АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 549/757/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/445/14
Головуючий у 1-й інстанції Орел І. І.
Доповідач Кузнєцова О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року м. Полтава Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської
області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.,

суддів: Чічіля В.А., Хіль Л.М.

при секретарі: Гнатюк О.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_2 до Білоусівської
сільської ради Чорнухинського району
Полтавської області про поновлення
строків, визнання права власності на
земельну частку (пай), надання дозволу
на виготовлення технічної
документації із землеустрою

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Чорнухинського районного суду
Полтавської області від 06 грудня 2013
року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з вказаним позовом, обґрунтовуючи
його тим, що з 1935 по 1975 роки працювала у
колгоспі ім. Петровського. У 1975 році
вийшла на пенсію. Проте, являючись
пенсіонером з числа працівників
колгоспу на момент проведення
земельного розпаювання колективного
сільськогосподарського підприємства,
безпідставно не була внесена до списку
осіб, які мають право на земельну
частку (пай). Вважає, що її право на
отримання земельної частки (паю)
порушено і воно підлягає захисту. Крім
того, в обґрунтування доводів
поважності причин пропуску строку
звернення до суду ОСОБА_2 зазначала, що
вона через свій похилий вік, поганий
стан здоров'я, юридичну необізнаність
не мала можливості вчасно звернутися
до суду. При цьому, звернувшись в 2013
році до Держземагенства у
Чорнухинському районі щодо отримання
земельної частки (паю) їй було
відмовлено, оскільки у додатку 1 до
Державного акта про право колективної
власності на землю колективного
сільськогосподарського підприємства
ім. Петровського на території
Білоусівської сільської ради
Чорнухинського району гр. ОСОБА_2 не
значиться. Вважає, що саме з цього часу
повинен рахуватися строк позовної
давності.

З врахуванням зазначеного просила
визнати причини пропуску строку
звернення до суду поважними, визнати за
нею право на земельну частку ( пай),
розміром 7.36 умовних кадастрових
гектарів, та надати дозвіл на
виготовлення технічної документації
на вказану земельну ділянку.

Рішенням Чорнухинського районного
суду Полтавської області від 06 грудня
2013 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до Білоусівської сільської ради
Чорнухинського району Полтавської
області про визнання права на земельну
частку (пай) - відмовлено у зв'язку з
пропуском строку позовної давності.

Додатковим рішенням Чорнухинського
районного суду Полтавської області від
30 січня 2014 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 про надання Чорнухинській
райдержадміністрації Полтавської
області дозволу на виготовлення
технічної документації на земельну
ділянку, що посвідчують право
власності на земельну частку (пай) -
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення Чорнухинського районного суду
Полтавської області від 06 грудня 2013
року скасувати та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі в зв'язку з невідповідністю
судового рішення вимогам ст. ст. 213, 214
ЦПК України. В обґрунтування доводів
апеляційної скарги зазначала, що суд
першої інстанції безпідставно
відмовив в задоволенні її позовних
вимог за пропуском строку позовної
давності. Вважає, що в даному випадку
перебіг позовної давності слід
рахувати саме з того моменту, коли вона
дізналась про те, що колективним
сільськогосподарським підприємством
ім. Петровського вона не була включена
до Додатку1 «Список громадян - членів
колективного сільськогосподарського
підприємства, сільськогосподарського
акціонерного товариства» до
державного акту на право колективної
власності на землю колективного
сільськогосподарського підприємства
ім. Петровського, на території
Білоусівської сільської ради
Чорнухинського району, тобто з липня 2013
року.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Як встановлено в суді першої інстанції,
підтверджено наявними у справі
доказами та не заперечується
сторонами, ОСОБА_2 до виходу на пенсію
з січня 1935 р. по вересень 1941 р., з
вересня 1943 р. по січень 1960 р., з січня 1960
р. по 15 вересня 1975 р. працювала в
колгоспі імені Петровського в
с.Білоусівка Чорнухинського району
Полтавської області.

Відповідно листа Чорнухинської
районної державної адміністрації
Полтавської області колгосп ім.
Петровського неодноразово
реорганізовувався. Правонаступником
колгоспу ім. Петровського с. Білоусівки
Чорнухинського району Полтавської
області є селянське товариство з
обмеженою відповідальністю «Колос»,
яке на даний час ліквідовано.

