Справа № 128/4206/14-ц
29 вересня 2014 року
Вінницький районний суд
в складі головуючого:
судді : Ганкіній
при секретарі: Ільченко
позивачі: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниця цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Державної
Казначейської служби України про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, шляхом списання коштів з
Державного бюджету України, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовною заявою до Державної
Казначейської служби України про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, шляхом списання коштів з
Державного бюджету України, мотивуючи
свої вимоги тим, що 24.12.2013 року
постановою Вінницького міського суду
від 24.12.2013 по справі за №127/7232/13 його,
ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені
правопорушення передбаченого ст. 173
КУпАП та застосовано до нього
адміністративне стягнення у виді
сорока годин громадських робіт.
Оскільки вказана постанова суду, як
вважає позивач в своїй заяві, була
прийнята незаконно, він 28.01.2014 року
звернувся до суду з апеляційною
Постановою апеляційного суду
Вінницької області від 26.03.2014 року
апеляційна скарга була задоволена а
1.Постанова судді Вінницького міського
суду Вінницької області від 24.12.2013 по
2. Адміністративне провадження
відносно нього, ОСОБА_1 за статтею 173
КУпАП було закрито в зв'язку з
відсутності в його діях
адміністративного правопорушення.
Крім того, як зазначає позивач в своїй
заяві, внаслідок незаконно накладеним
на нього адміністративного стягнення,
було принижено його честь, гідність та
ділову репутацію. В зв'язку з чим
позивач зазнав моральних хвилювань та
страждань. Зокрема були порушенні
нормальні життєві зв'язки через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушені стосунки
з оточуючими людьми, при настанні інших
негативних наслідків. Його почали
сторонитися знайомі та родичі, сусіди
перестали вітатися з ним.
Така постійна психічна напруга, завдає
йому - ОСОБА_1 значних моральних
страждань та шкоду, яку він оцінює в 5
308 грн., а також йому є завданою
матеріальна шкода , яка становить 2047
Дану суму матеріальної та моральної
шкоди, позивач ОСОБА_1 просить стягнути
на його користь з Державної
казначейської служби України за
рахунок Державного бюджету України.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
свій позов підтримав на підставах
викладених у позові. Суду додав, що
матеріальна шкода визначена ним у
позові складається з витрат на проїзд
до апеляційного суду, прокуратури для
подачі скарг на суддю Прокопчук,
витрат на проїзд до кваліфікаційної
комісії в м.Києві, куди ним було подано
скаргу на суддю за постановлення
незаконної постанови, а також витрат на
копіювання скарг поданих до
прокуратури, копіювання постанови для
подачі до апеляційної інстанції та
витрати на поштові відправлення.
Моральну шкоду аргументує тим, що
винесенням незаконної постанови було
порушено його право на повагу до його
честі, гідності та ділової репутації.
Відповідач в особі Державної
Казначейської служби України свого
представника до суду не направив.
Відповідач двічі належним чином
попереджався про день слухання справи,
тому за клопотанням сторони позивача
судом було винесено ухвалу про
проведення слухання справи у
відсутність відповідача, в порядку
Заслухавши пояснення позивача,
вивчивши матеріали справи, та подані
позивачем докази, суд встановив
24.12.2013 року суддею Вінницького міського
суду Вінницької області Чезгановою А.М.
було винесено постанову, за якою
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення ,
передбачено ст. 173 КУпАП, та накладено
на нього адміністративне стягнення у
вигляді 40 годин громадських робіт .
З фабули даної постанови, вбачається,
що судом було встановлено, що 25.11.2013
року об 11 год.50 хв. по пров. Цегельному , 8
в м. Вінниця в приміщенні прокуратури м.
Вінниці було затримано ОСОБА_1, який
голосно висловлювався нецензурними
словами на адресу працівників
прокуратури, чим порушував громадський
порядок та спокій громадян ( а.с. 21).
Дані дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за
ст.173 КУпАП, тобто дрібне хуліганство, а
саме нецензурна лайка в громадських
місцях, образливе чіпляння до громадян
та інші подібні дії, що порушують
громадський порядок і спокій громадян,
що тягне за собою накладення штрафу
від трьох до семи неоподаткованих
мінімумів доходів громадян, або
громадські роботи на строк від 40 до 60
В подальшому ОСОБА_1 було подано
апеляційну скаргу на вищезазначену
постанову суду від 25.11.2013р. , за якою
апелянт зазначив, що взагалі не визнає
своєї вини, та просив скасувати
постанову, а провадження у справі
Свої вимоги апелянт мотивував тим, що
протокол відносно нього був складений
з порушеннями законодавства та копію
протоколу йому видано не було. Крім
того, апелянт зазначив, що не був
присутнім на розгляді справи в суді, що
є порушенням його прав. Також зазначив,
що свідки, зазначені в протоколі про
адміністративне правопорушення -
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні
не допитувались ( а.с. 22) .
