Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/916/14
Головуючий у 1 інстанції: Притуло Л.В.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської
А.В.

При секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 17 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про вселення та встановлення
порядку користування житловим
будинком,

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2013 року Позивачка звернулась до
суду із позовною заявою до ОСОБА_4 про
вселення та встановлення порядку
користування житловим будинком,
посилаючись на те, що вона з народження
проживає та зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1.

Разом з нею у вищевказаному будинку
мешкають її батьки, відповідач ОСОБА_4,
ОСОБА_7, та її син ОСОБА_5 Власником
будинку є відповідач ОСОБА_4.

В останній час між нею її батьками та
її сином постійно виникають сварки.
27.05.2013 року вони знову посварилися., та
на відріз відмовилися пускати її до
будинку. Щоб уникнути конфлікту, вона
була вимушена переїхати до двоюрідної
сестри за адресою: АДРЕСА_2. Нещодавно
вона знов звернулась до відповідача, з
проханням впустити її до будинку, але
він їй відмовив.

Вважає, що своїми діями відповідач
порушує її права, як користувача. У
житловому будинку є чотири кімнати,
кухня, коридор. В зв'язку з чим
позивачка просить суд вселити її у
житловий будинок АДРЕСА_1, визначити
порядок користування житловим будинок
наступним чином: виділити їй у
користування житлову кімнату, яка на
плані позначена літерою «1-5», площею 11,7
кв.м. та стягнути з відповідача судові
витрати.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 17 грудня 2013 року відмовлено
в задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати, та ухвалити нове, яким
позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно з п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є : неповне
з"ясування судом обставин, що мають
значення для справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства. вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з"ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами. які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не
відповідає.

Судом встановлено, що відповідно до
довідки КП « ММБТІ» № 4071 від 20.09.2013
року, станом на 01.01.2013 року право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_4 з 16.07.1962 року
(а.с. 40).

Відповідно до довідки голови
квартального комітету № 14
Мелітопольської міської ради від 20.08.2013
року ОСОБА_4 мешкає за адресою: АДРЕСА_3
та має склад сім"ї: дружину ОСОБА_7,
онука ОСОБА_5., онуку ОСОБА_6, правнучку
ОСОБА_8 (а.с. 20).

Відповідно до даних паспорта позивачка
ОСОБА_3 з 06.12.1982 року зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 6-7) та є дочкою
власника будинку ОСОБА_4

Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу
України члени сім"ї власника жилого
будинку ( квартири), які проживають
разом з ним у будинку ( квартирі), що
йому належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку ( квартири), якщо при їх
вселенні не було іншої угоди про
порядок користування цим приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
ч. 2 ст. 64 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, що позивачка
також проживала в спірному будинку з 1982
року як член сім"ї відповідача, була
зареєстрована в ньому, однак між ними
часто виникали сварки, а тому 27 травня
2013 року позивачка переїхала проживати
до своєї двоюрідної сестри за адресою
АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 157 ЖК України членів
сім"ї власника житлового будинку
(квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
статті 116 цього Кодексу. Виселення
провадиться у судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 116 ЖК України якщо
наймач, члени сім"ї або інші особи, які
проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за призначенням
або систематичним порушенням правил
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Відповідач не надав доказів про те, що
він звертався до суду з позовом про
виселення позивачки зі спірного
будинку із зазначених підстав або з
позовом про визнання позивачки такою,
що втратила право користування спірним
будинком і, що з цих питань були
ухвалені судові рішення.

Установивши, що позивачка ОСОБА_3
вселилася в спірний будинок, як дочка
відповідача, вона проживала там з дня
народження та була зареєстрована в
цьому будинку з 06.12.1982 року , тобто вона
проживала на правах членів сім'ї
відповідача, отже, сторони нарівні
мають право користування спірним
будинком, тому суд першої інстанції
безпідставно відмовив у задоволенні
позову про вселення .

Що стосується позовних вимог про
встановлення порядку користування
житловим будинком , то в цій частині суд
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову, оскільки відповідно до ч. 1
ст. 156 ЖК України з урахуванням
положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням в обсязі, визначеному його
власником.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 17 грудня 2013 року у цій
справі в частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
вселення скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення
наступного змісту.

Вселити ОСОБА_3 у житловий будинок
розташований за адресою: АДРЕСА_1

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте воно
може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: