Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2014 року
м.Добропілля

Добропільський міськрайонний
суд Донецької області в складі:

головуючого судді
Діденко С.О.

секретаря
Сухіна О.Ю.

представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Добропілля цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Добропіллявугілля» про відшкодування
моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В :

05 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся в
Добропільський міськрайонний суд з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Добропіллявугілля» про відшкодування
моральної шкоди, посилаючись в
позовній заяві на те, що позивач з 1978
року знаходився в трудових відносинах
з шахтою ім. РСЧА, яка була
реорганізована в ДП
«Добропіллявугілля» шахта «Алмазна», 01
листопада 2011 року ДП
«Добропіллявугілля» реорганізовано
через приєднання до орендаря ТОВ ДТЕК
«Добропіллявугілля» і був звільнений з
роботи 02.07.2012 року на підставі п. 1 ст. 40
КЗпП України в зв?язку зі скороченням
штату робітників.

В результаті дії шкідливих факторів за
32 роки праці у шкідливих та небезпечних
умовах позивач отримав професійне
захворювання «антре-сілікатоз,
інтерстиціальної форми 1/1 t/s, хронічна
обструктивна хвороба легенів, фаза
загострення, легенева недостатність
другого ступеня, захворювання
професійне».

В результаті отриманого
профзахворювання, позивачу
встановлено ступень втрати
працезнатності 65% за сукупністю: 25% за
травму отриману на виробництві та 40 %
безстроково - за професійним
захворюванням, та встановлено третя
група інвалідності, що підтверджується
довідкою МСЕК від 03 вересня 2013 року.
Складено акт №10 від 23 серпня 2013 року по
формі П-4, з якого вбачається, що
причиною виникнення професійного
захворювання є складні умови праці, а
саме постійно піддавався впливу
концентрації пилу углепородної, фібро
генної дії. Вина відповідача
зафіксована у п. 19 Акту розслідування
причин виникнення хронічного
професійного захворювання, а саме
порушені п.п. 1.7; 1.12; 5.3.7; 13.4 ГСП 3.3.3.095-2002
«Підприємство вугільної
промисловості»; ст. 19 Закону України
«Про забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення»;
ГОСТ 121.005-88 ССБП «Загальні
санітарно-гігієнічні вимоги до повітря
робочої зони».

Таким чином дії відповідача не
відповідали нормам охорони праці,
тобто наявна протиправність дій
останнього.

Після встановлення йому втрати
професійної працездатності він з усіма
необхідними документами звернувся до
відділення виконавчої дирекції ФСС від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Добропілля для відшкодування
матеріальної шкоди, де йому були
призначені страхові виплати, а саме:
одноразова допомога і щомісячні
регресні виплати.

ОСОБА_3 вважає, що внаслідок
професійного захворювання йому
заподіяні моральні страждання, що
виражаються в фізичному переживанні у
зв'язку з ушкодженням здоров'я; у нього
порушені нормальні життєві зв'язки, для
відновлення яких з його боку необхідні
додаткові зусилля. Ушкодження здоров'я
призвело до порушення його особистих
немайнових прав, таких як, право на
охорону здоров'я, на безпечну працю. У
зв'язку з захворюванням цілком
порушена його нормальна
життєдіяльність, він тривалий час
знаходився та знаходиться на
лікуванні, постійне утруднене дихання.
Після обстеження на МСЄК, його стан
здоров'я не змінився, він продовжує
звертатись до лікарів за медичною
допомогою, у нього порушений сон,
постійно роздратований, та приймає
ліки, які полегшують дихання, та інші
ліки, які поліпшують його дихання. Він
задихається при ходьбі, при любих
фізичних навантаженнях. Його хвороба
потребує постійного лікування. У нього
з'явилося відчуття страху з причини
того, що його здоров'я не відновиться.

В судове засідання ОСОБА_3 не з'явився,
надав заяву, в якій просить цивільну
справу розглянути в його відсутність,
вимоги підтримує та просить
задовольнити в повному обсязі. Його
інтереси буде представляти
представник ОСОБА_1

Вислухавши представника відповідача,
яка не заперечує слухати справу в
відсутність позивача, суд вважає, що
можливо розглянути цивільну справу в
відсутність позивача.

Представник позивача ОСОБА_1, яка діє на
підставі угоди, позовні вимоги ОСОБА_3
підтримала, вважає, що вони
обґрунтовані та такі, що підлягають
задоволенню, та стягнути на його
користь з відповідача суму 40000 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2, який
діє на підставі довіреності, позов не
визнав, проти задоволення позову
заперечує тому, що позивач
безпідставно посилається на норми
Закону України "Про охорону праці" та
Кодексу законів про працю України та
вважає, що позивач у судовому засіданні
не надав належних доказів тих обставин,
які б підтверджували якими
неправомірними діями відповідача йому
заподіяні моральні страждання та у
чому вони полягають. Просить у
задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню .

Свій висновок суд обґрунтовує
наступним.

У судовому засіданні встановлено,
що позивач з 1978 року знаходився в
трудових відносинах з шахтою ім. РСЧА,
яка була реорганізована в ДП
«Добропіллявугілля» шахта «Алмазна», 01
листопада 2011 року ДП
«Добропіллявугілля» реорганізовано
через приєднання до орендаря ТОВ ДТЕК
«Добропіллявугілля» і був звільнений з
роботи 02.07.2012 року на підставі п. 1 ст. 40
КЗпП України в зв?язку зі скороченням
штату робітників.

