Справа № 199/7036/14-ц
05 листопада 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м.Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Подорець О.Б.,
при секретарі Голубніченко В.О.,
за участі позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, де треті
особи - Головне управління Державної
Міграційної Служби України в
Дніпропетровській області, ОСОБА_4,
Амур-Нижньодніпровський районний
відділ в м. Дніпропетровську Головного
управління Державної Міграційної
Служби України в Дніпропетровській
області, про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та визнання недійсною
У серпні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3,
де треті особи - Головне управління
Державної Міграційної Служби України в
Дніпропетровській області, ОСОБА_4,
Амур-Нижньодніпровський районний
відділ в м. Дніпропетровську Головного
управління Державної Міграційної
Служби України в Дніпропетровській
області, про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та визнання недійсною
реєстрацію, посилаючись на те, що
відповідно до договору дарування від 27
березня 2013 року, посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрованого в реєстрі під №1462
позивачка є власником 2/9 частки
квартири АДРЕСА_1, крім того 1/9 частина
зазначеної квартири належить позивачу
на підставі Свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 18 січня 2012
року, виданого державним нотаріусом
Четвертої дніпропетровської державної
нотаріальної контори Писарєвою Н.С. та
зареєстрованого в реєстрі під № 2-126.
Разом з нею в спірній квартирі
зареєстрований ОСОБА_3, який є батьком
її чоловіка, однак в квартирі не
проживає, не користуються нею, не несе
витрат на її утримання. Тому позивач
звернулася до суду та з урахуванням
уточнених позовних вимог просила
визнати ОСОБА_3, таким, що втратив право
користування житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1; визнати недійсною
реєстрацію відповідача за
вищезазначеною адресою; зобов'язати
Амур-Нижньодніпровський районний
відділ Головного управління в
Дніпропетровській області Державної
міграційної служби України зняти з
реєстрації (виписати) відповідача
ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
представник позивача ОСОБА_2, надали
пояснення аналогічні змісту позовних
вимог, на задоволені позову наполягали.
Відповідач до судового засідання не
з'явився, про час, дату та місце
слухання справи повідомлений належним
чином, про що свідчить розміщене в
газеті «Вісті Придніпров'я» №76 (1569) від
02.10.2014 року повідомлення про слухання
справи. Про причини своєї неявки суду
не повідомив, не надав заяв про розгляд
справи за його відсутності, не
скористався правом надання заперечень
проти позову, у зв'язку з чим суд за
згодою позивача та її представника
вирішує справу в порядку заочного
розгляду на підставі наявних у справі
Третя особа ОСОБА_4, до суду не з'явився,
про слухання справи повідомлений
належним чином, про причини не явки суд
Третя особа Головне управління
Державної Міграційної Служби України в
Дніпропетровській області до суду
свого представника не направили, про
слухання справи повідомлені належним
чином, про причини не явки суд не
Третя особа Амур-Нижньодніпровський
районний відділ в м.Дніпропетровську
Головного управління Державної
Міграційної Служби України в
Дніпропетровській області до суду
свого представника не направили, про
слухання справи повідомлені належним
чином, про причини не явки суд не
Суд, вислухавши пояснення позивача,
представника позивача, допитавши
свідка ОСОБА_7, дослідивши матеріали
справи приходить до наступного.
Статтею 41 Конституції України та ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 року відповідно до Закону
України «Про ратифікацію Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, Першого протоколу та
протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції»,
закріплено право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його прав,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України.
Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України).
Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.
Судом встановлено, що відповідно до
договору дарування від 27 березня 2013
року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
та зареєстрованого в реєстрі під № 1462
позивачка є власником 2/9 частини
квартири АДРЕСА_1. Також 1/9 частина
зазначеної квартири належить позивачу
ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право
на спадщину за заповітом від 18 січня 2012
року, виданого державним нотаріусом
Четвертої дніпропетровської державної
нотаріальної контори Писарєвою Н.С. та
зареєстрованого в реєстрі під № 2-126
ОСОБА_3, який є батьком чоловіка
позивача ОСОБА_4, залишається
зареєстрованим в АДРЕСА_1, однак ні коли
в квартиру не вселявся, не мешкає в ній
без поважних причин, особистих речей в
квартирі не має, оплату комунальних
послуг не здійснює, що підтверджується
наданими доказами та показами
допитаного в судовому засіданні
Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.
З огляду на наведене, суд вважає, що
позовні вимоги позивача в частині
усунення перешкод в користуванні
власністю обґрунтовані і підлягають
задоволенню, оскільки ОСОБА_3 втратив
право користування спірним житлом.
Щодо позовних вимог про зобов'язання
Головного управління Державної
Міграційної Служби України в
Дніпропетровській області зняти
відповідача з реєстрації, суд зазначає
Головне управління Державної
Міграційної Служби України в
Дніпропетровській області є у справі
третьою особою. Такий процесуальний
статус виключає можливість покладення
на нього рішенням суду будь-яких
обов'язків, а тому позовні вимоги в цій
частині задоволення не підлягають.
Не підлягають задоволенню і позовні
вимоги щодо визнання реєстрації
недійсною, оскільки дані вимоги
позивачем не доведено. Крім того,
відповідач не є належним відповідачем
Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України питання щодо розподілу судових
витрат, суд приходить до висновку, що
судові витрати з відповідача не
стягувати, оскільки вимога про
розподіл судових витрат позивачем не
Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 169, 214, 215, 218, 222,
224-226, 88 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, де треті особи -
Головне управління Державної
Міграційної Служби України в
Дніпропетровській області, ОСОБА_4,
Амур-Нижньодніпровський районний
відділ в м.Дніпропетровську Головного
управління Державної Міграційної
Служби України в Дніпропетровській
області, про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та визнання недійсною
реєстрацію - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, що є
підставою зняття з реєстрації ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, з житлового приміщення -
В іншій частині позову - відмовити.
Судові витрати віднести на рахунок
Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Копію судового рішення із викладом
вступної та резолютивної частин видати
учасникам процесу негайно після його
проголошення.

Суддя
О.Б.Подорець