2/241/14/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Повний текст)

24.02.2014 року Першотравневий районний суд

Донецької області

у складі:

головуючого судді Демочко Д.О.

при секретарі Цукановій Л.П.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору дарування недійсним, суд

ВСТАНОВИВ:

24.09.2013 року позивач ОСОБА_4 звернувся до Першотравневого районного суду Донецької області із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору дарування недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 11.09.2008 року ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області № 2-475/08 було забезпечено його позов про стягнення боргу за розпискою ОСОБА_7 шляхом накладення арешту на автомобіль TOYOTA Solara 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

01.09.2011 року Першотравневим районним судом Донецької області винесено рішення, яким позов ОСОБА_4 про стягнення боргу за розпискою з ОСОБА_7 було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 борг за договором позики у сумі 613474,50 гривень, 212718,84 гривень суми з урахуванням індексу інфляції за час прострочення платежу, 32288,52 гривень нарахованих відсотків річних від простроченої суми, а всього 858481,86 гривень, а також відшкодування судових витрат 1730,00 гривень.

18.10.2011 року Апеляційним судом м. Маріуполя Донецької області рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 01.09.2011 року в частині стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 212718,84 гривень скасовано. Рішення в частині стягнення боргу в розмірі 613474,50 змінено та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 борг в сумі 497474,50 гривень. В частині стягнення процентів за прострочення виконання зобовязань та судових витрат залишено без змін.

Для примусового виконання вищевказаного рішення 15.11.2011 року було видано виконавчий лист, який разом із заявою про відкриття виконавчого провадження було направлено до відділу Державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції для примусового виконання.

28.11.2011 року державним виконавцем відділу ДВС Першотравневого РУЮ за виконавчим листом № 2-7/11 від 15.11.2011 року про стягнення боргу з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 30081051, відповідно до п. 4 якої, було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_7

15.05.2013 року під час розгляду в Першотравневому районному суді Донецької області подання в.о. начальника ВДВС Першотравневого РУЮ ОСОБА_8 про визначення частки майна боржника було встановлено, що квартира АДРЕСА_2, на 1/2 частину якої було накладено арешт ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області № 2-475/08 від 11.09.2008 року, відчужена ОСОБА_5 як одна ціла частина і згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.05.2013 року належить ОСОБА_6 на підставі договору дарування № 2286 від 14.08.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області.

Так, як виявилося, що 19.06.2012 року ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_7, третя особа відділ державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції про зняття арешту з майна було задоволено та знято арешт, що накладено на підставі ухвали Першотравневого районного суду № 2-475/08 від 11.09.2008 року з 1/2 частини автомобілю TOYOTA Solara 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Оскільки вказане рішення було прийнято з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права, а саме: за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_7, третя особа відділ ДВС Першотравневого РУЮ про зняття арешту з майна, яка повинна була розглядатися в позовному провадженні з урахуванням вимог ст.. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», суддею було винесено ухвалу про зняття арешту з майна в порядку ст.. 154 ЦПК України, крім того стягувач ОСОБА_4 не був залучений до участі в справі, а тому вказане рішення було оскаржено до Апеляційного суду м. Маріуполя, яким і скасовано. Зі скасування зазначеної ухвали від 19.06.2012 року втрачають силу ф ті наслідки, які з неї випливають, а тому договір дарування не відповідає вимогам закону і його слід визнати недійсним, повернувши сторони договору у первісний стан, оскільки обєктом, відчуженим за договором, було забезпечено позов ОСОБА_4 в іншій справі.

Враховуючи вищевикладене, позивач у своїх позовних вимогах просив суд визнати недійсним договір дарування № 2286 трикімнатної квартири АДРЕСА_2, укладений 14.08.2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_9

Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

В судовому засіданні представниця позивача ОСОБА_1 заявлені позивачем позовні вимоги підтримала просила суд їх задовольнити. Також надала пояснення по даній цивільній справі про визнання договору дарування недійсним.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідачем ОСОБА_6 засобом факсимільного звязку було надано до суду письмове заперечення проти задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Представники відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Крім того, представницею відповідача ОСОБА_3 до суду було надано письмове заперечення проти позовної заяви, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову із наступних підстав. По-перше, позивач не зазначив правових підстав для визнання договору недійсним норму закону, яку на його думку порушує спірний договір. По-друге, на момент укладення правочину, ніяких заборон на відчуження не існувало та квартира не була арештованою у якості забезпечення позову ОСОБА_4 По-третє, позивач не є стороною спірного договору, тому задоволення позову не впливає на його права та обовязки. А також, квартира, яка є предметом договору дарування, не визнана спільною власністю подружжя.

Дослідивши матеріали справи та докази, у їх взаємній сукупності, вислухавши пояснення представників сторін, суд приходить до наступних висновків:

Як вбачається з ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 11.09.2008 року, на 1/2 частину квартири № 6, розташованої за адресою: вулиця Поштова б. 4-б смт. Мангуш Першотравневого району Донецької області було накладено арешт у звязку із забезпеченням позову (а.с.4).

Як вбачається з рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області від 18.10.2011 року, рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 01.09.2011 року в частині стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 212718,84 гривень скасовано. Рішення в частині стягнення боргу в розмірі 613474,50 змінено та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 борг в сумі 497474,50 гривень. В частині стягнення процентів за прострочення виконання зобовязань та судових витрат залишено без змін (а.с.5-6).