В результаті дії шкідливих факторів за
32 роки праці у шкідливих та небезпечних
умовах позивач отримав професійне
захворювання «антре-сілікатоз,
інтерстиціальної форми 1/1 t/s, хронічна
обструктивна хвороба легенів, фаза
загострення, легенева недостатність
другого ступеня, захворювання
професійне».

В результаті отриманого
профзахворювання, позивачу
встановлено ступень втрати
працезнатності 65% за сукупністю: 25% за
травму отриману на виробництві та 40 %
безстроково - за професійним
захворюванням, та встановлено третя
група інвалідності, що підтверджується
довідкою МСЕК від 03 вересня 2013 року.
Складено акт №10 від 23 серпня 2013 року по
формі П-4, з якого вбачається, що
причиною виникнення професійного
захворювання є складні умови праці, а
саме постійно піддавався впливу
концентрації пилу углепородної, фібро
генної дії. Вина відповідача
зафіксована у п. 19 Акту розслідування
причин виникнення хронічного
професійного захворювання.

Зазначені обставини знайшли
своє підтвердження матеріалами справи,
дослідженими в ході судового розгляду
й по суті сторонами не оскаржуються.

Розв'язуючи питання про
обґрунтованість вимог позивача, суд
виходить із вимог ст.237-1 КЗпП України,
яка визначає, що відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Як вбачається з положень вищеназваної
статті, зобов'язання відшкодувати
моральну шкоду виникає тільки при
умовах, що моральні страждання
робітника або втрата ним нормальних
життєвих зв'язків або необхідність
додаткових зусиль для організації
свого життя стали наслідками порушень
законних прав робітника.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що
шкода, заподіяна працівникам каліцтвом
або ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Ст.13 вказаного Закону гласить, що
роботодавець зобов'язаний створити на
робочому місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

У судовому засіданні встановлено, що
шкоду здоров'ю ОСОБА_3 заподіяно з вини
ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», що
підтверджується актом П-4, з якого
вбачається, що причиною захворювання є
умови виробництва.

Згідно до п.7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03. 1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» (із змінами, внесеними згідно з
Постановою Пленуму Верховного суду
України № 5 від 25.05.2001 року) заподіяна
моральна (немайнова) шкода
відшкодовується тій фізичній чи
юридичній особі, права якої були
безпосередньо порушені протиправними
діями (бездіяльністю) інших осіб.

Як вбачається із рішення
Конституційного суду від 08.10.2008 року №
20-рп/2008 по справі № 1-32/2008, право
громадян на відшкодування моральної
шкоди не порушено, оскільки статтею 1167
ЦК України та ст. 237-1 Кодексу законів
про працю України їм надано право
відшкодувати моральну шкоду за рахунок
власника або уповноваженого ним органу
(роботодавця). Встановлений
законодавцем розподіл обов'язків щодо
відшкодування моральної шкоди
потерпілим на виробництві від
нещасного випадку та професійного
захворювання не суперечить вимогам
статті 22 Конституції України.

З врахуванням викладеного, суд вважає
підставними та обґрунтованими вимоги
ОСОБА_3 до ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля»
про відшкодування моральної шкоди, так
як внаслідок професійного
захворювання позивачу заподіяні
фізичний біль і душевні страждання.
Ушкодження здоров'я призвело до
порушення його особистих немайнових
прав, таких як, право на охорону
здоров'я, а безпечну працю. Все це
призвело до порушення його звичайного
способу життя, вимагають від позивача
додаткових зусиль для організації
свого життя, що належним чином має бути
компенсовано.

Дані обставини знайшли своє
підтвердження поясненнями позивача,
викладеними в позовній заяві,
матеріалами справи, дослідженими і
проаналізованими в ході судового
розгляду.

Визначаючи розмір суми морального
збитку, суд виходить з розміру позовних
вимог позивача, ступеня порушень його
життєвих зв'язків, характеру
додаткових зусиль в організації
подальшого життя, погіршенням здоров'я
та душевного балансу, а також з
урахуванням розумності і
справедливості, враховуючи ступінь
втрати працездатності 40%, вважає позов
підлягаючим частковому задоволенню і
стягненню з ТОВ «ДТЕК
Добропіллявугілля» на користь ОСОБА_3
у відшкодування моральної шкоди суми в
розмірі 20000 грн.

В іншій частині позову слід відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач був звільнений від сплати
судового збору.

Таким чином, суд вважає необхідним
стягнути з відповідача на користь
держави судовий збір 243,60 грн.

На підставі ст.ст.233, 237-1 КЗпП України,
Закону України "Про охорону праці",
керуючись ст. ст. 5,10,60, 88,212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДТЕК
Добропіллявугілля» про відшкодування
моральної шкоди, - задовольнити
частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Добропіллявугілля» на користь ОСОБА_3
у рахунок відшкодування моральної
шкоди 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Добропіллявугілля» на користь держави
судовий збір у розмірі 243,60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в
Апеляційний суд Донецької області
через Добропільський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня
отримання повної копії рішення суду.

Надруковано власноручно в
нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий суддя
С.О. Діденко

17.01.2014