За постановою Апеляційного суду
Вінницької області від 26.03.2014 року було
вирішено, що апеляційну скаргу ОСОБА_1
слід задоволити частково. Постанову
судді Вінницького міського суду
Вінницької області від 24.12.2013 року,
відповідно до якої ОСОБА_1 був визнаний
винуватим та притягнутий до
адміністративної відповідальності за
ст. 173 КУпАП, в наслідок чого на
апелянта було накладено
адміністративне стягнення у вигляді 40 (
сорока) годин громадських робіт було
скасовано. ОСОБА_1 було звільнено від
адміністративної відповідальності на
підставі ст.22 КУпАП, обмежившись усним
зауваженням щодо нього. ( а.с. 23) .
Дана постанова Апеляційного суду
Вінницької області від 26.03.2014 року
набула законної сили 26.03.2014 року,
оскільки постанова апеляційного суду
оскарженню не підлягає .
В підставу вимог щодо завдання
матеріальної шкоди, позивач зазначає,
що в зв»язку з винесенням незаконної
постанови від 24.12.2013 року, він був
змушений витрачатися на проїзд до
апеляційного суду, прокуратури,
витрачав кошти на копіювання заяв,
скарг, судових документів та
витрачався на проїзд в м.Києві до
кваліфікаційної комісії та відправку
поштових повідомлень.
Суду при цьому, позивачем надано
квитанції про оплату проїзду на
загальну суму 30 грн. в межах Вінниці та
Києва, на суму 993,44 грн. на проїзд до
Києва, на суму 69,55 грн. на копіювання та
на 7 грн.30 коп. на поштові відправлення.
Всього позивачем є поданими докази на
Моральну шкоду аргументує порушенням
захисту честі, гідності та ділової
репутації, що наступили внаслідок
постановлення відносно нього
незаконної постанови суду від 24.12.2013
року, яка в подальшому була скасована
апеляційною інстанцією і його було
Належним відповідачем за позовними
вимогами щодо відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
завданої неправомірними діями суду
позивач вважає саме Державну
Казначейську службу України і
залучення по справі інших відповідачів
Спірні правовідносини суд вирішує на
підставі їх відповідності нормативним
Так, згідно ст.1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірним рішенням,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі,
особою, яка його завдала.
За ст.1167 ЦК України моральна шкода
завдана, фізичній або юридичній особі
неправомірними рішенням, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 ЦК
Виходячи з вищевказаних нормативних
положень, суд враховує, що згідно
мотивувальної частини постанові
Апеляційного суду Вінницької області
від 26.03.2014 року , було зазначено, що вина
ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення
передбаченого ст.173 КУпАП України
підтверджується протоколом ВІ 27 № 006084
про адміністративне правопорушення,
рапортом чергового Вінницького ВМ УМВС
старшого лейтенанта міліції Куразева
П.М. , протоколом прийняття заяви про
вчинене кримінальне правопорушення
від 25.11.2013 року, поясненнями ОСОБА_5,
поясненнями ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_3 , ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які хоча і не
були присутніми в судовому засіданні,
разом з цим звертались до міського та
апеляційного суду з заявами, в яких
відобразили події та обставини, які
мали місце 25.11.2013 року і тому суд 1-ої
інстанції вірно надав їм оцінку як
Таким чином, у відповідності до
постанови Апеляційного суду
Вінницької області від 26.03.2014 року було
підтверджено, що наведені в апеляції
доводи апелянта та невизнання ним вини
не повністю спростовують висновки суду
1-ої інстанції про винуватість ОСОБА_1
В постанові Апеляційного суду
Вінницької області від 26.03.2014 року
зазначено, що суд 1-ої інстанції вірно
дійшов до висновку про доведеність
вини ОСОБА_1 у вчиненні ним вказаного
адміністративного правопорушення,
навіть при наявності неточностей та
незначних процесуальних порушень, які
в силу ст.294 КУпАП були з»ясовані при
апеляційному розгляді справи.
