Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/2567/14 Головуючий у 1 інстанції: Щербань Л.С.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» червня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

ОСОБА_2

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 25 грудня 2013 року по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору б/н від 09 червня 2006 року ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підписом підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір.

Відповідно до п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

У порушення норм закону та умов договору ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 29 березня 2013 року має заборгованість 21884,38 грн., яка складається з наступного:

- 5984,11 грн. - заборгованість за кредитом;

- 14381,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1018,30 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 21884,38 грн. за кредитним договором б/н від 09 червня 2006 року та судові витрати у розмірі 229,40 грн.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 25 грудня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що строк позовної давності не пропущено та, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм ст. 267 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», незастосування ч. 1 ст. 259 ЦК України, неналежне дослідження доказів по справі, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову, вирішити питання про судові витрати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість висновку суду про пропуск позовної давності є неприйнятними, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 267 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого банк відкрив для ОСОБА_3 картковий рахунок і видав платіжну картку з кредитним лімітом у розмірі 3000,00 грн. зі сплатою за користування кредитом 36 % річних на суму залишку заборгованості.

Як встановлено судом, відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору, кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк.

Відповідно до пп. 3.1.1 пункту 3 частини ІІ Умов та правил надання банківських послуг, строк дії картки вказаний на картці (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця (а.с.10).

В п.п.3.1.3 пункту 3 частини ІІ Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що по закінченню строку дії картки відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше(до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій на картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при додержанні інших умов продовження, передбачених договором.

З матеріалів справи вбачається, що термін дії кредитної картки закінчився 31 травня 2009 року, кошти на картці для продовження її дії відповідно до п.п. 3.1.1, п.п.3.1.3 пункту 3 частини ІІ Умов та правил надання банківських послуг, були відсутні. Баланс на кінець дії картки був - 7569,71 грн. (а.с.113).

Відповідно до ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Доказування не може ґрунтуватися на припущенні.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Доводи ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про те, що строк виконання зобовязання закінчувався 30.12.2012 року з посиланням на «Тарифи та умови кредитування», які надані в судове засідання апеляційної інстанції, є неприйнятними. Суду першої інстанції в якості доказів умов укладеного договору «Тарифи та умови кредитування» не надавалися. Надані «Тарифи та умови кредитування» ніким не затверджені, відсутні дані, що саме вони діяли на час укладення договору і з ними була ознайомлена відповідачка. Доводи апеляційної скарги про те, що строк виконання зобовязання закінчувався 30.12.2012 року, спростовується твердженнями самого банку про те, що кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки, про що зазначав банк у позовній заяві.

У підтвердження доводів про переривання позовної давності банк не надав доказів, які зобовязаний був надати у відповідності до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

У матеріалах справи відсутні жодні докази щодо здійснення відповідачкою операцій з використанням картки після закінчення строку її дії, на вимогу апеляційного суду банк не надав доказів, що 28.01.2011 р. відповідачка (або уповноважена нею особа) здійснила платіж на погашення заборгованості а здійснення операції банком не свідчить про вчинення нею дії та визнання нею свого боргу.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що строк дії кредитного договору закінчився 31 травня 2009 року, а з позовом банк звернувся 19 червня 2013 року, висновки суду про звернення до суду поза межами позовної давності є правильним. Банк не посилався на поважність причин пропуску позовної давності та заяву про поновлення строку не подавав.

Доводи апеляційної скарги про відсутність заяви відповідачки про застосування позовної давності спростовується матеріалами справи. ОСОБА_4 заяву про застосування позовної давності подала 25.12.2013 р. (а.с.57).

Апеляційна скарга не містить доводів, які б свідчили про порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 25 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді