Справа № 139/394/14-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2014 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

секретаря Хонькович Л.І.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 січня 1991 року і мають спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та пояснила, що на протязі останніх років сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршувлося, що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує їх сімейними цінностями, з його ініціативи між ними виникають сварки, що впливає на її психічний стан та кожного разу спричиняє їй душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які між ними виникають та не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу у сімї. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має.

Відповідач позов визнав, але заперечив причину припинення подружніх стосунків. Зокрема, відповідач заявив, що дружина уже два роки здійснює догляд за малолітньою дитиною сусіда. Поступки дружини дають йому підстави вважати, що позивач зраджує йому. Він дуже хотів би зберегти сімю, однак впросити дружину від такого кроку він не може.

Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити.

Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 13) стверджується, що сторони із13 січня 1991 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позивач обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав її та не заперечив проти розірвання шлюбу. Суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає їх рішення виваженим і перевіреним, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 13), позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище Московчук змінила на прізвище чоловіка ОСОБА_3. У позовній заяві та судовому засіданні позивач не просила про відновлення дошлюбне прізвище.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 113 СК України, ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, ст.ст.10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Розірвати шлюб, укладений 13 січня 1991 року у виконкомі Галайковецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області за актовим записом № 1 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після реєстрації розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення скарги.

Суддя: _________