Справа № 201/1792/14-ц (2/201/892/2014)
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді
Черновського Г.В.

при секретарі -
Пісчанській Т.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача -
ОСОБА_2,

відповідачів - ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Перша
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5 про припинення
права власності, визнання права
власності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 07 лютого 2014 року звернулась до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовною заявою до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про припинення права
власності, визнання права власності,
зазначивши третіми особами Першу
дніпропетровську державну нотаріальну
контору та себе, що діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5 (а. с. 4-9).

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 у
позовній заяві та у судовому засіданні
посилалась на те, під час перебування у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 ними
було придбано житлове приміщення
АДРЕСА_1, загальною площею 31,4 кв.м,
житловою площею 19,4 кв.м. на підставі
договору купівлі-продажу від 17 червня
2010 року, внаслідок чого позивачка та її
чоловік набули право приватної
власності на 1/2 частин кожний вказаного
нерухомого майна. Після смерті ОСОБА_6
відкрилась спадщина на належну йому 1/2
частину житлового приміщення АДРЕСА_1,
яка була розподілена між спадкоємцями
наступним чином: дружині померлого -
ОСОБА_1 - 1/16 частин, сину померлого -
ОСОБА_5 - 1/16 частин, матері померлого -
ОСОБА_3 - 1/16 частин та батьку померлого -
ОСОБА_4 - 1/16 частини, проте останній до
нотаріальної контори із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом не звертався, оформлювати
правовстановлюючі документи не хоче. У
зв'язку з тим, що спірне житлове
приміщення є неділимим, оскільки є
однокімнатною квартирою загальною
площею 31,4 кв.м, витрати з утримання
даної квартири несе виключно
позивачка, якій належить більша частка
цього приміщення, кожний з
відповідачів має окреме житло, вона
завернулась до суду з даним позовом та
просила суд припинити право власності
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на належні їм частки
вказаного приміщення, визнати право
власності на ці частки за ОСОБА_1, та
виплатити відповідачам по 11 756,25 грн.
грошової компенсації за ці частки, які
були внесені позивачкою на депозитний
рахунок № 6709, відкритий в ГУ ДКСУ
в Дніпропетровській області, МФО 805212,
на ім'я установи Територіального
управління державної судової
адміністрації України в
Дніпропетровській області, а також
витрати по справі покласти на сторони
(а. с. 4-9).

У судовому засіданні позивач та її
представник заявлені вимоги
підтримали, на їх задоволенні
наполягали.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги
визнала та не заперечувала проти їх
задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні
позовні зазначив, що не претендує на 1/16
частину спірної квартири, яка має
належати йому після смерті сина, проте
посилався на необхідність дочекатись
повноліття онука - ОСОБА_5, для
вирішення цього питання.

Третя особа - Перша дніпропетровська
державна нотаріальна контора, у судове
засідання для участі в розгляді даної
цивільної справи свого представника не
направила, надіслала на адресу суду
заяву про розгляд справи за
відсутності свого представника, в
заяві вказала, що при вирішенні даного
спору покладається на розсуд суду (а. с.
46).

Вислухавши пояснення осіб, що брали
участь у справі, дослідивши письмові
докази, судом були встановлені
наступні фати:

На підставі договору купівлі-продажу,
укладеного 17 червня 2010 року між ОСОБА_7
з одного боку, та ОСОБА_6 і ОСОБА_1 - з
іншого, останні набули право власності
на 1/2 частину кожний житлового
приміщення АДРЕСА_1, загальною площею
31,4 кв.м, житловою площею 19,4 кв.м., що
підтверджується матеріалами справи (а.
с. 11-12, 13, 14).

Судом встановлено, що після смерті
ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належну
йому 1/2 частину житлового приміщення
АДРЕСА_1, спадкоємцями якого є: дружина -
ОСОБА_1, син - ОСОБА_5, мати - ОСОБА_3,
батько - ОСОБА_4

На підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
ОСОБА_6 ОСОБА_1 набула право власності
на 1/16 частин житлового приміщення
АДРЕСА_1; ОСОБА_5, ОСОБА_3 - також набули
право власності по 1/16 частин на дане
житлове приміщення (а. с. 15-19).

Таким чином як вбачається з витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності ОСОБА_1 станом на 09 липня 2013
року на праві приватної власності
належить 5/16 житлового приміщення
АДРЕСА_1 (а. с. 16).

Судом також встановлено, що ОСОБА_4
також має право на спадщину за законом
після смерті сина у вигляді 1/16 частин
житлового приміщення АДРЕСА_1, проте до
нотаріальних органів для оформлення
документів не звертався.

