Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2014 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Савлук Т.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на квартиру,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на квартиру.

Як передбачено частиною п'ятою статті 119 Цивільного процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2014 року позивачу надано строк для виправлення недоліків до 23 жовтня 2014 року, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали суду, оскільки до позовної заяви долучено оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 526 грн. 99 коп. датована 07 жовтня 2014 року, де платником зазначено «ОСОБА_3», призначення платежу: «судовий збір, за позовом ОСОБА_3, Дніпровський районний суд міста Києва», тому оформлений платіжний документ не може слугувати належним доказом сплати судового збору.

12 листопада 2014 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_3, який на виконання ухвали суду, просив долучити копію Договору №03/11 про надання правової допомоги від 07 листопада 2014 року, де передбачено право представника сплачувати судовий збір.

Разом з тим, як вбачається з долучених до позову доказів, квитанції про сплату судового збору в розмірі 526 грн. 99 коп. датована 07 жовтня 2014 року, де платником зазначено «ОСОБА_3», призначення платежу: «судовий збір, за позовом ОСОБА_3, Дніпровський районний суд міста Києва», в той же час між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_3 укладено Договір №03/11 про надання правової допомоги датований 07 листопада 2014 року, тому на момент сплати судового збору представник позивача не мав повноважень діяти від імені позивача в частині сплати судового збору за подання позову до суду.

Крім того, звертаю увагу позивача, що платником судового збору виступає особа (фізична або юридична), яка звертається до суду (ст.2 Закону України «Про судовий збір»), в свою чергу представник діє в інтересах довіреної особи, в межах визначеного обсягу повноважень, при цьому представник вчиняє дії від імені особи, яку представляє, а не від свого імені.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що в межах визначеного судом строку позивачем не виконано вимоги суду, які викладені в ухвалі від 15 жовтня 2014 року, що зумовлює вирішення питання про повернення позову позивачу, оскільки відсутність доказів сплати судового збору, унеможливлює вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, коли позивач відповідно до вказівок судді у встановлений строк не виконає всі перелічені в статтях 119 і 120 Цивільного процесуального кодексу України вимоги, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.119-121, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на квартиру вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз'яснюю позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я :