УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Макарчука М.А., суддів:
Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Маляренка А.В.,
Писаної Т.О.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на заочне рішення
Сторожинецького районного суду
Чернівецької області від 01 серпня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 04 вересня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з указаним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що 11 травня
2006 року між ним та ОСОБА_6
було укладено договір кредиту згідно з
яким відповідач отримав кредит у
розмірі 4 490 грн зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 48 %
річних з кінцевим терміном повернення
09 квітня 2008 року. Оскільки ОСОБА_6
зобов'язання за вказаним договором не
виконав, у нього утворилась
заборгованість у розмірі 45 327,58 грн, у
тому числі: 4 113,78 грн - заборгованості по
кредиту, 15 353,24 грн - заборгованість по
відсотках за користування кредитом, 25
860,56 грн - пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язання за договором. Посилаючись
на вказані обставини позивач просить
стягнути заборгованість з
відповідачів відповідно до кредитного
договору.

Заочним рішенням Сторожинецького
районного суду Чернівецької області
від 01 серпня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 04 вересня 2013
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить вказані
судові рішення скасувати і ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши викладені в
касаційній скарзі доводи та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Згідно з ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам рішення судів
першої та апеляційної інстанцій не
відповідають.

Судами встановлено та з матеріалів
справи вбачається, що 11 травня 2006 року
між ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк», та ОСОБА_6 укладено
кредитний договір, за умовами якого
ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 4490 грн
на придбання продукції, зі сплатою 48 %
на рік за користування кредитом.

Відповідач зобов'язань за кредитним
договором не виконував і станом на 24
травня 2013 року його борг становив 45 327,58
грн.

Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України «Про
захист прав споживачів» споживчий
кредит - кошти, що надаються
кредитодавцем (банком або іншою
фінансовою установою) споживачеві на
придбання продукції.

За умовами кредитного договору ОСОБА_6
зобов'язався повернути кредит та
процента за ним щомісячними платежами
у період сплати. Періодом сплати
вважається період з «6» по «10» число
кожного місяця. Останній платіж
відповідач повинен був здійснити 09
квітня 2008 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. Позовна давність за
позовом про повернення споживчого
кредиту застосовується судом
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі. Оскільки позивач звернувся до
суду зі спливом строку позовної
давності, позов задоволенню не
підлягає.

Проте, погодитися з таким висновком
судів попередніх інстанції не можна з
наступних підстав.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ПК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст.
267 ЦК України).

ЦК України не передбачає заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням позовної давності.

Пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Таким чином, судом першої та
апеляційної інстанцій не вірно
застосовано ст. 257 ЦК України та п. 7 ч. 11
ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів».

При цьому обидва суди не звернули увагу
на те, що відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення, і в матеріалах справи
відсутні докази, що сторонами у справі
заявлено клопотання про застосування
позовної давності.

За таких обставин визнати оскаржувані
судові рішення законними та
обґрунтованими не можна, тому вони
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статями 336, 338, 345 ЦПК України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду і цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Сторожинецького
районного суду Чернівецької області
від 01 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Чернівецької
області від 04 вересня 2013 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді:
Л.М. Мазур А.В. Маляренко В.А. Нагорняк
Т.О. Писана