З матеріалів справи вбачається, що
витрати по сплаті за комунальні
послуги з утримання житлового
приміщення АДРЕСА_1 несе позивачка (а. с.
23-34).

Згідно зі звітом № 721-13 від 30 жовтня 2013
року про проведення оцінки вартості
майна - квартири, загальною площею 31,4
кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
вартість такої квартири становить 188
100,00 грн. (а. с. 25-29).

Тобто, вартість 1/8 частини майна, або 2/16,
становить 23 512,50 грн., 1/16 - 11 756,25 грн.

З пояснень, наданих сторонами у
судовому засіданні, вбачається, що
відповідачі не проживають у спірній
квартирі, кожний з них має окреме житло.

Аналізуючи виниклі між сторонами
правовідносини, суд приходить до
наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено,
що обов'язок із доказування
покладається також на осіб, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси. Тобто,
процесуальними нормами встановлено як
право на участь у доказуванні, так і
обов'язок із доказування обставин при
невизнані них сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, що
випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Статтею 360 ЦК України встановлено, що
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Так, відповідно до положень ст. 365 ЦК
України право особи на частку у
спільному майні може бути припинене за
рішенням суду на підставі позову інших
співвласників, якщо: частка є незначною
і не може бути виділена в натурі; річ є
неподільною; спільне володіння і
користування майном є неможливим; таке
припинення не завдасть істотної шкоди
інтересам співвласника та членам його
сім'ї. Суд постановляє рішення про
припинення права особи на частку у
спільному майні за умови попереднього
внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.

За викладених обставин та приймаючи до
уваги, що частка позивачки у спірному
майні (5/16 частин) є значно більшою, ніж
відповідачів (по 1/16 частин), спірне
житлове приміщення є однокімнатною
квартирою житловою площею 19,4 кв.м,
розподіл якої в натурі на трьох
власників не можливий, а також
враховуючи, що кожний з відповідачів
має окреме житло, у зв'язку з чим не
вбачається підстав вважати, що
припинення права власності
відповідачів на належні їм частки
житлового приміщення АДРЕСА_1, завдасть
істотну шкоду їхнім інтересам, суд
вважає позовні вимоги доведеними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Крім того, приймаючи таке рішення суд
також виходив з того, що відповідачі не
приймають участі у витратах на
утримання квартири, ОСОБА_3 не
заперечує проти задоволення позовних
вимог, ОСОБА_4 навіть не звертався до
відповідних органів для оформлення
права власності, а позивачкою виконані
вимоги ч. 2 ст. 365 ЦК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України,
приймаючи до уваги результат розгляду
справи, суд вважає за необхідне
стягнути з кожного з відповідачів на
користь позивача суму судового збору
пропорційну задоволеним вимогам, а
саме: по 81,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
160, 364, 365, 383 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88,
212-215 ЦПК України, -

В И Р
І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи: Перша
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5 про припинення
права власності, визнання права
власності - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_3
(РНОКПП НОМЕР_1) на 2/16 частини в
житловому приміщенні АДРЕСА_1,
загальною площею 31,4 кв.м, житловою
площею 19,4 кв.м.

Припинити право власності ОСОБА_4
(РНОКПП НОМЕР_2) на 2/16 частини в
житловому приміщенні АДРЕСА_1,
загальною площею 31,4 кв.м, житловою
площею 19,4 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3) на 2/16
частин в житловому приміщенні АДРЕСА_1,
загальною площею 31,4 кв.м, житловою
площею 19,4 кв.м., які належали ОСОБА_3 та
ОСОБА_4.

Виплатити ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1)
грошову компенсацію ринкової вартості
1/16 частин житлового приміщення АДРЕСА_1
у сумі 11 756 (одинадцять тисяч сімсот
п'ятдесят шість) грн. 25 коп., які внесені
ОСОБА_1 на бюджетний рахунок № 6709,
відкритий в ГУ ДКСУ в
Дніпропетровській області, МФО 805212, на
ім'я установи Територіального
управління державної судової
адміністрації України в
Дніпропетровській області.

Виплатити ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2)
грошову компенсацію ринкової вартості
1/16 частин житлового приміщення АДРЕСА_1
у сумі 11 756 (одинадцять тисяч сімсот
п'ятдесят шість) грн. 25 коп., які внесені
ОСОБА_1 на бюджетний рахунок № 6709,
відкритий в ГУ ДКСУ в
Дніпропетровській області, МФО 805212, на
ім'я установи Територіального
управління державної судової
адміністрації України в
Дніпропетровській області.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1),
ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3) в рахунок
повернення судового збору по 81
(вісімдесят одна) грн. 20 коп. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой