Справа № 212/3225/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 лютого 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу
у складі:

головуючого- судді: Шум Л.І.;

при секретарі: Борух Ю.К.;

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду, в м.
Кривому Розі, цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Приватного
підприємства "Грандфінресурс" про
визнання договору недійсним та захист
прав споживача,

В С Т А Н О
В И В :

В квітні 2013 року позивач звернулася до
суду з позовом про визнання договору
недійсним, посилаючись на наступні
обставини, що 24 січня 2013 року між ним та
ПП "Грандфінресурс" було укладено
договір № 215895 про надання грошової
суми, на підставі якого він
зобов'язався щомісячно сплачувати суму
ще не отриманої позики та послуги
відповідача. Так ним було сплачено 1666,66
грн. безпосередньо самих внесків, а
також 11250,00 грн. за послуги відповідача.
Проте, незважаючи на внесені наперед
платежі, позики він так і не отримав та
має підозру, що обумовлену суму коштів
150000 грн. на підставі зазначеного
договору не отримає взагалі, тому
просить визнати недійсним договір та
стягнути сплачені ним кошти в сумі 12916,66
грн..

Позивач у судове засідання не з'явився,
надав заяву про розгляд справи за його
відсутності.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про розгляд справи сповіщений
належним чином, попередньо надавши
свої заперечення проти позову.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню за наступними підставами.

В судовому засіданні було
встановлено, що 24 січня 2013 року між
ОСОБА_1 та ПП "Грандфінресурс" було
укладено Договір № 215895, з двома
додатками Додаток № 1 та Додаток № 2,
предметом якого є надання особі, що
уклав Договір, послуги по
адмініструванню системи придбання
товару у групах на умовах діяльності
програми Альянс Україна, яка
базується на створенні груп учасників,
метою яких є придбання бажаних товарів
з розстроченням платежу. ПП
"Грандфінресурс" зобов'язується
організувати та проводити Захід по
розподілу грошового фонду, здійснити
оплату товару на користь Учасника або
надати Учаснику відповідну суму у
позику (ст..1). Згідно ст. 4 Договору
зазначено, що Договір не є поворотною
фінансовою допомогою (позикою).

Згідно копій квитанцій
вбачається, що на рахунок відповідача
позивачем було сплачено грошові кошти
до Договору № 215895 загальною сумою 12916,66
грн..

Судом встановлено, що
відповідно до ст. 1 договору, укладеного
між сторонами 24.01.2013 року № 215895,
відповідач зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок учасника - позивача
певні юридичні дії, спрямовані на
придбання товару, або суми у позику,
зазначеної у Додатку № 1 до даного
Договору, в тому числі: сформувати
Реєстр учасників, забезпечити його
адміністрування, організовувати та
проводити захід по розподілу грошового
фонду, здійснити оплату товару на
користь учасника або надати учаснику
відповідну суму у позику.

З наведеного слід зробити
висновок, що між сторонами укладено
правочин, предметом якого є надання
послуг.

Згідно ст. 2 Договору зазначено,
що Учасник (позивач) зобов'язується
сплатити одноразовий комісійний
внесок у день підписання сторонами
Договору, в подальшому не пізніше 15
числа кожного місяця сплачувати
загальний платіж, за рахунок якого
Адміністратор вносить плату
вартості товару чи надає відповідні
суми у позику.

Статтею ст. 4 Договору № 215895
ОСОБА_1 (Учасник) зобов'язується
виконувати зобов'язання, передбачені
договором про адміністрування, в
порядку та строки, визначені договором.

Відповідно до п. п. 1.4. ст. 1
Додатку № 2 Договору № 215895 Договір
активується на четвертий день з
моменту підписання, а після цього
Учасник реєструється в програмі
Альянс Україна. Цією умовою Договору
позивачу надавався час для вивчення та
ретельного аналізу умов Договору
самостійно або за допомогою інших осіб
( в тому числі і юристів), після
підписання, до активації Договору.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Додатку
№ 2, на протязі трьох діб після
підписання Договору позивач мав
можливість розірвати Договір в
односторонньому порядку з
відшкодуванням сплачених ним
попередньо, грошових коштів. Але
позивач не звернувся з відповідною
заявою до ПП "Грандфінресурс", а отже
він усвідомлював умови Договору, вони
його повністю задовольняли і були йому
вигідними.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ст.
628 ЦК України, договором є домовленість
сторін, направлена на встановлення,
зміну чи припинення цивільних прав і
обовьязків. Зміст договору складають
умови, визначені сторонами і погоджені
між ними, і умови, що є обов'язковими у
відповідності до актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 6 ЦК України
сторони мають право укласти договір,
який непередбачений актами цивільного
законодавства, але відповідає
загальним засадам цивільного
законодавства. Сторони мають право
врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами. Сторони в
договорі можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір вважається укладеним, якщо
сторони у належній формі досягли згоди
по всім суттєвим умовам договору.

