28 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Барановської Л.В.,
при секретарі: Мікітчак
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
позивача ОСОБА_1 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 19 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Національного
технічного університету «Київський
політехнічний інститут» про стягнення
коштів за вимушений прогул, -
У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Національного
технічного університету «Київський
політехнічний інститут» про стягнення
коштів в сумі 23 640,00 грн. за вимушений
прогул та 10 000,00 грн. моральної шкоди.
Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 19 листопада 2013 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1
просить суд скасувати рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 19 листопада 2013 року та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог, яким стягнути з Національного
технічного університету «Київський
політехнічний інститут» 23 640,00 грн. за
вимушений прогул та 10 000,00 грн.
моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог апелянт
посилається на невідповідність
оскаржуваного рішення процесуальним
нормам та матеріалам справи.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
наказом № 3282-п від 14.11.2012 року ОСОБА_1
було прийнято на посаду начальника
відділу обслуговування будівель,
споруд та інженерних мереж ВІТІ НТУУ
«КПІ» з 14.11.2012 року з двомісячним
випробувальним терміном.

Справа № 755/18315/13-ц № апеляційного
провадження: 22-ц/796/452/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Катющенко
В.П.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Качан В.Я.Як вбачається із
акту від 19.12.2012 року про відсутність на
роботі 18.12.2012 року та акту від 21.12.2012
року про відсутність на роботі 20.12.2012
року, ОСОБА_1 був відсутній на роботі у
ВІТІ НТУУ «КПІ» протягом робочого часу.

Відповідно до актів ОСОБА_1 був
відсутній на робочому місці з 9 год. 00
хвил. до 18 год. 00 хвил. з 01.04.2013 року до
05.04.2013 року, з 08.04.2013 року до 12.04.2013 року, з
15.04.2013 року до 19.04.2013 року, з 22.04.2013 року
до 25.04.2013 року, з 29.04.2013 року до 30.04.2013
року, з 07.05.2013 року до 08.05.2013 року, з 13.05.2013
року до 18.05.2013 року, з 20.05.2013 року до
24.05.2013 року, з 27.05.2013 року до 01.06.2013 року, з
03.06.2013 року до 07.06.2013 року, 10.06.2013 року, з
11.06.2013 року до 14.06.2013 року, з 17.06.2013 року
до 18.06.2013 року.

Згідно акту від 11.06.2013 року ОСОБА_1 було
запропоновано написати пояснення щодо
відсутності на робочому місці в період
з 22.12.2012 року по теперішній час, але
ОСОБА_1 відмовився.

21.06.2013 року засіданням президії
профкому прийнято рішення
запропонувати адміністрації
університету вирішити питання про
звільнення ОСОБА_1 за п. 4 ст. 40 КЗпП
України з посади начальника відділу
обслуговування будівель, споруд та
інженерних мереж ВІТІ НТУУ «КПІ» без
згоди профспілкового органу, оскільки
ОСОБА_1 не є членом профспілки.

Наказом проректора НТУУ «КПІ» Новікова
О.М. № 1474-п від 01.07.2013 року начальника
відділу обслуговування будівель,
споруд та інженерних мереж ВІТІ НТУУ
«КПІ» ОСОБА_1 було звільнено із
займаної посади за п. 4 ст. 40 КЗпП
України за прогул без поважних причин з
02.01.2013 року.

Відповідно до п. 4 ст. 40, ст. ст. 47, 235 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках, зокрема,
прогулу (в тому числі відсутності на
роботі більше трьох годин протягом
робочого дня) без поважних
причин.Власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу. У разі звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу він
зобов'язаний також у день звільнення
видати йому копію наказу про
звільнення з роботи. В інших випадках
звільнення копія наказу видається на
вимогу працівника. У разі затримки
видачі трудової книжки з вини власника
або уповноваженого ним органу
працівникові виплачується середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу.

Згідно Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників,
затвердженої Наказом Міністерства
праці України, Міністерства юстиції
України, Міністерства соціального
захисту населення України від 29.07.1993
року № 58, всі записи в трудовій книжці
про прийняття на роботу, переведення на
іншу постійну роботу або звільнення, а
також про нагороди та заохочення
вносяться власником або уповноваженим
ним органом після видання наказу
(розпорядження), але не пізніше
тижневого строку, а в разі звільнення -
у день звільнення і повинні точно
відповідати тексту наказу
(розпорядження). Записи про причини
звільнення у трудовій книжці повинні
провадитися у точній відповідності з
формулюванням чинного законодавства
із посиланням на відповідну статтю,
пункт закону. Днем звільнення
вважається останній день роботи. У разі
звільнення працівника всі записи про
роботу і нагороди, що внесені у трудову
книжку за час роботи на цьому
підприємстві, засвідчуються підписом
керівника підприємства або спеціально
уповноваженою ним особою та печаткою
підприємства або печаткою відділу
кадрів. Якщо працівник відсутній на
роботі в день звільнення, то власник
або уповноважений ним орган в цей день
надсилає йому поштове повідомлення із
вказівкою про необхідність отримання
трудової книжки. Пересилання трудової
книжки поштою з доставкою на зазначену
адресу допускається тільки за
письмовою згодою працівника.Із
Постанови Пленуму Верховного суду
України «Про практику розгляду судами
трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року,
зокрема п. 32, вбачається, що оскільки
згідно ст. 235 КЗпП України оплаті
підлягає вимушений прогул, вимоги
працівника про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
підлягають задоволенню у тому разі і за
той період, коли з вини власника або
уповноваженого ним органу була
затримана видача трудової книжки або
неправильне формулювання причин
звільнення в трудовій книжці
перешкоджало працевлаштуванню
працівника. При присудженні оплати за
час вимушеного прогулу зараховується
заробіток за місцем нової роботи
(одержана допомога по тимчасовій
непрацездатності, вихідна допомога,
середній заробіток на період
працевлаштування, допомога по
безробіттю), який працівник мав на цей
час.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позовних вимог, оскільки в матеріалах
справи містяться докази того, що
позивач з 02.01.2013 року без поважних
причин був відсутній на робочому місці,
заяв про припинення трудового договору
до НТУ України «КПІ» не надавав, тому
його було звільнено з посади Наказом
від 01.07.2013 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП
України за прогул без поважних причин.
Видати трудову книжку позивачу із
записом про його звільнення з 02.01.2013
року відповідач до 01.07.2013 року не мав
правових підстав, оскільки зазначений
наказ про звільнення був прийнятий
лише 01.07.2013 року, а підставами для
внесення записів у трудову книжку є
виключно наказ підприємства. Тому,
позовні вимоги є необґрунтованими та
безпідставними.

Судом першої інстанції вірно
відмовлено в задоволенні позовних
вимог щодо відшкодування моральної
шкоди, оскільки згідно ст. 237-1 КЗпП
України моральна шкода працівнику
відшкодовується у разі, якщо порушення
його законних прав призвели до
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль по організації свого
життя, а в даному випадку порушення
прав позивача відсутнє.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що
ОСОБА_1 при зверненні з позовом до суду
не порушує питання про звільнення із
займаної посади з 01.07.2013 року, ОСОБА_1 не
оскаржує дату звільнення із займаної
посади, а також, не заявляє позовних
вимог про поновлення на роботі.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції постановлено з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, відповідає обставинам справи та
доказам у справі, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 19 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Національного технічного університету
«Київський політехнічний інститут»
про стягнення коштів за вимушений
прогул залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: