Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2014 Справа №607/12382/14-ц
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Гнатенко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики грошей, посилаючись на те, що 11 вересня 2012 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики, за яким він позичив ОСОБА_3 кошти в сумі 24300 грн. на строк до 01 квітня 2013 року, а також 23 квітня 2013 року він позичив відповідачу ОСОБА_2 100000 грн. на строк до 30 липня 2013 року, що підтверджується відповідними розписками. Однак по даний час відповідачі кошти йому не повернули та ухиляються від виконання грошового зобовязання. У звязку з цим просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 борг за розпискою від 11.09.2012 року в сумі 24300 грн., а з відповідача ОСОБА_2 борг за розпискою від 23.04.2013 року в сумі 100000 грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просить його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, заперечень проти позову та доказів про причини відсутності суду не подали. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує позивач.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав:

Відповідно до розписки, написаної ОСОБА_3 11.09.2012 року, останній позичив у ОСОБА_1 кошти в сумі 24300 грн., які зобовязався повернути до 01.04.2013 року. Дана розписка засвідчена підписом позичальника ОСОБА_3

Відповідно до розписки написаної ОСОБА_2 23.04.2013 року, останній позичив у ОСОБА_1 кошти в сумі 100000 грн., які зобовязався повернути до 30.07.2013 року. Дана розписка засвідчена підписом позичальника ОСОБА_2

Згідно ст. 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або рівну кількість речей того ж роду і якості.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.ч. 2, 1 ст. 625 та ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, тобто на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

На момент звернення позивача до суду, відповідач ОСОБА_3, не повернув ОСОБА_1 кошти в сумі 24300 грн. позичені згідно розписки від 11.09.2012 року, а відповідач ОСОБА_2 кошти в сумі 100000 грн. позичені згідно розписки від 23.04.2013 року тобто не виконали зобовязання, передбачені умовами договору позики, що підтверджено наявністю у позивача оригіналів боргових розписок.

Таким чином, відповідачі не виконали зобовязання у строк, передбачений договором всупереч ст. 530 Цивільного кодексу України, та прострочили виконання зобовязань перед кредитором, а тому в силу ст. 625 та ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України позивач має право вимагати сплатити суму боргу в розмірі 24300 грн. та 100000 грн.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача боргу за договором позики від 11.09.2012року в сумі 24300 грн., а також з відповідача ОСОБА_2 боргу за договором позики від 23.04.2013 року в сумі 100000 грн. підлягають до задоволення як такі, що підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані відповідачами належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу відшкодовуються за рахунок відповідачів.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 228-232, 294 ЦПК України, ст.ст. 526, 533, 625, 1049, 1050 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) в користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_2) борг за договором позики від 11.09.2012 року в сумі 24300 грн. та 243,60 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 (вул. Чубинського,11 м. Скалат, Підволочиського району Тернопільської області, ІПН 241752059) в користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_2) борг за договором позики від 23.04.2013 року в сумі 100000 грн. та 1000 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяОСОБА_4