На підставі з»ясованих обставин, суд
апеляційної інстанції дійшов до
висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1
складу правопорушення за ст.173 КУпАП,
однак в зв»язку з його малозначністю
звільнив ОСОБА_1 від адміністративної
відповідальності на підставі ст.22
КУпАП, обмежившись усним зауваженням.
Виходячи з вищевикладеного, суд
враховує, що у відповідності до
встановлених обставин, позивачем не
доведено встановлення апеляційною
інстанцією відсутності його вини у
скоєнні адміністративного
правопорушення за ст.173 КУпАП.
Незважаючи на те, що судом 2 інстанції
було скасовано постанову суду 1-ої
інстанції від 24.12.2013 року, суд вважає
підтвердженим факт того, що у
відповідності до постанови
Апеляційного суду Вінницької області
від 26.03.2014 року апеляційною інстанцією
було встановлено наявність у діях
ОСОБА_1 ознак правопорушення
передбаченого ст.173 КУпАП та лише з
визнанням малозначності скоєного
правопорушення застосовано ст. 22 КУпАП
та правопорушнику зроблено усне
Крім того, суд враховує, що статус
суддів закріплено та гарантовано
Конституцією України, законами України
"Про статус суддів", "Про Конституційний
Суд України", "Про судоустрій України".
Судді в своїй діяльності є
незалежними і підкоряються лише
законові. Принцип незалежності судців
і судочинства має вирішальне значення
для кожної демократичної країни і
постановлення судового рішення
ґрунтується на аналізі досліджених у
суді обставин та внутрішньому
переконанні судді у доведеності
підстав того чи іншого звернення до
суду.
З метою забезпечення права на
перегляд судових рішень у
відповідності до ст.ст.124,129 Конституції
України державою гарантується право
на оскарження судових рішень у судах
апеляційної інстанції.
Вказане право було реалізовано
позивачем шляхом подання апеляційної
скарги, і за наслідками розгляду даної
апеляційної скарги відсутність в діях
ОСОБА_1 ознак ст.173 КупАП встановлена не
була, що не суперечить висновку суду
1-ої інстанції щодо доведеності
обставин викладених у протоколі
адміністративного правопорушення та
вчинення ОСОБА_1 дій, що кваліфікуються
саме за ст.173 КУпАП.
Щодо доказів наданих позивачем по
понесенню витрат на проїзд до суду та
до Кваліфікаційної комісії суддів
України, суд також враховує, що вказані
витрати понесені за власними
поясненнями позивача в зв»язку з
реалізацією свого права на захист
своїх прав та законних інтересів. При
цьому, суду не подані докази виклику
позивача до суду чи до Кваліфікаційної
комісії суддів України, не надано
доказу які саме копії ним
виготовлялись за власний рахунок і з
якою метою, не подано доказу подання
даних копій до суду чи іншого органу, не
подано доказ відправлення поштових
повідомлень до апеляційного суду чи
Кваліфікаційної комісії суддів
України. Не є наведеними та поданими
докази погіршення відносин позивача з
своїм оточенням та не наведено підстав
для підтвердження факту приниження
його честі, гідності та ділової
Таким чином, враховуючи, що свої
вимоги щодо стягнення матеріальної та
моральної шкоди, позивач грунтує саме
на доведеності ним факту визнання його
невинуватим у скоєнні правопорушення
за ст.173 КУпАП за постановою
Апеляційного суду Вінницької області
від 26.03.2014 року, суд вважає, що позивач
не довів вказаної обставини. При цьому,
ствердження позивача щодо його
виправдання у скоєнні правопорушення
за ст.173 КУпАП спростовуються саме
висновками вказаної постанови
апеляційної інстанції.
Виходячи з вищевикладеного, суд
вважає, що позов ОСОБА_1 до задоволення
Керуючись ст.ст.22, 23, 1166, 1167 ЦК України,
ст.ст.15, 30, 60, 61, 213, 214, 215, 223, 224, 225 ЦПК
України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Державної Казначейської служби
України про стягнення матеріальної
та моральної шкоди, шляхом списання
коштів з Державного бюджету України
Заочне рішення суду набуває чинність
на загальним підставах та може бути
оскаржено до апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
районний суд шляхом подачі в 10-денний
строк з дня винесення рішення
Відповідачем у відповідності до ст.228
ЦПК України може бути подана письмова
заява про перегляд заочного рішення на
протязі 10 діб з дня отримання його
Суддя: