Справа№751/1605/14
Провадження №6/751/511/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 березня 2014 року
м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста
Чернігова

у складі: головуючого-судді Деркача О.
Г.

при секретарі Лящинська
М. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Чернігові
цивільну справу за заявою ОСОБА_1,
зацікавлені особи Публічне акціонерне
товариство «Альфа-Банк», Постійно
діючий Третейський суд при
Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз», про скасування
рішення Постійно діючого Третейського
суду при Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» від 17.12.2013, -

В С Т А Н
О В И В :

11.02.2014 ОСОБА_1 звернулася до суду з
заявою про скасування рішення Постійно
діючого третейського суду при
Всеукраїнській Громадській
Організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» від 17.12.2013 за позовом
ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № 500278084 від 18.05.2012. В
обґрунтування заявлених вимог
зазначає, що оскаржуваним рішенням
Постійно діючого третейського суду при
Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнській
фінансовий союз» від 17.12.2013 було
вирішено стягнути з неї заборгованість
на загальну суму 48 653,47 грн. та суму
судових витрат, у вигляді третейського
збору - 400,00 грн. Вказує, що дане рішення
підлягає скасуванню, оскільки
являється необґрунтованим, а також
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального
законодавства. Вважає недійсним
третейське застереження у вигляді п. 6
Кредитного договору № 500278084 від 18.05.2012,
в зв'язку відсутністю повноважень у
представника ПАТ «Альфа-Банк», котра
укладала з нею вищевказаний кредитний
договір, щодо укладення третейської
угоді від імені юридичної особи -
Постійно діючого третейського суду при
Всеукраїнській Громадській
Організації «Всеукраїнський
фінансовий союз». Зазначає, що рішення
третейського суду прийняте у справі, що
не підвідомча третейському суду,
оскільки відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6
Закону України «Про третейські суди»
третейські суди не мають права
розглядати справи у спорах щодо
захисту прав споживачів послуг банку
(кредитної спілки).

Заявник в судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлена у встановленому
законом порядку (а.с.26), надіслала
клопотаннями про розгляд справи без її
участі, заявлені вимоги підтримує у
повному обсязі (а.с.29)

Представник заінтересованої особи ПАТ
«Альфа-Банк» в судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлений належним чином
(а.с.23), клопотань про відкладення
розгляду справи до суду не надходило.

Представник заінтересованої особи
Постійно діючого третейського суду при
Всеукраїнській Громадській
Організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» в судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлений належним чином
(а.с.24), надіславши письмові
заперечення, в яких просить відмовити у
задоволення заяви, а справи розглянути
без їх участі (а.с.30-31).

Відповідно до ст. 389-4 ЦПК України, суд
вважає за можливе слухати справу у
відсутність сторін, оскільки неявка
осіб не перешкоджає розгляду справи
про скасування рішення третейського
суду.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши
матеріали справи третейського суду №
2293-9/477/13, суд приходить до висновку, що
заява не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні,
Постійно діючим Третейським судом при
Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» 17.12.2013 суддею
Москаленко Н.Ю. по справі за позовом ПАТ
«Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
було прийнято рішення, згідно якого
позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» були
задоволені у повному обсязі,
постановлено стягнути з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Альфа-Банк»
заборгованість за кредитним договором
№ 500278084 від 18.05.2012 в сумі: за кредитом - 32
277,41 грн., по відсотках - 6 176,06 грн., по
комісії - 6 000,00 грн., штраф - 4 200,00 грн.;
стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Альфа-банк» витрати по сплаті
третейського збору в сумі 400,00 грн.
(а.с.7-8).

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про
третейські суди», рішення третейського
суду є остаточним і оскарженню не
підлягає, окрім випадків, передбачених
даним Законом.

Частиною третьою статті 51 Закону
України «Про третейські суди» та ст. 389-5
ЦПК України визначено вичерпний
перелік підстав для скасування рішення
третейського суду, а саме: справа, по
якій прийнято рішення третейського
суду, не підвідомча третейському суду
відповідно до закону; рішення
третейського суду прийнято у спорі, не
передбаченому третейською угодою, або
цим рішенням вирішені питання, які
виходять за межі третейської угоди.
Якщо рішенням третейського суду
вирішені питання, які виходять за межі
третейської угоди, то скасовано може
бути лише ту частину рішення, що
стосується питань, які виходять за межі
третейської угоди; третейську угоду
визнано недійсною судом; склад
третейського суду, яким прийнято
рішення, не відповідає вимогам закону;
третейський суд вирішив питання про
права і обов'язки осіб, які не брали
участь у справі.

Законом України «Про третейські суди»
визначено, що третейська угода є угодою
сторін про передачу спору на
вирішення третейським судом і,
відповідно належність її форми і
змісту, наявність всіх істотних умов,
передбачених законом, є обов'язковою
умовою правомірності третейського
розгляду та третейського рішення.

Згідно ст. 5 Закону України «Про
третейські суди», спір може бути
переданий на розгляд третейського суду
за наявності між сторонами третейської
угоди, яка відповідає вимогам цього
Закону.

Відповідно до ст. 12 цього Закону,
третейська угода може бути укладена у
вигляді третейського застереження в
договорі, контракті або у вигляді
окремої письмової угоди. Третейська
угода може містити як вказівку про
конкретно визначений третейський суд,
так і просте посилання на вирішення
відповідних спорів між сторонами
третейським судом. Крім того, вона
повинна відповідати вимогам,
встановленим цивільним
законодавством.

