№ справи:104/2491/-ц Головуючий суду першої
інстанції:Соколовський І.С. №
провадження:22-ц/190/686/14Доповідач суду
апеляційної інстанції:Ісаєв Г. А.
________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого судді:Ісаєва Г.А.
суддів:Белинчук Т.Г. Підлісної І.А. при
секретарі:ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
розподіл нерухомого майна, що є у
спільній частковій власності, за
апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
Білогірського районного суду АР Крим
від 18 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з зазначеним
позовом, мотивуючи його тим, що сторони
по справі являються співвласниками
житлового будинку АДРЕСА_1. У зв'язку з
тим, що відповідач добровільно
відмовляється розподілити зазначено
майно, позивач просив суд розділити
житловий будинок АДРЕСА_1, який
знаходиться в спільній частковій
власності, виділів в особисту приватну
власність ОСОБА_6 в натурі 1/6 частку в
вигляді кімнати № 1-4, зазначеного у
технічному паспорті житлового будинку
(реєстрований № 7) під літ. А
площею 23,6 кв.м, складеного КРП СМБРТІ.

Рішенням Білогірського районного суду
АР Крим від 18 листопада 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду, ОСОБА_6 звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову, посилаючись на те,
що судом першої інстанції порушені
норми матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши ОСОБА_6 та його
представника, розглянувши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано доказів щодо
можливості поділу спірного будинку та
можливості виділення кожній зі сторін
відокремленої частини будинку з
самостійним входом, або можливості
переобладнання будинку в ізольовані
квартири.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується,
оскільки вони відповідають фактичним
обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони по справі є учасниками
спільної часткової власності на
житловий будинок АДРЕСА_1

Позивачу на праві власності належить 1/6
частка зазначено будинку, інші 5/6
частки належать відповідачеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки з майна, що є у спільній
частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК
України), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової
компенсації або іншої компенсації
вартості його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою.

Неподільною є річ, яку не можна
поділити без втрати її цільового
призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Річ, яку можна поділити без втрати її
цільового призначення, є подільною (ч. 1
ст. 183 ЦК України).

Виходячи з аналізу норм ст.ст. 183, 358, 364,
379, 380, 382 ЦК України виділ часток (поділ)
житлового будинку, що перебуває у
спільній частковій власності, є
можливим, якщо кожній зі сторін може
бути відселено відокремлену частину
будинку із самостійним виходом
(квартиру) або у разі, коли є технічна
можливість переобладнання будинку і
ізольовані квартири, які за розміром
відповідають розміру часток
співвласників у праві власності.

Суд першої інстанції обґрунтовано
дійшов висновку про те, що позивачем в
суді не надано доказів того, що належну
йому на праві власності 1/6 частку
будинку можливо виділити у
відокремлену частину будинку із
самостійним виходом (квартиру) або
існує технічна можливість
переобладнання будинку в ізольовані
квартири, які за розміром відповідають
розміру часток співвласників у праві
власності.

Не містить таких доказів й апеляційна
скарга позивача.

Посилання в апеляційній скарзі на
відсутність заборони на поділ будинку
за наданим ним самим варіантом є
помилковим, оскільки такий довід
суперечить положенням Цивільного
Кодексу України.

Інші доводи апеляційної скарги не
містять в собі посилань на правові
підстави для висновку в тому, що
рішення суду не відповідає вимогам
статті 213 ЦПК України і підлягає
скасуванню за доводами апеляційної
скарги.

Судом правильно встановлені факти,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та докази якими вони
підтверджуються, правовідносини, та
норми матеріального права, які
регулюють ці правовідносини і ухвалено
рішення по справі на підставі доказів,
наданих сторонами в порядку правил
статті 60 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
у відповідності до норм матеріального
і процесуального права при висновках
суду, які відповідають фактичним
обставинам і наданим сторонами
доказам, що відповідно до положень
ст.308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги.

На підставі викладеного і керуючись
статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Білогірського районного суду
АР Крим від 18 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Судді:

Ісаєв Г.А. Белинчук
Т.Г. Підлісна І.А.