Розпаювання земель колишнього
колгоспу імені Петровського
здійснювалось у лютому 1996 р. (а.с.20, 22,
54)

Згідно листа відділу Держземагенства у
Чорнухинському районі Полтавської
області № 01-21/1082 від 05.07.2013 року у
додатку 1 «Список громадян - членів
колективного сільськогосподарського
підприємства, сільськогосподарського
акціонерного товариства» до
державного акта на право колективної
власності на землю колективного
сільськогосподарського підприємства
ім. Петровського на території
Білоусівської сільської ради
Чорнухинського району гр. ОСОБА_2 не
значиться, у зв'язку з чим ОСОБА_2
відмовлено у виготовленні та видачі
відповідного сертифікату на її ім'я.

За змістом Указу Президента України
від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок
паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям», право на земельну
частку (пай) мають члени колективного
сільськогосподарського товариства,
сільськогосподарського кооперативу,
сільськогосподарського акціонерного
товариства, в тому числі пенсіонери,
які раніше працювали в ньому і
залишаються членами зазначеного
підприємства, кооперативу, товариства,
відповідно до списку, що додається до
державного акта на право колективної
власності на землю.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 24 постанови від 16 квітня
2004 року № 7 «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ», член
колективного сільськогосподарського
підприємства, включений до списку, що
додається до державного акта на право
колективної власності на землю,
набуває права на земельну частку (пай )
з дня видачі цього акта, і в разі його
смерті успадкування права на земельний
пай здійснюється за нормами Цивільного
кодексу України, у тому числі й у
випадку, коли з різних причин ця
особа не отримала сертифікат на право
на земельну частку (пай).

Аналіз норм законодавства свідчить про
те, що право власності на земельну
частку (пай) виникає лише при внесенні
членів КСП до списків, доданих до
державного акта на право колективної
власності на землю, перевірки,
уточнення і затвердження цих списків
та лише з моменту передачі
державного акта про право колективної
власності на землю конкретному
сільськогосподарському підприємству,
членом якого є особа.

Судовим розглядом було встановлено, що
позивач ОСОБА_2 дійсно мала право на
отримання земельної частки /паю/ як
пенсіонер - член колишнього КСП ім.
Петровського, вона не була включена до
списків громадян - членів КСП, що мали
право на отримання земельних часток
/паїв/, однак нею було пропущено строк
позовної давності, який підлягає
застосуванню у даному випадку.

При цьому, суд першої інстанції виходив
з того, що позивач ОСОБА_2 звернулась до
суду через 17 років після того, як
відбулося розпаювання земель
колишнього колгоспу ім. Петровського
та правонаступнику останнього - КСП СП
«Колос» було передано Державний акт на
право колективної власності на землю,
а тому строк позовної давності нею
пропущений без поважних на те причин.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки він
відповідає вимогам закону та
узгоджується з матеріалами справи.

Відповідно до ст.71 ЦК Української РСР (в
редакції 1963 року), що була чинна на час
виникнення спірних правовідносин,
загальний строк для захисту права за
позовом особи, право якої порушено
(позовна давність), встановлюється в
три роки.

Перебіг строку позовної давності
починається з дня виникнення права на
позов. Право на позов виникає з дня,
коли особа дізналась або повинна була
дізнатися про порушення свого права
(ст.76 ЦК УРСР).

Статтею 75 ЦК УРСР передбачено, що
позовна давність застосовується судом
незалежно від заяви сторін по справі.

Згідно із ч.1 ст.80 ЦК Української РСР
закінчення строку позовної давності до
пред'явлення позову є підставою для
відмови в позові.

Відповідно до Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України (в
редакції 2003 року), правовідносини, які
виникли до набрання ним чинності,
повинні регулюватися законодавством,
яке діяло на час їх виникнення, а
пунктом 6 передбачено застосування
його правил про позовну давність до
позовів, строк пред'явлення яких,
встановлений законодавством, що діяло
раніше, не сплив до набрання чинності
цим Кодексом.

Встановивши, що обставини, на які
посилався позивач як на поважність
причин пропуску строку позовної
давності, не можуть бути визнані
поважними, суд першої інстанції
правильно відмовив у позові у зв'язку з
пропуском строку позовної давності.

Зазначені висновки суду відповідають
обставинам справи, які судом
установлені відповідно до вимог
процесуального закону, а також
узгоджуються з нормами матеріального
права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків
місцевого суду не спростовують, а
матеріали справи не дають підстав
вважати, що суд при розгляді даної
справи допустив порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які у відповідності до вимог ст. 309 ч. 1 п.
4 ЦПК України є підставами для
скасування рішення. Тому апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Керуючись ст. ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1,
314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Чорнухинського районного суду
Полтавської області від 06 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя :

О.Ю.Кузнєцова

Судді:

Л.М.Хіль

В.А. Чічіль