СЕЛИДІВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа
№ 242/5775/13-ц Провадження № 2/242/52/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2014 року

м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької
області у складі

головуючий
суддя Черков В.Г.

при
секретарі Кідрон О.М.

розглянувши заяву представника
позивача ОСОБА_1 про забезпечення
позову за цивільною справою за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права
спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_3 про усунення від права
спадкування.

03.02.2014 р. представник позивача за
довіреністю ОСОБА_1 звернулась із
заявою про забезпечення позову, в якій
просить заборонити Другій
Селидівській нотаріальній конторі
Селидівського району Донецької
області видавати свідоцтва про право
на спадщину від спадкодавців ОСОБА_4, що
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та спадкодавця
ОСОБА_5, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2
спадкоємцям ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 до закінчення розгляду справи
по суті.

Ухвалою Селидівського міського суду
від 20 грудня 2013 року відкрите
провадження по зазначеному позову
ОСОБА_2 по цивільній справі.

Відповідно до вимог частин 1 статті 151
Цивільного процесуального кодексу
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити заходи
забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову,
як вказано в частині другій цієї
статті, повинно бути зазначено: 1)
причини, у зв'язку з якими потрібно
забезпечити позов; 2) вид забезпечення
позову, який належить застосувати, з
обґрунтуванням його необхідності; 3)
інші відомості, потрібні для
забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається
на будь-якій стадії розгляду справи,
якщо невжиття заходів забезпечення
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду ( ч. 3 ст. 151 ЦПК).

Відповідно до п.3, 5 ч.1 ст. 152 ЦПК України
позов може бути забезпечений забороною
вчиняти певні дії, зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з ч. 3 ст.152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

За приписами частини 1 статті 153 ЦПК
України заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

В пункті 1 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року № 9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства про розгляд заяв про
забезпечення позову» (далі - постанова
Пленуму) роз'яснено, що єдиною
підставою для забезпечення позову є
відповідне клопотання у формі
мотивованої заяви будь-якої з осіб,
котрі беруть участь у справі.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи після
відкриття провадження у ній (за
винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст.
151 ЦПК), якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Згідно до роз'яснень, викладених у
пункті 4 постанови Пленуму, розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Забезпечення позову згідно нормам
чинного цивільного процесуального
законодавства - це вжиття судом заходів
щодо охорони матеріально-правових
інтересів позивача проти несумлінних
дій відповідача, який може сховати
майно, продати, знищити або знецінити
його, тощо. Підставою для забезпечення
позову є обґрунтоване припущення
заявника, що невжиття заходів
забезпечення може утруднити або
зробити неможливим виконання судового
рішення.

Враховуючи викладене, суд прийшов до
висновку, що заява ОСОБА_1 про
забезпечення позову підлягає
задоволенню.

Керуючись статтями 151, 152, 153 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову.

Заборонити Другій Селидівській
нотаріальній конторі Селидівського
району Донецької області видавати
свідоцтва про право на спадщину від
спадкодавців ОСОБА_4, що помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 та спадкодавця ОСОБА_5, що
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкоємцям
ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до
закінчення розгляду справи по суті.

Копію ухвали для виконання направити
Другій Селидівській нотаріальній
конторі Селидівського району
Донецької області .

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного суду через суд першої
інстанції шляхом подачі в 5-денний
строк з дня проголошення ухвали. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя