пр. № 6/759/202/14
ун. № 759/3092/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2014 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Борденюк В.В.,

при секретарі - Трегубенку М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві подання ВДВС Святошинського РУЮ у місті Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, суд,

ВСТАНОВИВ:

Представник ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до повного виконання рішення суду.

Сторони у судове засідання не з"явились, про дату та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали подання, додані до нього документи, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Із подання вбачається, що боржник добровільно вказане у виконавчому листі зобов'язання не виконав.

Зазначене подання було заявлено на підставі статті 217 ЦПК України.

Розглянувши подання державного виконавця, вивчивши додані до нього матеріали, суд не вбачає підстав для його задоволення, виходячи із такого.

Статтею 217 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Водночас, питання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України врегульовано статтею 377-1 ЦПК України, за змістом частини 1 якої питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Так, враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення даного клопотання, оскільки із його змісту не вбачається, чим саме заборона боржнику виїзду за межі України може сприяти реальному виконанню рішення суду. При цьому у поданні державним виконавцем не було наведено належних посилань на те, у чому саме полягає обґрунтованість його підозри того, що боржник має на меті ухилитись від виконання судового рішення шляхом виїзду за межі України.

Крім того, виконавча служба не надала суду доказів ухилення боржника від виконання перед стягувачем своїх зобов'язань і доказів здійснення державним виконавцем заходів із примусового виконання рішення, що закріплені статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: