Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/239/14р.
Головуючий у 1 інстанції Дмитрієва М.М.
Суддя-доповідач
20 лютого 2014 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:
головуючого: Кочеткової І.В.
суддів: Воробйової І.А.
при секретарі: Свинаренко О.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 05 листопада 2013 року у
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Соцсфера»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
та виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2011 року ТОВ «Соцсфера»
звернулось до суду з позовом, який в
процесі розгляду справи уточнювали, до
ОСОБА_3 про виселення без надання
іншого жилого приміщення та стягнення
суми заборгованості по квартплаті та
комунальним послугам, посилаючись на
те, що на підставі договору
купівлі-продажу №1544 від 15 травня 2007
року, укладеного між позивачем та
ЗАТ»Запорізький автомобілебудівний
завод», позивач став власником
приміщення гуртожитку, яке розташоване
по АДРЕСА_1 яке здає громадянам та надає
послуги готельного типу. Позивач
зазначає, що у кімнаті НОМЕР_1
зазначеного гуртожитку, яка належить
на праві власності позивачу, мешкає
відповідач, але відмовляється від
укладення договору найма, який
неодноразово позивач пропонував
відповідачу укласти. На теперішній час
у відповідача відсутні законні
підстави користуватись зазначеною
кімнатою та отримувати комунальні
послуги. Відповідач систематично не
сплачує отримані житлово-комунальні
послуги, чим завдає позивачу збитки.

На підставі викладеного, позивач
просив суд, стягнути з відповідача на
користь позивача заборгованість по
житлово-комунальним послугам у розмірі
3885, 98 грн. та судові витрати, а також
виселити відповідача без надання
іншого житлового приміщення, з кімнати
АДРЕСА_1

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 04 липня 2012 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ
«Соцсфера» заборгованість за надані
комунальні послуги у сумі 3885, 98 грн. та
судові витрати у розмірі 171 грн. В
задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 13 листопада 2012 року
апеляційні скарги ТОВ «Соцсфера» та
ОСОБА_3 відхилено. Рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 04 липня 2012 року залишено
без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України від 22 травня 2013 року касаційну
скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 04 липня 2012 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 13 листопада 2012 року
скасовано справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 05 листопада 2013 року
позов ТОВ «Соцсфера» задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ
«Соцсфера» заборгованість в сумі 3055, 70
грн. та судові витрати у розмірі 171, 00
грн.

Виселено ОСОБА_3 без надання іншого
приміщення з кімнати АДРЕСА_1

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, ОСОБА_3
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким стягнути з
неї заборгованість за
житлово-комунальні послуги у розмірі
1159, 95 грн. в іншій частині позову
відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Задовольняючи позов про виселення
ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив із
того, що на час розгляду справи
відповідач в трудових відносинах із
позивачем не перебувала, вселилалася
до гуртожитку хоча з відома
уповноваженого представника власника,
але з порушенням установленого законом
порядку , а тому на підставі ст.116 ЖК
України підлягає виселенню без надання
іншого жилого приміщення.

Колегія судів не погоджується з такими
висновками.

Згідно ст.814 ЦК України зміна власника
гуртожитку не є підставою для
автоматичного припинення або зміни між
попереднім власником та відповідачем
правовідносин.

Частиною 3 ст. 116 ЖК України встановлено,
що осіб, які самоправно зайняли жиле
приміщення , виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 127 ЖК України для
проживання робітників, службовців,
студентів, учнів, а також інших
громадян у період роботи або навчання
можуть використовуватись гуртожитки.

Питання виселення з гуртожитку
регулюється ст. 132 Житлового кодексу
Української РСР та Законом України "
Про забезпечення реалізації житлових
прав мешканців гуртожитків".

Згідно зі ст. ст. 19, 20 Закону України "
Про забезпечення реалізації житлових
прав мешканців гуртожитків" виселення,
переселення чи відселення громадян з
гуртожитків відповідно до цього Закону
допускається лише у випадку визнання
гуртожитку таким, що перебуває в
аварійному стані або в стані,
непридатному для проживання людей, на
підставі рішення, прийнятого
виконавчим органом відповідної
місцевої ради на підставі обстеження в
установленому чинним законодавством
порядку стану гуртожитку (цілісного
майнового комплексу чи його
відокремленої частини) з наступним
затвердженням сесією цієї ради. Усім
мешканцям гуртожитку, визнаного
аварійним чи непридатним для
проживання людей, терміново надається
інше, придатне для тимчасового
проживання людей житло тим органом
місцевого самоврядування, який
представляє інтереси територіальної
громади, на території якої розміщено
такий гуртожиток.

