У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ в
складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інгосстрах» (далі - ПрАТ «СК
«Інгосстрах»), третя особа - публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк»), про захист прав
споживача, стягнення суми страхового
відшкодування за касаційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, на
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 9 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 24
вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 23 травня 2012 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ПрАТ «СК «Інгосстрах»
укладено договір страхування
наземного транспорту - автомобіля
«Geely», реєстраційний номер НОМЕР_1. 29
грудня 2012 року по вул. Клавдіївській, 36
у м. Києві за участю вказаного
автомобіля сталася
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП), унаслідок якої автомобіль отримав
механічні пошкодження. Вартість
відновлювального ремонту становила 11
428 грн 75 коп. Згідно з умовами договору
страхування він звернувся до страхової
компанії щодо виплати страхового
відшкодування, однак йому було
відмовлено через неподання копії
протоколу медичного огляду на стан
сп'яніння. Позивач вважав відмову у
виплаті страхового відшкодування
неправомірною, оскільки проходження
медичного огляду на стан сп'яніння є
обов'язковим лише за наявності
постраждалих громадян, яких у цьому ДТП
не було, а, крім того, він не знаходився
у стані сп'яніння і таких доказів
страховик не має.

У звґязку з цим позивач просив суд
стягнути з відповідача на користь ПАТ
КБ «ПриватБанк» 11 428 грн 75 коп.
страхового відшкодування, а також
стягнути з ПрАТ «СК «Інгосстрах» на
його користь понесені ним судові
витрати.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 9 липня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
24 вересня 2013 року, у задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3
- ОСОБА_4, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким його позов
задовольнити.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що у порушення умов
договору страхування позивач не надав
відповідачу повного пакету документів,
зокрема, протоколу медичного огляду на
стан сп'яніння.

Проте повністю погодитись із такими
висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судові рішення не
відповідають.

Судом установлено, що 23 травня 2012 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПрАТ «СК
«Інгосстрах» укладено договір
страхування наземного транспорту -
автомобіля «Geely», реєстраційний номер
НОМЕР_1.

29 грудня 2012 року по вул. Клавдіївській,
36 у м. Києві за участю вказаного
автомобіля сталася ДТП, унаслідок якої
вказаний автомобіль отримав механічні
пошкодження.

ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК
«Інгосстрах» із заявою про виплату
страхового відшкодування, однак йому
було відмовлено через неподання копії
протоколу медичного огляду на стан
сп'яніння.

У ст. 16 Закону України «Про
страхування» визначено, що договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

При настанні страхового випадку
страховик зобов'язаний здійснити
страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.
Страховик несе майнову
відповідальність за несвоєчасне
здійснення страхової виплати
(страхового відшкодування) шляхом
сплати страхувальнику неустойки
(штрафу, пені), розмір якої визначається
умовами договору страхування або
законом (п. 3 ст. 20 Закону України «Про
страхування»).

Згідно з п. 15.1.4 договору страхування,
укладеного між сторонами, у разі
настання події, що має ознаки
страхового випадку, передбаченого
умовами цього договору, страхувальник
зобов'язаний у разі ДТП (в тому числі,
наїзд на припаркований застрахований
транспортний засіб) пройти медичний
огляд для встановлення факту сп'яніння
та вживання психоактивної речовини в
порядку, передбаченому чинним
законодавством України, і одержати в
медичному закладі копію протоколу
медичного огляду встановленої форми.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про
порядок направлення громадян для
огляду на стан сп'яніння в заклади
охорони здоров'я та проведення огляду з
використанням технічних засобів,
затвердженої наказом Міністерства
внутрішніх справ України, Міністерства
охорони здоров'я України, Міністерства
Юстиції України від 24 лютого 1995 року №
114/38/15-36-18, встановлення у
правопорушника стану сп'яніння
здійснюється на підставі його огляду,
який проводиться згідно з вимогами
цієї Інструкції працівниками міліції з
використанням індикаторних трубок
"Контроль тверезості" або інших
спеціальних технічних засобів та (або)
працівниками медичних закладів.

Проведення огляду на стан сп'яніння
водіїв, судноводіїв та інших осіб, які
керують транспортними засобами,
річковими і маломірними судами з
ознаками сп'яніння, а так само
зазначених осіб, незалежно від
наявності ознак сп'яніння, - учасників
дорожньо-транспортних пригод,
внаслідок яких постраждали громадяни,
є обов'язковим.

Відмовляючи у позові, суди посилалися
лише на факт неподання позивачем
протоколу огляду на стан сп'яніння, при
тому, що всі інші документи були подані
страховику, а з матеріалів Державної
автомобільної інспекції (а.с. 11) не
убачається наявності стану сп'яніння у
позивача, працівники міліції не
направляли позивача на огляд на стан
сп'яніння до закладу охорони здоров'я
(п. 1.1 вище зазначеної Інструкції).

Разом із тим загальними засадами
цивільного законодавства є
справедливість, добросовісність та
розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), а
ст. 13 ЦК України передбачено
заборону на вчинення дій, які б могли
завдати шкоди іншій особі та
зловживати правом.

У порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК
України суди на зазначені норми права
уваги не звернули, вказаних обставин
справи не врахували та не перевірили,
чи є сам по собі факт неподання
протоколу огляду на стан сп'яніння
безумовною підставою для невиплати
страхового відшкодування, чи
перешкоджала ця обставина страховику
іншим способом перевірити вказані
обставини.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, характер
правовідносин, що виник між сторонами,
та правова норма, яка підлягає до
застосування для їх вирішення судами
не встановлені, судові рішення не
відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
їх скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 9 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 24
вересня 2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є.
Червинська