Справа № 266/3529/13-ц
Провадженя№ 2/266/71/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28.02.2014
м. Маріуполь

Приморський районний
суд у складі:

головуючого -
судді Лузана В.В.

при секретарі
Турій К.В.,

за участю
представника позивача ОСОБА_1,

представника
відповідачки - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл
спільного майна, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до відповідачки про
розподіл майна, що є спільною сумісною
власністю подружжя, а саме: земельної
ділянки площею 0,0209 га, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_2 (надалі - ділянка…).
В процесі розгляду справи представник
позивача за довіреністю ОСОБА_1 у
серпні 2013р. та у лютому 2014р. збільшив
позовні вимоги та в кінцевому варіанті
просив розділити спільне набуте
подружжям майно та визнати за
позивачем право власності на ? частину
зазначеної ділянки…; ? частину
житлового будинку з господарськими
спорудами, розташовану на цій
ділянці…; на ? частину квартири
АДРЕСА_1; на ? частину автомобіля Ауді А4
2.6, д/н НОМЕР_1, а за відповідачкою - право
на іншу ? частину цього майна. Крім того,
просив стягнути з відповідачки на
користь позивача грошову суму в
розмірі 43959,79 грн., отриману нею за
період часу з 2005р. по 2010р., тобто - за час
спільного життя в АТ «Ощадбанк» з
пенсійного рахунку позивача, що є
половиною від загального розміру
грошових коштів, які знаходились на
його, ОСОБА_3, картковому рахунку та
являються спільною власністю подружжя.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явились, надавши заяви
про розгляд справи без їх участі в
присутності своїх представників.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю ОСОБА_1 позов
підтримав у повному обсязі та пояснив,
що під час перебування позивача з
відповідачкою у зареєстрованому шлюбі
з 1992р. до 2010р. ними, як подружжям, було
придбано все зазначене в позові майно.
Стверджуючи, що це майно придбано на
спільні кошти та являється спільною
сумісною власністю подружжя, просив
суд розподілити його, визнавши за
позивачем право власності на ? частину
земельної ділянки…; ? частину спірного
житлового будинку; ? частину спірної
квартири; ? частину автомобіля Ауді, а
за відповідачкою - право на іншу ?
частину цього майна. Крім того,
враховуючи, що за даними відділення АТ
«Ощадбанк», ОСОБА_4 в період часу з 2005р.
до травня 2010р. зняла гроші в загальній
сумі 87919,58 грн. з карткового рахунку
позивача, на який надходила його
пенсія, просив стягнути з відповідачки
на користь позивача грошову суму в
розмірі 43959,79 грн., отриману нею в АТ
«Ощадбанк» з рахунку, що є половиною
від загального розміру грошових
коштів.

Представник відповідачки - адвокат
ОСОБА_2 позов визнав частково - тільки в
частині розподілу земельної ділянки та
стверджував, що при спільному житті в
шлюбі сторонами була придбана тільки
земельна ділянка…, а все інше майно, у
тому числі квартира, автомобіль та
житловий будинок на спірній земельній
ділянці являються приватною власністю
відповідачки та участі в її придбанні
позивач не брав, тому права на половину
цього майна не має. Тому просив
відмовити в іншій частині позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
допитавши свідка, дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку, що позов
є обґрунтованим та підлягає частковому
задоволенню. Даний висновок робиться
на підставі наступних правових норм та
встановлених обставин.

Статтею 60 СК України передбачено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України передбачено, що
дружина та чоловік мають рівні
права на володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України,
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Стаття 71 СК України визначає, що якщо
дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може
бути вирішений судом. При цьому суд
бере до уваги інтереси дружини,
чоловіка, дітей та інші обставини,
що мають істотне значення. У разі
поділу майна між співвласниками
право спільної сумісної власності на
нього припиняється.

Судом встановлений той факт, що
сторони перебували у шлюбі,
зареєстрованому у 1992р. у встановленому
порядку, який розірвано 4 жовтня 2010р.
Під час спільного життя вони придбали
земельну ділянку АДРЕСА_2, що
підтверджено договором
купівлі-продажу від 13.05.1999р. (а.с. 98-100) та
державним актом про право власності на
земельну ділянку № 155, який був виданий
17.05.1999р. на ім'я відповідачки (а.с. 97).