Усі інші категорії мешканців
гуртожитків, на яких не поширюється
Закон України "Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків", можуть бути виселені з
підстав і в порядку, передбаченому ст.
132 Житлового кодексу Української РСР .

Відповідно до ст. 125 ЖК України без
надання іншого жилого приміщення не
може бути виселено осіб, які
пропрацювали на підприємстві, в
установі, організації, що надали їм
службове жиле приміщення, не менш як
десять років; осіб, звільнених у зв'язку
з ліквідацією підприємства, установи,
організації або за скороченням
чисельності чи штату працівників.

За положеннями ст. 132 ЖК України
працівників підприємств, установ,
організацій, які поселилися в
гуртожитку в зв'язку з роботою, може
бути виселено без надання іншого
жилого приміщення в разі звільнення за
власним бажанням без поважних причин,
за порушення трудової дисципліни або
вчинення злочину. Осіб, які припинили
роботу з інших підстав, ніж ті, що
зазначені в ч. 2 цієї статті, а також
осіб, перелічених у ст. 125 цього Кодексу,
може бути виселено лише з наданням їм
іншого жилого приміщення.

Згідно з пп. 9, 10, 17 Положення жила площа
в гуртожитку надається за спільним
рішенням адміністрації підприємства,
установи, організації та відповідного
профспілкового комітету. На підставі
рішення про надання жилої площі в
гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер
(додаток), який є єдиною підставою для
вселення на надану жилу площу. Ордер
може бути виданий лише на вільну жилу
площу. При одержанні ордера
пред'являються паспорти всіх членів
сім'ї, включених до ордера, з відміткою
про виписку з попереднього місця
проживання. Адміністрація
підприємства, установи, організації
веде облік ордерів, що видаються
громадянам на зайняття жилої площі.
Бланки ордерів зберігаються як
документи суворої звітності.

Судом встановлено, що 06.04.2007 року ЗТА
«Запорізький автомобілебудівний
завод» продало, а ТОВ «СоцСфера» купила
приміщення у м.Запоріжжя по
вул.Космічній, 90, яке є гуртожитком.

Також судом установлено, що
відповідачка в період з 10.06.1981 року по
16.07.2009 року працювала на підприємстві
ЗАТ «Запорізький автомобілебудівний
завод» і була звільнена з підприємства
у зв»зку зі скороченням штату. На даний
час є пенсіонеркою, що підтверджується
копією трудової книжки та пенсійного
посвідчення.

ОСОБА_3 з часу прийняття на роботу до
ПАТ «ЗАЗ» була вселена до гуртожитку за
адресою АДРЕСА_2 і після того, як
вказана будівля була виведена зі
складу житлового фонду в 1995 році її
було переселено до гуртожитку за
адресою АДРЕСА_1

Ордер на вселення у кімнату НОМЕР_1 за
інформацією позивача ОСОБА_3 не
видавався.

Особові справи мешканців гуртожитку
зберігаються в ТОВ «Соцсфера». Проте
позивач не надав суду особову справу
мешканця гуртожитку ОСОБА_3

ОСОБА_3 зареєстрована АДРЕСА_1 з 15.08.1995
року, що підтверджується відміткою в її
паспорті.

За таких підстав, оскільки ОСОБА_3 з
часу прийняття на роботу була вселена
до кімнати НОМЕР_1 у спірному
гуртожитку, в якій мешкає більше
вісімнадцяти років і несе витрати за
проживання, але в порушення чинного
законодавства ПАТ «ЗАЗ» не видав їй
необхідних документів на спірну жилу
площу, а лише 15.08.1995 року зареєстрував в
гуртожитку, враховуючи те, що ОСОБА_5 є
пенсіонеркою, була звільнена з роботи з
ініціативи адміністрації підприємства
за п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням
чисельності штату працівників після
того, як пропрацювала більше 28 років,
тому відповідно до вимог ст.125 ЖК
України не може бути виселена без
надання іншого жилого приміщення.

