ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючої - судді Бутенка В.О.,

при секретарі Соловей Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання усної домовленості законною,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що його матір ОСОБА_2, згідно договору купівлі-продажу від 30 грудня 1996 року придбала житловий будинок №25 по вул.Леніна в с.Пилипівка Фастівського району Київської області. Даний житловий будинок був в аварійному стані. Між позивачем, його матірю ОСОБА_2 та його батьком ОСОБА_3 відбулась усна домовленість про те, що новозбудований будинок з усіма господарськими спорудами та земельною ділянкою в с.Пилипівка Фастівського району по вул.Леніна, 25, в майбутньому, будуть належати позивачеві на праві власності при умові, що в це будівництво і благоустрій земельної ділянки буде вкладено його частину коштів від проданої квартири в АДРЕСА_1, а також фізична праця. Позивач умови домовленості виконав: старий будинок був повністю розібраний і за кошти від продажу частинки квартири позивач разом з батьком побудували новий будинок, а також, гараж, сарай, огорожі, ворота, а також, було проведено благоустрій земельної ділянки. Після смерті батька ОСОБА_3 відносини позивача з матірю ОСОБА_2 погіршились, а потім зовсім зіпсувались.

В грудні 2013 року позивач разом з дружиною ОСОБА_4 переїхали з м.Миколаєва і за згодою відповідачки були прописані в даному будинку.

Позивач вважає, що хоча усна домовленість була укладена між позивачем та відповідачкою в усній формі, та не засвідчена нотаріально, фактично всі її істотні умови позивачем були виконані, і тому, він вважав себе законним власником спірного будинку.

Позивач просив визнати дійсним усний договір між позивачем та відповідачкою про перехід до нього права власності на житловий будинок з усіма господарськими спорудами та земельною ділянкою, які розташовані по вул.Леніна, 25 в с.Пилипівка Фастівського району Київської області, а також, визнати за ним право власності на даний будинок.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити.

Представники відповідачки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнали, просили в його задоволенні відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу від 30 грудня 1996 року засвідченого приватним нотаріусом Фастівського нотаріального округу ОСОБА_7 ОСОБА_8 придбала житловий будинок №25 по вул.Леніна в с.Пилипівка Фастівського району Київської області, а 20 січня 1997 року даний Договір зареєструвала у Фастівському БТІ (а.с.5).

Спірний будинок знаходився в аварійному стані та був непридатний для користування, і тому, був повністю розібраний, а на його місці був збудований новий. В будівництві нового будинку по вул.Леніна, 25 в с.Пилипівка Фастівського району Київської області, також, безпосередню участь приймав і ОСОБА_1. Вказані обставини позивач підтвердив актом виконавчого комітету Пилипівської сільської ради від 12 червня 2014 року (а.с.6).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між ним, його матір»ю, а відповідачкою по справі - ОСОБА_2 та його батьком ОСОБА_3 в 1997 році була укладена усна домовленість про будування нового будинку по вул.Леніна, 25 в с.Пилипівка Фастівського району Київської області з господарськими будівлями та спорудами на місті старого, який в майбутньому буде належати ОСОБА_1, в свою чергу ОСОБА_1 буде приймати активну участь у будівництві нового будинку, господарських споруд та обробляти земельну ділянку, що позивач підтвердив свідченнями ОСОБА_9, які нотаріально завірені приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_10 від 20 вересня 2014 року.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

В даному випадку, єдиним і законним власником спірного домоволодіння є відповідачка по справі - ОСОБА_11.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Представник відповідача категорично заперечує і не погоджується з вимогами позивача, оскільки, відповідачка станом на день розгляду справи не має бажання якимось чином розпоряджатися своїм майном. Посилання позивача на той факт, що мати має намір продати будинок не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ч.1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну, припинення цивільних прав і обовязків.

Позивачем не надано суду жодного доказу того, що відповідачкою вчинялись хоч будь-які дії, спрямовані на припинення її права власності на житловий будинок.

Відповідно до частини третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки, як вказує позивач, на будівництво нового будинку та господарських будівель ним було використано кошти з продажу частини квартири АДРЕСА_2, то домовленість про оформлення права власності повинна була бути укладена виключно у письмовій формі та нотаріально засвідчена.

Діючим законодавством передбачена виключно письмова форма вчинення договору відчудження нерухомого майна та нотаріальне посвідчення такого договору, а надуманий позивачем договір про перехід до нього права власності на будинок разом із земельною ділянкою взагалі знаходиться поза межами правового поля.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позивачем не надано суду жодного доказу належного, які б підтверджували законність і обґрунтованість його позовних вимог.

Керуючись ст. 10,201,317,319,321,328 ЦК України, ст.10,11,209,212-215,218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання усної домовленості законною - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя