Справа № 1311/2-1195/11
Головуючий у 1 інстанції: Самсін
Провадження № 22-ц/783/517/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бойко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло
М.В.,

з участю: ОСОБА_2, її
представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Кам"янка-Бузького районного суду
Львівської області від 17 травня 2011 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
третя особа - ВГІРФО Кам"янка-Бузького
РВ ГУМВС України у Львівській області,
про виселення з квартири і зняття з
реєстрації та зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права
спільної сумісної власності на
нерухоме майно,-

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Кам"янка-Бузького районного
суду Львівської області від 17 травня
2011 року з урахуванням виправлених у
ньому судом описок ухвалами від 22
травня 2012 року (а.с.97) та 08 серпня 2013 року
(а.с.151), які сторонами не оскаржувались,
позов ОСОБА_2 задоволено. Суд вирішив
виселити ОСОБА_4 з належної ОСОБА_2 на
праві власності квартири АДРЕСА_1 та
доручити ВГІРФО Кам"янка-Бузького РВ
ГУМВС України у Львівській області
зняти з реєстрації ОСОБА_4 у цій
квартирі.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 про визнання права спільної
сумісної власності на вказану вище
квартиру відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4, просить
його скасувати з підстав неповного
з"ясування обставин, які мають значення
для справи, невідповідності висновків
суду обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким його
позов задовольнити. Свої доводи
апелянт обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції не дав належної оцінки
доказам, які є в матеріалах справи.
Вважає, що факт його проживання з
ОСОБА_2 однією сім"єю та ведення з нею
спільного господарства підтверджений
показаннями свідків, а той факт, що
спірна квартира була придбана за
спільно зароблені ними у Польщі гроші, -
підтверджений закордонним паспортом
та довідкою Державної прикордонної
служби України про перетин кордону. На
думку апелянта, ОСОБА_2 не довела того
факту, що квартира була придбана за її
особисті кошти.

В судове засідання ОСОБА_4 та третя
особа не з"явилися, про час та місце
розгляду справи були повідомлені у
встановленому процесуальним законом
порядку (а.с.155, 157), причини неявки в
судове засідання у зв"язку з участю
представника в судовому засіданні по
іншій цивільній справі, зазначені у
клопотанні ОСОБА_5, поданого від імені
ОСОБА_4, колегія суддів не визнала
поважними, окрім того, на момент
подання представником клопотання,
строк дії довіреності, яка є в
матеріалах справи (а.с.21), закінчився,
іншої довіреності надано не було, від
інших учасників клопотань про
відкладення розгляду справи не
надходило, що дає апеляційному суду
право, у відповідності до вимог ч.2 ст.305
ЦПК України, розглянути справу у їхній
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2 та її представника в
заперечення апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 (до зміни
прізвища - ОСОБА_2 (а.с.9, 19) є власником
спірної квартири на підставі договору
купівлі-продажу від 17 серпня 1999 року
(а.с.10, 16, 165).

ОСОБА_4 у даній квартирі був
зареєстрований 12 жовтня 2006 року (а.с.26),
знявшись з реєстрації за попереднім
місцем проживання 05 жовтня 2004 року
(а.с.26).

Договору найму жилого приміщення між
власником квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_4
укладено не було.

Згідно з частинами 1, 4 ст.156 ЖК України,
члени сім"ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням на
рівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. До членів сім"ї власника
будинку (квартири) належать особи,
зазначені в частині другій статті 64
цього Кодексу (дружина (чоловік)
власника житла, їх діти та батьки, а
також інші особи, якщо вони постійно
проживають спільно з власником житла
та ведуть з ним спільне господарство.

У відповідності до свідоцтва про шлюб
(а.с.19), 19 серпня 2006 року ОСОБА_2
зареєструвала шлюб з громадянином
Польщі - ОСОБА_2.

Зареєстрованим місцем її проживання з
11 вересня 2001 року є: АДРЕСА_2 (а.с.7-8, 76).

Таким чином, враховуючи факт
перебування ОСОБА_2 в зареєстрованому
шлюбі з іншим чоловіком, наявність
іншого місця її проживання,
відповідача ОСОБА_4 не можна визнати
членом її сім"ї, який би мав право на
користування належною їй на праві
власності квартирою на підставі ст.156
ЖК України, а письмового договору про
користування спірним приміщенням між
сторонами укладено не було, відтак,
сама по собі реєстрація відповідача у
належній на праві власності позивачеві
квартирі не є правовою підставою для
визнання за ним права користування цим
жилим приміщенням всупереч
волевиявленню його власника.

Таким чином, вимога ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні та
розпорядженні належною їй на праві
власності квартирою, шляхом виселення
відповідача ОСОБА_4 з цієї квартири та
зняття його з реєстрації у ній, з тих
підстав, що останній в добровільному
порядку відмовляється вчинити такі
дії, ґрунтується на нормах
матеріального права (ст.41 Конституції
України, ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 383 ЦК
України, 150 ЖК України), а тому суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про задоволення її позову.

Вимоги ОСОБА_4 за зустрічним позовом
про те, що він має право власності на
половину квартири, яку вважає його з
ОСОБА_2 спільною власністю, є
безпідставними, оскільки, в силу вимог
ст.212 ЦПК України, доказів, які надав
суду позивач за зустрічним позовом, не
достатньо для того, щоб безспірно
встановити факт купівлі спірної
квартири за його з ОСОБА_2 спільно
зароблені кошти. Недоведеним є й факт
проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_2 однією
сім"єю та ведення ними спільного
господарства на момент купівлі ОСОБА_2
спірної квартири, оскільки доказування
цього факту не може ґрунтуватись лише
на показаннях свідків. У зв"язку з цим,
неправильними є посилання апелянта на
те, що саме ОСОБА_2, як відповідач за
зустрічним позовом, повинна була
довести той факт, що квартира придбана
за її особисті кошти.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив характер спірних
правовідносин, фактичні обставини
справи, давши належну оцінку доказам,
які надали сторони в обгрунтування
своїх вимог та заперечень, під час
розгляду справи не допустив порушень
норм матеріального та процесуального
права, які б були підставою для зміни чи
скасування оскаржуваного рішення,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1
п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а
л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кам"янка-Бузького районного
суду Львівської області від 17 травня
2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду.

Головуючий:
___________________Бойко С.М.

Судді:
___________________Береза В.І.

___________________Штефаніца Ю.Г.