Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
№ 22-ц/778/235/14 Головуючий у 1
інстанції: Дмитрюк О.В.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 22» січня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2013 року
по справі

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2013 року ПАТ «Дельта Банк»
звернулось до суду з позовною заявою до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Зазначило, що 28 лютого 2008 року між ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_3 був укладений кредитний договір
№ 16-0111009/ФКВ-8, згідно з умовами якого
банк надав позичальнику кредитні кошти
у розмірі 32000,00 доларів США з розрахунку
11,5% річних за весь час фактичного
користування кредитом на строк з 28
лютого 2008 року по 27 лютого 2024 року.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк»,
АТ «Дельта Банк» та Національним
банком України було укладено Договір
про передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на
користь АТ «Дельта Банк». Відповідно до
вищевказаного договору АТ «Дельта
Банк» набув права вимоги по кредитному
договору № 16-0111009/ФКВ-8 від 28 лютого 2008
року.

Відповідно до п.п. 2.4., 2.5. кредитного
договору, повернення кредиту
здійснюється щомісячно частками у
розмірі не менш як 166,67 доларів США по
двадцяте число включно кожного місяця,
починаючи з місяця, наступного за
місяцем отримання кредиту, шляхом
перерахування коштів на позичковий
рахунок позичальника та/або шляхом
внесення готівки до каси банку.

Виконання зобов'язань за кредитним
договором забезпечено порукою
відповідно до укладеного договору
поруки № 17-0111009/2фпор-08 від 28.02.2008 року
між ТОВ «Український промисловий банк»
та ОСОБА_4, ОСОБА_3, згідно з яким
поручитель поручається перед
кредитором за виконання боржником
зобов'язань за кредитним договором №
16-0111009/ФКВ-8 від 28 лютого 2008 року.

Позичальник умови кредитного договору
належним чином не виконує, про що
неодноразово повідомлявся в тому числі
й шляхом направлення письмової вимоги
про виконання зобов'язань згідно умов
кредитного договору. Станом на 01
березня 2013 року за ОСОБА_3 наявна
заборгованість у сумі 322 048,16 грн., з
яких: заборгованість за кредитом - 234
783,98 грн.; заборгованість за відсотками -
76 603,63 грн.; сума комісій, передбачених
договором - 10 660,54 грн.

На підставі ст.ст. 512-519, 526, 530, 536, 553, 554, 610,
612, 629, 1046-1050, 1054, 1056-1 ЦК України просило
стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
його користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 322 048,16 грн., судовий збір у
розмірі 3 220,48 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2013 року
позов залишено без задоволення.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ПАТ «ДельтаБанк».

В апеляційній скарзі ПАТ
«ДельтаБанк»зазначає про доведеність
позовних вимог та, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про задоволення позовних вимог.

Банк повідомлений про час і місце
розгляду справи, повістка вручена 28
грудня 2013 р., проте не скористався
передбаченим процесуальним законом
правом на участь у судовому засіданні
представника банку.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України,
суд апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо встановлено, що
суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач не надав доказів того,
що йому за договором відступлення
права вимоги від 30 червня 2010 року ТОВ
«Український промисловий банк»
передана заборгованість за кредитним
договором № 16-0111009/ФКВ-8від 28 лютого 2008
року, укладеним з ОСОБА_3 та за
договором поруки № 17-0111009/2фпор-08 від
28.02.2008 року, укладеним з ОСОБА_4

Висновки суду відповідають матеріалам
справи та вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
ЦПК України, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Статтею 57 ЦПК України передбачено що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

За приписами ст.ст.58,59 ЦПК України
належними визнаються докази, які
містять відомості про факти, що входять
у предмет доказування у справі, та інші
факти, що мають значення для
правильного вирішення спору.
Допустимість доказів означає, що у
випадках, передбачених нормами
матеріального права, певні обставини
повинні підтверджуватися певними
засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.

Письмовими доказами відповідно до
вимог ст. 64 ЦПК України є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Письмові докази, як правило, подаються
в оригіналі. Якщо подано копію
письмового доказу, суд має право
вимагати додання оригіналу ( ч.2 ст.64
ЦПК).

Оригінали письмових доказів, як
зазначено у статті 138 ЦПК України, до
набрання судовим рішенням законної
сили повертаються судом за клопотанням
осіб, які їх подали, якщо це можливо без
шкоди для розгляду справи. У справі
залишається засвідчена суддею копія
письмового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок передання ним
своїх прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 517 ЦК України передбачено, що
первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для її здійснення, що є
доказами прав нового кредитора у
зобов'язанні.