Поряд з цим, судом встановлено, що
інше спірне майно придбано
відповідачкою після розірвання шлюбу з
позивачем, а саме: житловий будинок з
господарськими спорудами,
розташований на спірній ділянці на
підставі свідоцтва про право власності
від 28.11.2011р., виданого Мелекінською
сільською радою 28.11.2011р. (а.с. 94-95)
належить ОСОБА_4 на праві власності;
квартира АДРЕСА_1 придбана
відповідачкою на підставі договору
купівлі-продажу від 22.02.2011р. (а.с. 67);
автомобіль Ауді А4 2.6, д/н НОМЕР_1 був
придбаний ОСОБА_4 на підставі
довідки-рахунку, виданої ТОВ
«Азов-Авто-Трейд» від 13.03.2012р. (а.с. 144).
Також у період шлюбу, а саме - у січні
2005р. позивачем був відкритий картковий
рахунок в АТ «Ощадбанк» на його ім'я, на
користування яким до травня 2010р., тобто
під час перебування у шлюбі, мала
довіреність відповідачка, після чого
грошима на рахунку розпоряджалась інша
особа. За таких обставин ця частина
спірного майна, а саме - житловий
будинок, квартира, автомобіль, як таке,
що придбано після припинення спільного
життя, не може бути визнано спільним та
включено до розподілу, на підставі чого
позов підлягає частковому задоволенню
- тільки в частині розподілу земельної
ділянки. На цій же підставі судом не
беруться до уваги, як докази, показання
свідка ОСОБА_5 відносно обставин
будівництва спірного житлового
будинку, оскільки з них неможливо
встановити конкретних даних відносно
суті спору. Оскільки доказів того, що
грошові кошти, які зберігались в АТ
«Ощадбанк» на рахунку позивача,
витрачені після припинення шлюбу саме
відповідачкою не встановлено, то позов
у цій частині також задоволенню не
підлягає.

З урахуванням тієї обставини, що між
сторонами відсутній спір про розподіл
ділянки… в натурі, а тільки в частках,
суд задовольняє позов в цій частині
таким чином, як він заявлений, а в іншій
частині позову відмовляє.

Оскільки позивачем судовий збір
сплачений при зверненні до суду з
позовом не в повному обсязі, а в
подальшому - при збільшенні ціни позову
не сплачувався, а його позов задоволено
частково, то суму недосплаченого
судового збору за майновий позов, у
задоволенні якого позивачу відмовлено,
на підстав ст. 88 ЦПК України слід
достягнути з позивача, виходячи з
наступного розрахунку: загальна сума
позовних вимог, які заявлені позивачем,
складає 100503 грн., у тому числі: ? частка
квартири - 26333 грн.; ? частка будинку - 30211
грн.; ? частка грошових коштів у банку -
43959 грн., а сплачено судовий збір - 230 грн.
Таким чином, доплата складе 775 грн. При
цьому вартість землі та автомобіля в
розрахунок не приймалась, т.я. в
матеріалах справи відсутня.

Судами, а саме Жовтневим та
Приморським при розгляді справи
вживались заходи забезпечення позову у
вигляді заборони на відчуження майна
та арешту майна, які слід скасувати
після набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст.ст. 15, 60, 88, 196, 213, 214, 215 ЦПК
України, ст.ст. 69, 70, 71 СК України, суд -

В
И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_3 зі спільного майна
подружжя, визнавши право приватної
власності за останнім на ? частину
земельної ділянки АДРЕСА_2.

В частині позову про визнання права
приватної власності на ? частину
житлового будинку з господарськими
спорудами, розташовану на земельній
ділянці АДРЕСА_2; ? частину квартири
АДРЕСА_1; ? частину автомобіля Ауді А4 2.6,
д/н НОМЕР_1 та грошових коштів в розмірі
43959 грн. 79 коп. - відмовити.

Достягнути з ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір в сумі 775 грн.

Арешт на земельну ділянку АДРЕСА_2 та
житловий будинок за цією ж адресою,
квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль Ауді А4
2.6, д/н НОМЕР_1, який був накладений
ухвалою Жовтневого районного суду від
21.06.2013р. та ухвалою Приморського
районного суду від 22.08.2013р. - скасувати
після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляцію
до апеляційного суду Донецької області
в м. Маріуполі протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Лузан В. В.