Ст. 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Відповідно до ст. 15
Додатку № 2 до Договору № 215895 учасник
(позивач) у окремій заяві підтверджує,
що отримав усі коректно викладені
пояснення представника Адміністратора
(ПП Грандфінресурс), прочитав та
зрозумів умови договору та правові
наслідки, що засвідчує своїм підписом.

Ст. 627 ЦК України встановлює, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі агента та визначенні
умов договору з урахуванням вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Ч. З ст.203 ЦК України встановлює,
що волевиявлення учасника правочину
має бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Таким чином, цивільне
законодавства базується на принципі
свободи договору, волевиявлення сторін
та їх добровільності при йому
укладенні, обов'язкового виконання
сторонами умов договору та зобов'язань
за договором.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу; іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Частиною 2 ст. 215 ЦК України
встановлено, що недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Згідно ч.І ст.229 ЦК України
істотне значення мають природа
правочину, права та обов'язки сторін,
властивості і якості речі, які значно
знижують її цінність або можливість
використання за цільовим призначенням.

Обман має місце, якщо сторона
заперечує наявності обставин, які
можуть перешкодити вчиненню правочину,
або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до Узагальнення
Верховного суду України від 24.11.2008 р.
Практика розгляду судами цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними: Правочин може бути
визнаний вчиненим під впливом обману у
випадку навмисного цілеспрямованого
введення іншої сторони в оману щодо
фактів, які впливають на укладення
правочину. Ознакою обману, на відміну
від помилки, є умисел: особа знає про
наявність чи відсутність певних
обставин і про те, що друга сторона,
якби вона володіла цією інформацією, не
вступила б у правовідносини, невигідні
для неї. Обман також має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх
існування. Правочин, здійснений під
впливом обману, на підставіст.230 ЦК
може бути визнаний судом недійсним.
Вбачається, що саме позивач як сторона,
яка діяла під впливом обману, повинен
довести наявність умислу з боку
відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких її введено в оману,
і сам факт обману. Якщо все інше, крім
умислу, доведено, вважається, що мала
місце помилка. Варто враховувати, що
обман стосовно мотиву, тобто
внутрішнього спонукання особи до
здійснення правочину, не має істотного
значення. Зокрема, обман щодо
фінансового становища контрагента як
мотиву правочину не може бути
підставою для визнання правочину
недійсним.

Таким чином, суд вважає, що
укладена між сторонами угода є видом
цивільного договору; сторони
врегулювали свої відносини на свій
розсуд; змістом договору є, власне ті
умови, на яких сторони погоджуються
виконувати взяті на себе зобов'язання,
що має наслідком виконання зобов'язань
для кола осіб, що його підписали. Доводи
позивача щодо укладення угоди
внаслідок обману спростовується
статтею 15 додатку №2 до договору,
відповідно до якої учасник підтверджує
своєю заявою, що отримав усі коректно
викладені пояснення від представника
ПП Грандфінресурс, уважно прочитав та
зрозумів умови даного договору та
правові наслідки, що засвідчує своїм
підписом.

У діяльності відповідача не
вбачається ознак нечесної
підприємницької практики, у звязку
з відсутністю головних ознак
"пірамідальної схеми" - безтоварність
та сплати компенсації одним учасником
за рахунок інших, оскільки за схемою
придбання товарів у групах придбавають
товар усі учасники за рахунок
обєднання внесків кожного з них.
Різниця між споживачами учасниками
схеми є тільки в часі одержання товару
кожним із них, за умови виконання своїх
зобовязань.

Так як суд розглядає справу у
межах заявлених вимог на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, згідност. 11 ЦПК
України, то суд проаналізовавши
надані докази, вважає, що позов
підлягає відмові, із зазначених вище
підстав.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60,
84, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову
ОСОБА_1 до Приватного підприємства
"Грандфінресурс" про визнання договору
недійсним та захист прав споживача -
відмовити.

Заочне рішення може бути
переглянуте за заявою відповідача, яка
може бути подана протягом 10 днів з
моменту отримання копії заочного
рішення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі: апеляційної
скарги протягом 10 днів з моменту
отримання рішення.

Суддя: Л. І. Шум