Згідно ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має
право не виконувати свого обов'язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору у даній справі є вимога
ПАТ «Дельта Банк» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та договором поруки в сумі 322 048,16 грн. з
ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на підставі
ст.ст. 512-519, 526, 530, 536, 553, 554, 610, 612, 629, 1046-1050,
1054, 1056-1 ЦК України.

Позивач в обґрунтування правової
підстави виникнення правовідносин між
ним та відповідачами послався на
договір від 30.06.2010 р. про передачу
активів та кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта
Банк». В якості доказу відступлення
права вимоги за спірними договорами
додав виготовлену на ксероксі копію
договора від 30.06.2010 р., яка не завірена,
чим порушено вимоги ст. 64 ЦПК України.
Крім того, через низьку якість надана
позивачем копія договору не придатна
для дослідження (а.с. 23-27).

Додатки, на які зроблені посилання в
цьому договорі, взагалі позивачем не
надано.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ
«Дельта Банк» не надані відповідачам
докази прав нового кредитора у
зобов'язанні.

Доводи ПАТ «Дельта Банк» в апеляційній
скарзі про те, що не зобов'язаний
надавати боржникові доказів переходу
до нового кредитора прав у зобов'язанні
не ґрунтуються на законі.

Додержання принципу змагальності у
цивільному процесі та доведення перед
судом обґрунтованості своїх вимог є
конституційною гарантією (ст. 129
Конституції України ).

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд має
сприяти всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи, реалізації
особами, які беруть участь у справі,
їхніх прав.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції виконані вимоги ч.4 ст.10 ЦПК
України та забезпечено додержання
принципу рівності сторін та
змагальності.

Враховуючи, що відповідачі
заперечували повідомлення про заміну
кредитора, та отримання доказів
переходу прав кредитора від ТОВ
«Укрпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк», а
також неможливість отримання з
ксерокопії договору інформації, яка у
відповідності до ст.ст.514,516,517 входить у
предмет доказування, судом першої
інстанції було задоволено клопотання
відповідачів про витребування у
позивача доказів і ухвалою суду від 05
червня 2013 року зобов'язано ПАТ «Дельта
Банк» в строк до 13 серпня 2013 року надати
договір про передачу активів та
кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта
Банк», акт прийому передачі документів,
докази сплати коштів та інш. Зазначена
ухвала отримана ПАТ «Дельта Банк»
19.06.2013 р. (а.с.49,53).

Втім, банк докази суду не надав та не
повідомив про причини ненадання
доказів.

Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» своїми
правами та обов'язками, передбаченими
ст. ст.10,11,60 ЦПК України, щодо подання
доказів та доказуванню перед судом
першої інстанції обставин, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір, не скористався.

Представники відповідачів до
заперечень на апеляційну скаргу надали
копію заперечень ПАТ «Дельта Банк» на
позовну заяву ОСОБА_3 до ПАТ «Дельта
Банк» про визнання договорів
недійсними, в якій зазначають, що ПАТ
«Дельта Банк» набув право вимоги за
кредитним договором № 16-0111009/ФКВ-8 від 28
лютого 2008 року та за договором поруки №
17-0111009/2фпор-08 від 28.02.2008 на підставі
договору з ТОВ «Укрпромбанк» про
передачу активів від 02.07.2010 р.

Оскільки позивач не надав документи,
які б містили відомості про те, що право
вимоги заборгованості за кредитним
договором № 16-0111009/ФКВ-8 від 28 лютого 2008
року та за договором поруки №
17-0111009/2фпор-08 від 28.02.2008 року увійшло до
пакету передачі активів ТОВ
«Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта
Банк» за договором від 30.06.2010 р., на
підставі якого заявлено позов, суд
дійшов обґрунтованого висновку, що
позивачем не доведено наявність у
нього права вимоги до відповідачів за
зобов'язаннями останніх перед
первісним кредитором

Доводи апеляційної скарги про те, що
ПАТ «Дельта Банк» спільно з первісним
кредитором повідомляли відповідачів
про нового кредитора, є теж
неприйнятними. В скарзі не зазначено
номер та дата листа, дані про отримання
відповідачами повідомлення про заміну
кредитора, а в матеріалах справи
відсутнє повідомлення такого змісту.

Досудові вимоги за №31,4-08/3484/13 та
№31.4-08/3484/13 від 29.03.2013 року не є тотожним
з повідомленням, на яке посилається
позивач.

Вищевикладене спростовує доводи ПАТ
«Дельта Банк» про доведеність позову.

З огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які привели до неправильного вирішення
справи.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: