Справа № 441/209/13
Головуючий у 1 інстанції:
Малахова-Онуфер А.М.
Провадження № 22-ц/783/242/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
У Х В А Л А

21 січня 2014 року

колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючий суддя:
Шумська Н.Л.

судді:
Копняк С.М., Шандра М.М.

секретар: Березюк О.З.

особи, які беруть участь у справі:
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Городоцького
районного суду м.Львова від 12 червня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Городоцької міської ради
Львівської області, третя особа відділ
держземагенства у Городоцькому районі
Львівської області про усунення
перешкод в користуванні заїздом,
визнання частково незаконним і
скасування рішення міської ради,
визнання частково недійсним і
скасування Державного акту на право
приватної власності на землю,
зобов"язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Городоцького районного суду
м.Львова від 12 червня 2013 року справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Городоцької
міської ради Львівської області, третя
особа відділ держземагенства у
Городоцькому районі Львівської
області про усунення перешкод в
користуванні заїздом, визнання
частково незаконним і скасування
рішення міської ради, визнання
частково недійсним і скасування
Державного акту на право приватної
власності на землю, зобов"язання до
вчинення дій залишено без розгляду;
відмовлено ОСОБА_4 у прийнятті до
провадження у цій справі її позовної
заяви про встановлення земельного
сервітуту на право постійного проходу
та проїзду на транспортному засобі
через земельну ділянку, що в АДРЕСА_1,
яка на праві приватної власності
належить ОСОБА_5, згідно Державного
акту на права приватної власності на
землю серії VI - ЛВ 064937 від 14.09.2003 року і
зокрема встановити безстрокове
обмеження (обтяження) на частину
вищевказаної земельної ділянки площею
0,0080 га під відкриття та утримання
раніше наявної ділянки проїзду
(проходу) до прибережної захисної смуги
водоймищ, криниці та садиби ОСОБА_4,
шириною 3 метра і довжиною 25, 67 м. та
зобв"язати відповідачку ОСОБА_5 не
чинити їй перешкод у користуванні
громадським заїздом довжиною 25, 67 м.
шляхом знесення самовільно
встановленого дерев"яного паркана, що
унеможливлює користування роз"яснивши
їй право звернення з такими вимогами до
суду з окремим позовом.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_4. В
апеляційній скарзі покликається на її
незаконність та необґрунтованість.
Зокрема зазначає, що при уточненні
позовних вимог нею жодним чином не
змінювалися підстави позову, оскільки
при подачі первісного позову ставилася
вимога до відповідачки не чинити
перешкод в користуванні заїздом до
будинковолодіння в АДРЕСА_2, а лише
змінено предмет позову, що було вправі
зроблено в межах матеріально-правових
відносин, що судом вже розглядалося.
Вважає, що суд помилково не дав
належної оцінки пред"явленої нею заяви
про уточнення позовних вимог,
відмовивши в задоволенні прийняти
заяву до провадження у даній справі.
Просить ухвалу Городоцького районного
суду м.Львова від 12 червня 2013 року
скасувати, а справу направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які
беруть участь у справі, з"ясувавши
обставини справи, перевіривши доводи
скарги та матеріали справи, колегія
суддів вважає скаргу обґрунтованою та
знаходить підстави для скасування
ухвали суду з поверненням для
продовження розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернулась до суду 28.01.2013року з
позовними вимогами про визнання
незаконним і скасування рішення
Городоцької міської ради №382 від
15.08.2003року, визнання недійсним і
скасування Державного акта на право
власності на землю від 14ю09ю2003року в
частині приватизації заїзду площею
0Ю008га, шириною 3 м та довжиною 26,67м,
зобов"язання ОСОБА_5 не чинити перешкод
в користуванні заїздом до
будинковолодіння в АДРЕСА_2 площею
0,008га шириною 3 м та довжиною 26,67 м.

Ухвалою суду від 30.01.2013року за усіма
позовними вимогами відкрито
провадження у справі, справа слухалась
по суті.

Позивач 28.05.2013року (а.с.80) подала заяву в
порядку ст.31 ЦПК про уточнення та
доповнення позовних вимог, згідно якої
уточнила вимоги - просила залишити без
розгляду позовні вимоги до Городоцької
міської ради та про визнання недійсним
і скасування Державного акта на землю.
Ці вимоги зміна на встановлення
земельного сервітуту - права
постійного користування заїздом -
земельною ділянкою 0,008 га через
земельну ділянку ОСОБА_5 по АДРЕСА_1.
Підтримала позовну вимогу про усунення
перешкод в користуванні заїздом.

