АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7342/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Мовчан Д.В. Доповідач - Дерев'янко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Дерев'янка О.Г.

Суддів: Петешенкової М.Ю.,
Черненкової Л.А.

при секретарі Філіній Я.Г.

розглянувши в судовому
засіданні у місті Дніпропетровськ
цивільну справу

за апеляційною скаргою Прокурора
Ленінського району міста
Дніпропетровська

на рішення Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 02 серпня 2013
року у цивільній справі

за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визначення порядку
користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2012 року ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулась до суду із зазначеним
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, посилаючись
на те, що вона на підставі договору
дарування від 05.12.2009 року є власниками
20/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1.
Власниками 80/100 часток цього ж
домоволодіння є відповідачі.

Домоволодіння розташовано на
земельній ділянці площею 470 кв.м. яка
знаходиться в спільному користуванні,
дійти згоди щодо порядку користування
даною земельною ділянкою вони не
можуть, тому позивачі згідно уточнених
позовних вимог, просили суд визначити
порядок користування земельною
ділянкою відповідно до варіанту № 2,
висновку експертизи № 4043-12 від 05.04.2013
року, виділивши їм в користування
земельну ділянку площею 94 кв.м.,
зображену на схемі жовтим кольором,
відповідачам виділити в користування
земельну ділянку площею 376 кв.м.,
зображену на схемі синім кольором.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 02 серпня 2013 року
позов задоволено.

В апеляційній скарзі Прокурор
Ленінського району вказує на те, що
рішення є незаконним та
необґрунтованим, постановлено з
порушенням норм матеріального права,
тому просить рішення суду скасувати,
постановити нове рішення, яким
позивачам у задоволенні позову
відмовити.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах

доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Рішення повинно відповідати вимогам
ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним
і обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючі позовні вимоги
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та визначаючи порядок
користування земельною ділянкою між
співвласниками, суд першої інстанції
виходив з того, що оскільки сторонам
належать відповідні частки
домоволодіння, у них виникло право
землекористувачів спірної земельної
ділянки, на якій розміщено будинок із
спорудами, тому є всі підстави для
задоволення позову.

Проте повністю з таким висновками
суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається,
що на підставі договору дарування від
05.12.2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є
власниками 20/100 частин домоволодіння
АДРЕСА_1. ( а.с.6)

ОСОБА_2 після укладання шлюбу з ОСОБА_7
22.01.2011 року отримала прізвище чоловіка
«ОСОБА_2». (а.с.17)

Відповідно до виписки із рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 01.10.1992 року, за
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано право
власності на 80/100 частин цього ж
домоволодіння. (а.с.14)

Згідно до схематичного плану земельної
ділянки АДРЕСА_1 станом на 05.01.1979 року,
все домоволодіння самовільно
збудовано. Площа земельної ділянки
становить 455 кв.м. (а.с.19 зворот)

Як вбачається з технічного паспорту на
садибний (індивідуальний житловий
будинок) АДРЕСА_1 станом на вересень 2009
року, будинок розміщений на земельній
ділянці площею 475 кв.м. (а.с.7-10)

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Дніпропетровської міської
ради народних депутатів № 679 від 16.07.1992
року, надано дозвіл управлінню
капітального будівництва
міськвиконкому проектування житлової
забудови мкр. Новий за рахунок земель
міської забудови із знесенням
зазначених домоволодінь, в тому числі
АДРЕСА_1. (а.с.22)

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 116
Земельного Кодексу України громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Відповідно до п. 21 постанови № 7
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» від 16.04.2004 року (далі
за текстом Постанова), порядок
користування спільною земельною
ділянкою, у тому числі тією, на якій
розташовані належні співвласникам
жилий будинок, господарські будівлі та
споруди, визначається насамперед
їхньою угодою залежно від розміру
їхніх часток у спільній власності на
будинок. Суд у відповідності до
положень ст.. 88 ЗК України повинен брати
до уваги цю угоду при вирішення спорів
як між цими співвласниками, так і за
участю осіб, котрі пізніше придбали
відповідну частку в спільній власності
на землю або на жилий будинок і для яких
зазначена угода є обов'язковою.

Відповідно до абзацу 3 пункту 21
зазначеної Постанови, якщо до
вирішення судом спору між
співвласниками жилого будинку розмір
часток у спільній власності на
земельну ділянку, на якій розташовані
будинок, господарські будівлі та
споруди, не визначався або вона
перебувала у користуванні
співвласників і ними не було досягнуто
угоди про порядок користування нею,
суду при визначенні частини спільної
ділянки, право на користування якою має
позивач (позивачі), слід виходити з
розміру його (їх) частки у вартості
будинку, господарських будівель та
споруд на час перетворення спільної
сумісної власності на спільну часткову
чи на час виникнення останньої.

Під час розгляду справи судом
першої інстанції проведено судову
будівельно-технічну експертизу № 4043-12
від 05.04.2013 року, згідно якої площа
земельної ділянки АДРЕСА_1 якою
фактично користуються сторони складає
528 кв.м., де визначені площі ділянок
співвласників та лишки земельної
ділянки площею 58 кв.м.. (а.с.81-90)

Частиною першою статті 123 ЗК
України передбачено, що надання
земельних ділянок державної або
комунальної власності у користування
здійснюється Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування.

Визначити порядок користування
земельною ділянкою суд першої
інстанції зазначені вимоги закону не
врахував, залишив поза увагою те, що
сторони користуються земельною
ділянкою, яка не була відведена
рішенням органу виконавчої влади або
органу місцевого самоврядування
колишнім власникам будинку, позивачам
спірна земельна ділянка також не
виділялась у користування, не з'ясував
дійсний розмір земельної ділянки.

Крім того, судом не враховано те, що
відповідно до повідомлення архівного
управління Дніпропетровської міської
ради від 27.10.2011 року, рішення Ленінської
районної ради про виділ земельної
ділянки по АДРЕСА_1 за 1977-1979 роки не
знайдено. В Державному архіві
Дніпропетровської області відомості
про виділення земельної ділянки за
цією адресою за період 1955-1957 роки
відсутнє.(а.с.18 зворот,23)

При таких обставинах, колегія суддів
вважає, що рішення суду, яким суд
першої інстанції задовольнив позов
ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення, яким ОСОБА_2,
ОСОБА_3 у задоволенні позову до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визначення порядку
користування земельною ділянкою -
відмовити.

Керуючись ст.ст. 209,218,303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Прокурора
Ленінського району міста
Дніпропетровська задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 02 серпня 2013 року
скасувати.

Постановити нове рішення, яким ОСОБА_2,
ОСОБА_3 у задоволенні позову до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визначення порядку
користування земельною ділянкою -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді