення витрат, пов'язаних
з утриманням та навчанням, відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
03 жовтня 2013 року рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 24 липня 2013
року скасовано, провадження у
цивільній справі за позовом
Національної академії внутрішніх
справ України до ОСОБА_4 про стягнення
витрат, пов'язаних з утриманням та
навчанням, закрито.

У касаційній скарзі представник
Національної академії внутрішніх
справ України - Будіма І.В. порушує
питання про скасування оскаржуваної
ухвали апеляційного суду, мотивуючи
свою вимогу порушенням судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся до суду з позовом про
відшкодування витрат, пов'язаних із
навчанням у вищому навчальному закладі
Міністерства внутрішніх справ України
особою, яка звільнена з органів
внутрішніх справ за власним бажанням,
не відпрацювавши після закінчення
навчання три роки.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та закриваючи провадження у
справі, суд апеляційної інстанції
керувався ч.1 ст. 2, п.1 ч.1 ст. 3, ст. 17 КАС
України, виходив з того, що відповідач,
навчаючись у вищому навчальному
закладі Міністерства внутрішніх справ
України, проходив публічну службу в
міліції та вважав, що спір виник з
публічно-правових відносин і підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна.

Порядок відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ України, затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 01 березня 2007 року № 313 «Про
затвердження порядку відшкодування
особами витрат, пов'язаних з їх
утриманням у вищих навчальних закладах
Міністерства внутрішніх справ
України» (надалі по тексту - Порядок).

Відповідно до ст. 1 Порядку визначено
механізм відшкодування особами,
навчання яких за державним замовленням
у вищих навчальних закладах
Міністерства внутрішніх справ України
прирівнюється до проходження
військової служби, витрат, пов'язаних з
їх утриманням у таких закладах, в тому
числі і у разі відмови від подальшого
проходження служби на посадах
начальницького складу в органах
внутрішніх справ протягом перших трьох
років після закінчення навчання.

Згідно зі ст. 3 та ч. 1 ст. 6 Порядку
витрати відшкодовуються згідно з
договором про підготовку фахівця в
навчальному закладі, який укладається
між навчальним закладом, головним
управлінням або управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
та особою. У разі відмови особи
добровільно відшкодувати витрати, їх
стягнення здійснюється в судовому
порядку.

Враховуючи вище викладене, суд
апеляційної інстанції залишив поза
увагою те, що спір у справі виник з
договірних правовідносин, договірні
правовідносини між сторонами, однією з
яких є фізична особа, регулюються
нормами Цивільного кодексу України та
помилково вважав, що справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України
передбачено, що суди розглядають у
порядку цивільного судочинства справи
щодо захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин.

Таким чином, постановлена ухвала
апеляційного суду не може залишатись в
силі та з підстав, передбачених п. 2 ч. 1
ст. 342 ЦПК України, підлягає скасуванню
з направленням справи для подальшого
розгляду до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника
Національної академії внутрішніх
справ України - Будіми Івана
Володимировича задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03
жовтня 2013 року скасувати, передати
справу для подальшого розгляду до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.О. Кузнєцов

Судді:
Т.Л. Ізмайлова

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

Д.О. Остапчук