Справа № 274/101/14-ц Провадження № 2/0274/560/14
Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2014 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області Корбут В.В.,
за участю секретаря судового засідання
Жмурко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
позовомОСОБА_1, представником якої є
ОСОБА_2,доАндріяшівської сільської
ради Бердичівського району
Житомирської області, представником
якої є ОСОБА_3,провизнання права
власності на житловий будинок з
господарськими спорудами в порядку
спадкування

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом, у
якому просить визнати за нею право
власності на житловий будинок № 46
(літер А-1) з господарськими спорудами:
погріб під частиною будівлі (літер
п.д.-1), веранда (літер (а-1), сарай - літня
кухня (літер Б-1), сарай (літер В-1),
убиральня (літер Г-1), розташовані у
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
заповітом після смерті батька ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Андріяшівська сільська рада
Бердичівського району Житомирської
області не заперечила проти
задоволення позову, про що зазначено у
заяві від 24.02.2014 р.

Судом з'ясовано, що ІНФОРМАЦІЯ_1. помер
ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1 від 24.11.1999 р. (а.
с. 5).

Відповідно до заповіту від 11.03.1997 р.
ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не
знаходилось і в чім би воно не
виражалось, і взагалі все, що буде
належати йому на день його смерті і на
що він по закону матиме право, заповів
своїй дочці ОСОБА_1 (а. с. 6).

Таким чином, зважаючи на статті 524, 525, 527
та 534 Цивільного кодексу Української
РСР, який був чинним на момент смерті
ОСОБА_4, ОСОБА_1 є його спадкоємцем за
заповітом.

27.12.2013 р. ОСОБА_1 звернулась до
Бердичівської державної нотаріальної
контори з проханням видати свідоцтво
про право на спадщину за заповітом на
житловий будинок АДРЕСА_1, якій належав
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1., проте
постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії № 2798/02-31 від 27.12.2013 р.
нотаріуса цієї контори ОСОБА_5 їй було
відмовлено у видачі такого свідоцтва у
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документа на
будинок (а. с. 8).

З довідки № 1185 від 23.12.2013 р.
Комунального підприємства
"Бердичівське міжміське бюро технічної
інвентаризації" випливає, що на
житловий будинок АДРЕСА_1 станом на
31.12.2012 р. право власності не
зареєстровано, правовстановлюючий
документ не оформлений (а. с. 10).

Разом з тим, з довідок № 608 від 20.12.2013 р.
та № 614 від 27.12.2013 р. Андріяшівської
сільської ради Бердичівського району
Житомирської області вбачається, що
згідно записів по господарської книги
№ 1 за 2011 - 2015 рр. житловий будинок
АДРЕСА_1, рахується з ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. (а. с. 15, 9).

Статтею 560 та частиною першою статті 561
Цивільного кодексу Української РСР
передбачалось, що спадкоємці,
закликані до спадкоємства, можуть
одержати в державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
свідоцтво про право на спадщину.
Свідоцтво про право на спадщину
видається також державною
нотаріальною конторою при переході
спадкового майна до держави (статті 534,
553, 555 цього Кодексу). Свідоцтво про
право на спадщину видається
спадкоємцям за законом після
закінчення шести місяців з дня
відкриття спадщини.

З проханням видати свідоцтво про право
на спадщину за заповітом на житловий
будинок АДРЕСА_1, якій належав ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_1
звернулась, як зазначалось раніше, лише
27.12.2013 р., що не суперечить положенням
статей 1296 - 1298 Цивільного кодексу
України, який набрав чинності з 01.01.2004
р., які регулюють питання одержання та
видачі свідоцтва про право на спадщину.

Частиною другою статті 12 Закону
України "Про власність", яка була чинною
на момент прийняття ОСОБА_1 як
спадкоємцем за заповітом спадщини від
ОСОБА_4, передбачалось, що громадянин
набуває права власності на доходи від
участі в суспільному виробництві,
індивідуальної праці, підприємницької
діяльності, вкладення коштів у
кредитні установи, акціонерні
товариства, а також на майно, одержане
внаслідок успадкування або укладення
інших угод, не заборонених законом.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що
ОСОБА_1 у 2000 р. набула як спадкоємець за
заповітом право власності на майно
померлого батька - ОСОБА_4, у тому числі -
житловий будинок АДРЕСА_1, проте у
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документа на
будинок не може оформити це право у
передбаченому законодавством України
порядку.

Як випливає з характеристики вказаного
будинку (літер А-1), він складається
також з господарських споруд: погріб
під частиною будівлі (літер п.д.-1),
веранда (літер (а-1), сарай - літня кухня
(літер Б-1), сарай (літер В-1), убиральня
(літер Г-1).

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає
задоволенню.

Керуючись статтями 1 - 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 -
60, 64, 208, 209, 212 - 215 Цивільного
процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок № 46 (літер А-1) з
господарськими спорудами: погріб під
частиною будівлі (літер п.д.-1), веранда
(літер (а-1), сарай - літня кухня (літер
Б-1), сарай (літер В-1), убиральня (літер
Г-1), розташовані у АДРЕСА_1.

Роз'яснити, що:

- рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано;

- у разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом;

- апеляційна скарга на рішення може
бути подана до Апеляційного суду
Житомирської області через
Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області протягом десяти
днів з дня його проголошення;

- особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
В.В. Корбут