Справа № 456/2254/13
Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/334/14
Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Шашкіної С.А.

При секретарі: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 20 вересня
2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням частково
задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
54796,48 грн. матеріальної шкоди, 547 грн. 96
коп. сплаченого судового збору, 800 грн.
оплати за проведення експертного
дослідження, а всього разом 56144 грн. 44
коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду змінити та стягнути з
нього 6 144 грн. 44 коп.

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що судом не було залучено до участі у
справі страхову компанію "Добробут", в
якій він застрахував свою цивільну
відповідальність. Ліміт
відповідальності за полісом становить
50 000 грн., а відтак суду слід було
стягнути дану суму з страхової
компанії. Решту суми він згідний
відшкодувати сам.

Позивачка та її представник будучи
повідомленими про час та місце
слухання справи втретє не з'явилися в
судове засідання, при цьому
представник позивача подала заяву в
якій просить справу слухати в її
відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення апелянта та його
представника на підтримання скарги,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що така підлягає до
задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 3, ч.1 ст. 11, 60 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд
за клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 15 червня 2012 року
біля 10 год. В м. Стрию Львівської
області, ОСОБА_2 керуючи автомобілем
НОМЕР_1, на перехресті вулиць С.Бандери
та П.Сагайдачного, порушивши ПДР
України здійснив зіткнення з
автомобілем Тойота Корола д/н НОМЕР_2,
яким керувала ОСОБА_7, а на праві
власності даний автомобіль належить
ОСОБА_3 В результаті зіткнення, обидва
автомобілі отримали технічні
пошкодження.

За порушення ПДР України ОСОБА_2 було
притягнено до адміністративної
відповідальності по ст. 124 КУпАП.

Задовільняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3, про стягнення з ОСОБА_2
заподіяної матеріальної шкоди
спричиненої ушкодженням її автомобіля
внаслідок ДТП, яка мала місце 15 червня
2012 року суд першої інстанції вірно
визначив суму заподіяної матеріальної
шкоди позивачеві. У відповідності до
висновку експертного товарознавчого
дослідження від 12 липня 2012 року, така
складає 67 796 грн. 43 коп. При цьому
врахував, що відповідач із зазначеної
суми добровільно сплатив позивачці 13
тисяч грн. В даній частині рішення
сторонами не оскаржується.

Залишок суми, 67796 грн. 43 коп. - 13 000 грн. =
54796,43 грн., суд стягнув з відповідача
ОСОБА_2 у відповідності до ч. 1 ст. 1166 та
ч. 2 ст. 1187 ЦК України.

Однак з рішенням суду в цій частині
погодитись не можна.

Як встановлено матеріалами справи, на
час ДТП, винуватцем даної ДТП
(відповідачем по справі) було
застраховано цивільно - правову
відповідальність в СК "Добробут".

Ліміт відповідальності за полісом
обов'язкового страхування цивільно -
правової відповідальності від 28.11.2011
року становить 50 000 грн. за заподіяну
майнову шкоду де франшиза визначена в
сумі 510 грн.

Про дані обставини було відомо
позивачу та суду першої інстанції,
оскільки відповідачем заявлялося
клопотання про залучення СК "Добробут"
в якості співвідповідача, чого
відповідно не було зроблено позивачем,
оскільки у відповідності до ст. 33 ЦПК
України залучати співвідповідача до
справи можна за клопотанням позивача.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки" визначено, що
відповідно до статті 21 Закону № 1961-ІV
на території України забороняється
експлуатація транспортного засобу без
поліса обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Оскільки сума матеріальної шкоди
спричиненої позивачці становить 67 796
грн. 48 коп., з яких відповідач
добровільно відшкодував 13 000 грн., то
залишок невідшкодованої матеріальної
шкоди становить 54 796 грн. 48 коп.

У відповідності до полісу
обов'язкового страхування цивільних
прав відповідача, ліміт
відповідальності становить 50 000 грн. за
мінусом франшизи 510 грн., що дорівнює 49
490 грн.

54 796,48 - 49 490 = 5306, 48 грн.

5306,48 + 510 = 5816,48 грн.

У відповідності до ст. 1194 ЦК України
дану суму зобов'язано відшкодувати
відповідачем позивачу.

А відтак рішення суду першої інстанції
підлягає зміні в частині відшкодування
матеріальної шкоди з суми 54796, 48 грн. на
суму 5816 грн. 48 коп.

При цьому також слід змінити суму
стягнення сплаченого судового збору з
врахуванням задоволених позовних
вимог до суми 228 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п. 3, 309 ч.1 п. п. 1-4,
314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 20 вересня
2013 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 54796,48 грн. матеріальної
шкоди, 547 грн. 96 коп. сплаченого судового
збору - змінити, стягнувши з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 5816 грн. 48 коп.
матеріальної шкоди та 228 грн.
сплаченого судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути
оскаржене до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: