Головуючий суду 1 інстанції - Логвіна
Доповідач - Максюта І.О.
Справа № 427/7924/13-ц
Провадження № 22ц/782/407/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого судді - Максюти І.О.

суддів: Авалян Н.М., Туренка С.І.

при секретарі Аліханян Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Свердловського міського
суду Луганської області від 13 січня
2014 року з цивільної справи за позовом
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю ДТЕК
«Свердловантрацит», про стягнення
моральної шкоди у зв'язку з нещасним
випадком на виробництві

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю ДТЕК
«Свердловантрацит» про стягнення
моральної шкоди у зв'язку з нещасним
випадком на виробництві, в
обґрунтування якого вказав, що він з
13.09.2010 р. по 29.12.2011 р. працював на ВП
«Шахта «Червоний партизан» ДП
«Свердловантрацит», з 30.12.2011 р. по
21.06.2012р. - на ВП «Шахта «Червоний
партизан» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит»
в шкідливих підземних умовах. Під час
його роботи на ВП «Шахта «Червоний
партизан» у 2012 році з ним стався
нещасний випадок, в наслідок чого
ОСОБА_2 отримав закриту черепно-мозкову
травму, струс головного мозку, гострий
період, виражену венозно-лікворна
дістенезію, астено-вегетативний
синдром САТ 1, 1 ступеню. Нещасний
випадок стався з причини неприведення
робочого місця (затягування
сполучення) у безпечний стан,
несвоєчасного прибирання навислих
шматків породи, відсутності контролю
за безпечним виконанням робіт.

В наслідок цієї травми з 2012 року
позивача було взято на облік Фондом
соціального страхування України від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювани, встановлено
третю групу інвалідності. На час
розгляду справи за висновком МСЕК
встановлено 50% втрати професійної
працездатності, згідно чого він
отримує страхові виплати від Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві.

Вина відповідача полягає в тому, що він
порушив статтю 32 Гірничого закону
України - забезпечення безпеки
проведення гірничих робіт та охорони
праці, статтю 38 Гірничого закону
України, що підтверджується актом про
нещасний випадок на підприємстві,
пов'язаний з виробництвом №14 від 24.04.2012
р.

Вважає, що йому була завдана моральна
шкода, яка полягає у тому, що після
травми голови у нього періодично
спостерігаються дуже сильні приступи
головного болю, іноді приступи різко
посилюються, головний біль
супроводжується нудотою, непритомним
станом, шумом у вухах, підвищується
артеріальне тиск. Останнім часом
спостерігається підвищена
стомленість. За постійних стресів та
страждань виникло безсоння. Після
нещасного випадку на виробництві
виникають спогади, про той біль та
страх за життя. Через отримане
каліцтво, він постійно відчуває свою
непотрібність та неповноцінність, що
дуже жахливо, у нього від усвідомленого
немає ніякого потягу до повноцінного
життя, життя стало нецікавим, воно
придбало механічний порядок замість
раціонального устрою життя.

Моральну шкоду він оцінює у 50000 грн. (за
кожен процент втрати працездатності по
1 000 грн.), які просив стягнути з
відповідача на його користь та
стягнути з відповідача на користь
держави судовий збір.

Рішенням Свердловського міського суду
Луганської області від 13 січня 2014
року позов задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю ДТЕК
«Свердловантрацит» на користь ОСОБА_2
в рахунок стягнення моральної шкоди у
зв'язку з нещасним випадком на
виробництві 5 000 гривень, а на користь
держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60
коп.

Не погодившись з рішенням суду,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, позивач
звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просив скасувати
рішення і ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду дійшла висновку про насатупне.

Судом встановлено, що позивач з
13.09.2010 по 29.12.2011 рр. працював на ВП «Шахта
«Червоний Партизан» ДП
«Свердловантрацит», з 30.12.2011 по 21.06.2012
рр. на ВП «Шахта «Червоний Партизан»
ТОВ ДТЕК «Свердловантрацит» та 21.06.2012 р.
звільнений відповідно до ст. 40 ч. 2 КЗпП
України (стан здоров'я перешкоджає
продовженню даної роботи).