Так, у відповідності до умов кредитного
договору № 500278084 від 18.05.2012 (а.с.10), ПАТ
«Альфа-Банк» та ОСОБА_1 погодилися
внести до Кредитного договору
застереження, яке є третейською угодою
в розумінні ст. 12 Закону України «Про
третейські суди» про те, що судовий
захист прав та законних інтересів, які
мають Сторони в зв'язку з Кредитним
договором та розгляд і вирішення всіх
не вирішених Сторонами шляхом
переговорів спорів, які виникають або
можуть виникнути між Сторонами з
питань виконання, зміни, розірвання
ними Кредитного договору, не виключний
перелік яких визначений розділом № 2
цього Договору, відбувається у
Постійнодіючому Третейському суді при
Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» у відповідності до
його Регламенту, який є невід'ємною
частиною цієї третейської угоди та з
якими Сторони до підписання цього
договору ознайомлені та згодні.
Сторони також підтверджують, що вони
ознайомлені а згодні з Положенням про
Постійно діючий Третейський суд при
Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» (надалі - Положення), а
також підтверджують, що мають
можливість в подальшому
ознайомлюватись зі змістом Положення
та Регламентом на web-сторінці за
адресою: http://pdts.org.ua. Сторони
погоджуються, що справа розглядається
одним третейським суддею, який
призначається головою Постійнодіючого
Третейського суду при Всеукраїнської
громадської організації
«Всеукраїнський фінансовий союз».
Підписанням даного Договору Сторони
надають свою згоду на такий порядок
призначення третейського суду для
кожного спору, що може виникнути між
ними в зв'язку з Кредитним договором.

Судом встановлено, що третейська угода
у вигляді третейського застереження
укладена між сторонами відповідно до
вимог ст. 12 ЗУ «Про третейські суди».

У відповідності до ст. 6 Закону України
«Про третейські суди», суд вважає, що
спір, по якому винесено рішення
Постійно діючого Третейського суду при
Всеукраїнської громадської
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» у справі № 2293-9/477/13 за
позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, підвідомчий третейському
суду.

Суд вважає необґрунтованими посилання
заявника на п. 14 ст. 6 Закону України
«Про третейські суди» щодо справ у
спорах щодо захисту прав споживачів, у
тому числі споживачів послуг банку,
який вступив у дію 12 березня 2011 року,
оскільки він не розповсюджується на
спори про стягнення заборгованості з
боржників, до яких ПАТ «Альфа-Банк»
звертається не з позовом щодо захисту
прав споживачів, а з позовом про
стягнення заборгованості, тобто
захищаючи своє порушене право у
договірних правовідносинах.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України
«Про захист прав споживачів»
споживачем є фізична особа, яка
придбаває, замовляє, використовує, або
має намір придбати чи замовити
продукцію для особистих потреб,
безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язку найманого
працівника.

Пленум Верховного Суду України в пп. 1, 6
постанови від 12 квітня 1996 року № 5 «Про
практику розгляду цивільних справ за
позовами про захист прав споживачів»
роз'яснив, що споживачем, права якого
захищаються на підставі Закону, є лише
громадянин (фiзична особа), котрий
придбає, замовляє, використовує або має
намір придбати чи замовити товари
(роботи, послуги) для власних побутових
потреб. Заява про захист прав споживача
має повністю відповідати вимогам ст. 137
ЦПК України щодо форми й змiсту
позовної заяви, зокрема, мiстити
вiдомості: про те, яке право споживача
порушено; коли і в чому це виявилося;
про способи захисту, які належить вжити
суду; про розмiр сум, щодо яких заявлено
вимоги, з вiдповiдними розрахунками і
обґрунтуванням; про докази, що
пiдтверджують позов.

Отже, Пленум Верховного Суду України
звертає увагу на те, що позовна заява
про захист прав споживача подається
саме споживачем, у разі порушення його
прав, передбачених ст. ст. 4-15 Закону
України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, ПАТ «Альфа-Банк»
відповідно до Закону України «Про
захист прав споживачів» не є
споживачем і позовна заява про
стягнення заборгованості була подана
до Постійно діючого Третейського суду
при Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» у зв'язку з порушенням
ОСОБА_1 умов кредитного договору №
500278084 від 18.05.2012 і в суді вирішувалось
лише питання про стягнення
заборгованості.

Разом з тим рішенням Конституційного
Суду України від 10 листопада 2011 року по
справі № 1-26/2011, яке є обов'язковим для
застосування на всій території
України, підтверджено, що саме споживач
має звертатися до суду як під час
укладення кредитного договору, так і
під час виконання договору.

Також преюдиційною є постанова
Верховного Суду України від 6 червня 2012
року (6-50цс12), прийнята за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, якою визнано
законним посилання на п. 14 ст. 6 Закону
України «Про третейські суди» щодо
підвідомчості справ третейському суду.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що рішення Постійно діючого
Третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації
«Всеукраїнський фінансовий союз» від
17.12.2013 ухвалено відповідно до вимог
чинного на день його ухвалення
законодавства та є обґрунтованим, а
тому враховуючи відсутність доведених
заявником у встановленому ЦПК України
порядку підстав для оскарження та
скасування рішення третейського суду,
вичерпний перелік яких встановлений
ст. 51 Закону України «Про третейські
суди» та ст. 389-5 ЦПК України, суд
приходить до висновку, що заява ОСОБА_1
про скасування рішення Постійно
діючого Третейського суду при
Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнській
фінансовий союз» від 17.12.2013 у
третейській справі № 2293-9/477/13
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 389-4, 389-5, 389-6, 294 ЦПК
України, суд -

Ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
скасування рішення Постійно діючого
Третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації
«Всеукраїнський фінансовий союз» від
17.12.2013 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
О.Г. Деркач