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.11.2011 року, державним виконавцем відділу ДВС Першотравневого РУЮ за виконавчим листом № 2-7/11 від 15.11.2011 року про стягнення боргу з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 було відкрито виконавче провадження ВП № 30081051 та накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_7, а також заборонено здійснювати його відчуження (а.с. 7).

Проте, ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 19.06.2012 року, арешт накладений 11.09.2008 року на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: вул. Поштова б. № 4-б АДРЕСА_3, було знято за заявою ОСОБА_5 (а.с.8-9).

Як вбачається з ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області від 11.06.2013 року, ухвала Першотравневого районного суду Донецької області від 19.06.2012 року була скасована, а справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, третя особа відділ Державної виконавчої служби Першотравневого РУЮ про зняття арешту з майна повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання про розгляд позову у відповідності до вимог закону (а.с.10-11).

Як вбачається з інформаційної довідки з Реєстру прав на нерухоме майно від 13.05.2013 рокуАДРЕСА_4, розташована за адресою: вулиця Поштова б. 4-б смт. Мангуш Першотравневого району Донецької області належить на праві приватної власності ОСОБА_6 у розмірі 1/1 частки власності на підставі договору дарування № 2286 від 14.08.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_9, дата внесення даного запису від 21.08.2012 року (а.с.12).

Як вбачається з копії договору дарування квартири від 14.08.2012 року, ОСОБА_5 (за договором дарувальник) передала своєму, на той час неповнолітньому, синові ОСОБА_6 (обдарованому), діючому за згодою батьків: ОСОБА_10 (до зміни прізвища та імені ОСОБА_11А.) та ОСОБА_5, в особисту приватну власність безоплатно квартиру, розташовану за адресою: вул. Поштова б. № 4-б АДРЕСА_3, договір зареєстровано в реєстрі за номером 2286 та посвідчений приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_9 (а.с.60-61).

Як вбачається із договору купівлі-продажу від 19.10.2004 року, відповідачка ОСОБА_5 (на той час мала прізвище ОСОБА_11) придбала у ОСОБА_12 квартиру, розташовану за адресою: вул. Поштова б. № 4-б АДРЕСА_3, договір зареєстрований в реєстрі за № 4012 та посвідчений приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_9 (а.с.62).

Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.07.2005 року та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.07.2012 року, право власності на квартиру, розташовану за адресою: вул. Поштова б. № 4-б АДРЕСА_3, зареєстровано за ОСОБА_5 у розмірі 1/1 частки на підставі договору купівлі-продажу № 4012 від 19.10.2004 року (а.с.64-65).

Як вбачається з розпорядження Голови районної державної адміністрації № 365 від 02.08.2012 року, ОСОБА_5 було надано дозвіл на укладення договору дарування квартири, розташованої за адресою: вул. Поштова б. № 4-б АДРЕСА_3, на імя ОСОБА_6 (а.с.70).

Як вбачається із заяви про згоду на розпорядження майном від 13.08.2012 року, ОСОБА_7 дав згоду на дарування, укладання та підписання договору дарування квартири його дружиною ОСОБА_5 ОСОБА_6 (а.с.72).

Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НО № 135347 від 31.10.2008 року, шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було розірвано 31.10.2008 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 85 Відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравневого РУЮ Донецької області (а.с.75).

Статтею 717 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безплатно майно ( дарунок) у власність.

Відповідно до ст. 203 ЦК України визначенні загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, серед яких визначені і вимоги про те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його волі. Та правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Пункт 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначає, що правочин може бути недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

При таких обставинах, суд погоджується з доводами представника позивача про те, що спірний договір дарування квартири був вчинений без наміру створення правових наслідків і виключно з метою уникнення звернення стягнення на квартиру. Тобто ОСОБА_7 уникаючи звернення стягнення на належну йому на праві спільної сумісної власності подружжя частину квартири, дав згоду на розпорядження нею його колишньою дружиною ОСОБА_5, яка подарувала її своєму синові, і таким чином ОСОБА_7 позбавив себе від наслідків, що тягнуть за собою примусове виконання судового рішення щодо стягнення боргу за розпискою, тому з цих підстав позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Крім того, про те, що зазначений вище договір дарування від 14.08.2012 року вчинений між відповідачами без наміру створення правових наслідків, на думку суду свідчить і той факт, що даний правочин вчинений відповідачами саме в той період, коли були розпочаті дії по примусовому виконанню рішення суду про стягнення з відповідача ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 суми боргу.

Оскільки ухвала Першотравневого районного суду донецької області від 19.06.2012 року щодо скасування арешту, накладеного від 11.09.2008 року на 1/2 частину квартири - була скасована отже відсутні правові підстави для відчуження спірного майна, таким чином позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 131, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 203, 207, 215, 216, 218, 236, 257, 626-631, 638, главою 55 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору дарування недійсним задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним договір дарування № 2286 трикімнатної квартири АДРЕСА_2, укладений 14.08.2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_9

Повний текст рішення виготовлено 28 лютого 2014 року.

Апеляційна скарга на рішення Першотравневого районного суду Донецької області, може бути подана до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі, через Першотравневий районний суд Донецької області, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.О. Демочко