Відповідно до копії довідок МСЕК серії
10 ААА № 094154 від 21.06.2012-р. первинно
позивачу встановлено 50 % ступеню втрати
професіональної працездатності з
19.06.2032 року по 01.07.2013 року та серія 10 ААА
№ 222884 від 20.08.2013 р. повторно позивачу
встановлено 50 % ступеню втрати
професіональної працездатності з
01.07.2013 року до 01.07.2014 року з приводу
травми на виробництві 05.03.2012 р.,
підставою є акт № 14 про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом,
відповідно до якого причинами
нещасного випадку стало не приведення
робочого місця в безпечний стан,
несвоєчасна оборка навислих шматків
породи та відсутність контролю з боку
змінного нагляду за безпечним
виконанням робіт.

У зв'язку з небезпечними умовами праці,
низьким рівнем техніки безпеки та
впливом комплексу виробничих
шкідливих факторів на ВП шахта
«Червоний Партизан» ТОВ «ДТЕК
«Свердловантрацит», які не відповідали
вимогам ст. 153 КЗпП, відповідно до
висновку акту Н-1 від 24.04.2012 р. № 14 про
нещасний випадок, виписок з історії
захворювань, епікризів, стали причиною
втрати його працездатності у 50 %.

Задовольняючи позов частково, суд
виходив з положень ст.237-1,153 КЗпП
України, ст. 23 ЦК України, Рішення
Конституційного Суду України від
08.10.2008р. №20-рп/2008р.

Колегія суддів вважає, що судом вірно
встановлені обставини справи, а саме,
що ушкодження здоров»я позивача
відбулось внаслідок впливу негативних
факторів, пов»язаних з трудовою
діяльністю позивача на виробництві, а
саме на підприємстві вугільної
промисловості, так як згідно із
висновками за актом розслідування
нещасного випадку, умови праці,
технічний та організаційний рівень
робочого місця не відповідали вимогам
стандартів системи безпеки праці.
Позивач довів наявність моральної
шкоди, заподіяної внаслідок
професійного захворювання, прямого
причинного зв'язку між порушенням
відповідачем обов'язку щодо
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці й негативними наслідками
від нещасного випадку.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

В пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» зазначено, що судам необхідно
враховувати, що відповідно до ст. 237-1
КЗпП України (набрала чинності 13 січня
2000 р.) за наявності порушення прав
працівника у сфері трудових відносин
(незаконного звільнення або
переведення, невиплати належних йому
грошових сум, виконання робіт у
небезпечних для життя і здоров'я умовах
тощо), яке призвело до його моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової шкоди)
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

За таких обставин, суд дійшов
правильного висновку, що позивач має
право на відшкодування моральної шкоди
у зв'язку з отриманим професійним
захворюванням і ця шкода повинна бути
відшкодована відповідачем як
роботодавцем.

При визначені розміру моральної
шкоди у 5 000 грн. суд виходив із
ступеню вини відповідача, стану
здоров»я позивача, вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
глибини моральних та фізичних
страждань позивача з приводу
ушкодження здоров»я внаслідок
нещасного випадку на виробництві,
ступеню втрати ним професійної
працездатності, принципів розумності і
справедливості.

Зазначені висновки в повній мірі
відповідають встановленим обставинам
справи, засадам розумності,
виваженості і справедливості,
характеру і обсягу фізичних і душевних
страждань, які зазнав позивач з
урахуванням обставин встановлених
судом першої інстанції, неможливістю
відновлення професійної
працездатності.

Доводи апеляційної скарги
стосуються підстав відшкодування
моральної шкоди і не спростовують
позицію суду першої інстанції щодо
стягнутого її розміру.

Так, позивач взагалі вказує, що
судом на його користь стягнуто 4 000
гривень моральної шкоди, хоча фактично
стягнуто - 5 000 гривень. Крім того,
апелянтом зовсім не зазначано, що цей
розмір недостатній і у чому полягає
невідповідність в цій частині рішення
суду нормам матеріального та
процесуального права.

За таких обставин, судове рішення
відповідає вимогам діючого
законодавства, суд першої інстанції
повно і всебічно дослідив усі
обставини справи, надані суду докази,
надав їм належну правову оцінку, а тому
підстави для скасування рішення суду
відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, судова
колегія

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Свердловського міського суду
Луганської області від 13 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді: