Справа № 2-1468/11
Провадження № 6/308/807/14
У Х В А Л А

30 жовтня 2014 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Сарай А.І., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦПК України суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Розділом VI та ст. 369 ЦПК України не визначено, яка за формою та змістом має бути заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Єдиною статтею ЦПК України, яка визначає форму та зміст позовної заяви є стаття 119, яка визначає форму та зміст позовної заяви. Оскільки в розділі VI ЦПК України не визначено форму та зміст позовної заяви, слід застосувати аналогію права на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України, де передбачено наступне, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Зазначена заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України, так як заявником не вказано усіх осіб, які брали участь у справі та не надано копій заяв та додатків до неї. Крім того, заява не містить виклад обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Зокрема, у заяві заявник посилається на те, що оскільки вимоги позичальника перед стягувачем були забезпечені іпотекою, останній ще раніше (до ухвалення апеляційним судом рішення) подав до районного відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції виконавчий лист від 10.02.2014 р. про стягнення коштів тільки з позичальника. Однак, на підтвердження викладених обставин, заява не містить зазначення доказів, що підтверджують їх, або наявність підстав для звільнення від доказування.

З урахуванням наведеного, суд позбавлений можливості вирішити питання про зупинення стягнення за оспорюваним виконавчим листом, про що просить заявник згідно прохальної частини своєї заяви.

Враховуючи наведене, вважаю, що до даної заяви слід застосувати правила ч. 1 ст. 121 ЦПК України та залишити її без руху, надавши заявнику строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. 121 ч. 1 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання заявником копії ухвали.

У випадку, якщо недоліки не будуть усунені в зазначений строк, заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Сарай А.І.