На підставі зазначеної заяви позивача,
суд першої інстанції постановив
ухвалу, якою одночасно залишив без
розгляду позовну заяву вцілому
позивача та відмовив у прийнятті заяви
про уточнення позовних вимог, у якій
позивач змінила вимоги на встановлення
земельного сервітуту.

Ухвалюючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що позивач змінила предмет і підставу
позову тому суд прийшов до висновку про
залишення без розгляду позову,
зазначивши у мотивувальній частині
ухвали, що суд відмовляє позивачу у
розгляді у цій справі її позову до
ОСОБА_5 про встановлення земельного
сервітуту, роз"яснивши права звернення
з окремим позовом.

Однак така позиція суду першої
інстанції не ґрунтується на законі.

Відповідно до ст.31 ЦПК позивач має
право протягом усього часу розгляду
справи збільшити або зменшити розмір
позовних вимог, відмовитись від позову,
а також змінити предмет та підставу
позову до початку розгляду справи по
суті.

Згідно ст. 10 ЦПК суд сприяє всебічному і
повному з"ясуванню обставин справи,
роз"яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов"язки,
попереджує про наслідки вчинення або
не вчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав.

Але, залишаючи без розгляду позовну
заяву, суд першої інстанції не
врахував, що вимогу про усунення
перешкод в користуванні заїздом
позивач заявляла при поданні позов
первинно 28.01.2013р., у цій частині було
відкрито провадження у справі, ця
вимога позивачем підтримувалась
відтак суд першої інстанції не мав
підстав для залишення без розгляду
позову вцілому.

Крім того, суд вчинив всупереч законним
інтересам позивача, прийняв заяву про
уточнення позовних вимог від
28.05.2013року, долучив її до матеріалів
справи, однак в оскаржуваній ухвалі
зазначив про відмову у прийнятті заяви
про уточнення позовних вимог.

Висновки суду про зміну підстави та
предмету позову не достатньо
обґрунтовані. відповідь у своєму
рішенні. Предмет позову - це частина
позову, яка становить
матеріально-правову вимогу позивача до
відповідача, щодо якої суд повинен
ухвалити рішення. Ця вимога повинна
мати правовий характер, тобто бути
врегульованою нормами матеріального
права, а також підпадати під цивільну
юрисдикцію. Підстава позову - це
частина позову, яка відображає
обставини, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги і докази, що підтверджують
кожну обставину, а також наявність
підстав для звільнення від доказування
(п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК).

Зміст позову - це частина позову, яка
відображає вид судового захисту, а саме
- звернену до суду вимогу про
здійснення певних дій, пов'язаних із
застосуванням конкретних способів
захисту порушеного, оспорюваного чи
невизнаного права. Тому під змістом
позову необхідно розуміти вид судового
захисту, за яким позивач звертається до
суду.

Таким чином, не виходячи за межі
спірних правовідносин та не змінюючи
підстав позивач змінила дві з трьох
позовні вимоги, що свідчить про
часткову зміну предмету позову. Така
зміна допускається лише до початку
розгляду справи по суті. Тому суд мав
підстави для відмови у прийнятті
уточнень позову в частині заявлених
нових позовних вимог.

У контексті ст.10 ЦПК суд повинен був
спершу вирішити питання прийняття
уточнень позову, що можливо без видання
суду до нарадчої кімнати, після цього. З
врахуванням результатів розгляду
попереднього питання, з"ясувати у
позивача коло позовних вимог та
роз"яснити наслідки зміни предмету
позову після початку розгляду справи
по суті.

Позивач має право просто заявити суду
про необхідність захисту його прав
відповідно до положень статті 55
Конституції України, а суд повинен
розібратись у тому, яким чином їх треба
захищати, оскільки завданням суду є не
заплутування учасників процесу, а
захист прав людини і громадянина.

Тому колегія суддів приходить до
висновку про порушення оскаржуваною
ухвалою процесуальних прав позивача,
порушення норм процесуального права,
що призвели до неправильного вирішення
питання прийняття доповнень до позову
та залишення без розгляду частини
позовних вимог.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд
першої інстанції не повно з"ясував
обставини справи, порушив норми
процесуального права, що є підставою
відповідно до ст.311 ЦПК для скасування
ухвали та направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ч.1ст.311, 315, 317, 319
ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Городоцького районного суду
Львівської області від 12 червня 2013 року
скасувати і направити справу до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з дня проголошення і не
оскаржується.

Головуючий суддя
Н.Л. Шумська

Судді:
С.М. Копняк

М.М. Шандра