Доводи позивача про те, що
відповідачами порушується його право
власності, безпідставні. При набутті у
2007 році права власності на спірну
нерухомість ТОВ "Соцсфера" було добре
обізнана про статус приміщення, яке
являлося гуртожитком, його цільове
призначення. Відповідно до ст. 319 ЦК
України власник не може
використовувати право власності на
шкоду правам, свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства.

З огляду на зазначене, враховуючи
фактичні обставини по справі, колегія
суддів вважає, що позивач належними та
достатніми доказами не довів
обставини, якими він обґрунтовує свої
вимоги щодо виселення відповідачів, а
тому на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України рішення суду в цій частині
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні цих позовних вимог.

Згідно розрахунку суми заборгованості,
проведеного ТОВ "СоцСфера", ОСОБА_3 має
заборгованість за житлово-комунальні
послуги за період з червня 2009 року по
травень 2011 року включно в сумі 3885 грн. 98
коп., яку добровільно нею не сплачено .

Розрахунок заборгованості не
спростовано відповідачем належними та
допустимими доказами у відповідності
до ст. 58, 59 ЦПК України.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору або вимог
ЦК України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Права та обов'язки мешканців
гуртожитків як споживачів
житлово-комунальних послуг
регулюються Законом України "Про
житлово-комунальні послуги". Законом
України "Про теплопостачання", Законом
України "Про електроенергетику",
Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
№630 від 21 липня 2005 року, Правилами
користування електричною енергією для
населення, затвердженими постановою
Кабінету Міністрів України №1357 від 26
липня 1999 року. Правилами надання послуг
з вивезення побутових відходів,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України №1070 від 10 грудня 2008
року, та іншими законами та
нормативними актами з питань надання
окремих видів таких послуг.

Згідно ст.ст. 130, 131 Житлового кодексу
України порядок користування жилою
площею в гуртожитках визначається
законодавством Української РСР.
Примірне положення про гуртожитки
затверджується Радою Міністрів
Української РСР за погодженням з
відповідними профспілковими органами.

Відповідно до п.18 Примірного положення
про гуртожитки, затвердженого
Постановою Ради міністрів Української
РСР №208 від 03.06.1986 року, громадяни, які
проживають у гуртожитку, зобов'язані
своєчасно вносити плату за
користування жилою площею і за
комунальні послуги відповідно до
пункту 38 цього Примірного положення.

Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу
України плата за комунальні послуги
(водопостачання. газ. теплова енергія
та інші послуги) береться крім
квартирної плати за затвердженими в
установленому порядку тарифами.

Судом встановлено, що плата за
житлово-комунальні послуги
здійснювалася відповідачкою не в
повному обсязі, внаслідок чого згідно
із розрахунком, наданим позивачем, у
період з вересня 2009 року по травень 2011
року включно утворилася
заборгованість у сумі 3885 грн. 98 коп.

Згідно з листом №02-29.2/03-89 від 04.01.2013 року
Запорізького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
протягом 2012 - січня 2013 року ними
розглядалася колективна заява
мешканців цього гуртожитку щодо
неправомірних дій позивача при
нарахуванні мешканцям гуртожитку
плати за найм приміщення та за послуги
з утримання будинків, споруд та
прибудинкових територій, за
результатами розгляду якої
встановлено, що в діях ТОВ "СоцСфера"
відсутні ознаки порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції.

Також правильність нарахування оплати
за проживання у гуртожитку було
предметом розгляду департамента ЖКГ
Запорізької міської ради (а.с.73).

Вирішуючи спір щодо стягнення
заборгованості по оплаті
житлово-комунальних послуг, суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку
про неналежне виконання відповідачем
свого обов'язку сплачувати отримані
нею житлово-комунальні послуги та
стягнув з ОСОБА_3 суму заборгованості.

Враховуючи викладене, підстав для
скасування рішення суду в частині
стягнення з відповідача
заборгованості за надані послуги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК
України, судова колегія

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 05 листопада 2013 року у
цій справі в частині виселення ОСОБА_3
без надання іншого жилого приміщення
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення про відмову в задоволенні
цих позовних вимог.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: