У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О., Макарчука М.А., Писаної
Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Хенкель-Україна»
про визнання частково недійсним
трудового договору та наказу, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Київського районного суду м. Донецька
від 10 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 15 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що він був незаконно звільнений з
роботи з причин невитримання
випробування за ст. 28 КЗпП України,
оскільки встановлений в трудовому
договорі шестимісячний випробувальний
термін не відповідає вимогам діючого
законодавства та погіршує становище
робітника.

Рішенням Київського районного суду м.
Донецька від 10 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 15 листопада 2013 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення, яким
позов задовольнити.

У поданих до суду запереченнях на
касаційну скаргу ТОВ «Хенкель-Україна»
зазначає, що оскаржувані судові
рішення є законними та обґрунтованими,
у процесі розгляду справи судами не
порушені норми матеріального та
процесуального права, а тому ці судові
рішення необхідно залишити без змін, а
касаційну скаргу - відхилити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судами першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу
необхідно відхилити, а оскаржувані
судові рішення залишити без змін.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не
дають підстав для висновку про
порушення судами норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, вірно
виходив із того, що при укладенні
трудового договору з позивачем та при
видачі наказу про прийняття на роботу
№ 313 від 15 червня 2012 року відповідач не
порушив вимоги ст. 27 КЗпП України,
оскільки його умови не суперечать
вимогам чинного законодавства та
сторони дійшли згоди щодо тривалості
випробувального строку.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Отже, оскаржувані судові рішення
ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому їх слід залишити без змін, а
касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Донецька від 10 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 15 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

А.О. Леванчук М.А. МакарчукТ.О. Писана