ГАГАРІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
__________________________________________________________________
справа № 763/1086/13-ц
провадження 2/763/164/14
РІШЕННЯ

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

Від 23 січня 2014 р. Гагарінського
районного суду м. Севастополя

В складі: головуючого судді
Завгородньої Л.М

При секретарі
Грищук Ю.В.

Представника позивача
ОСОБА_1

Представника відповідача
Пачва О.В.,Савченко А.З.

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні позовну заяву
ОСОБА_4 до Телерадіокомпанії (ТРК)
„Бриз" Міністерства оборони України
про визнання дій незаконними , сягнення
сум та забов'язання вчинити певні дії ,
суд

Встановив

Позивач звернувся до суду з
позовом на тих підставах, що
відповідач порушив ряд вимог
трудового законодавства, а саме:
незаконно звільнив його по ст.36 КЗпП
України за угодою сторін, при наданні
відпустки не виплатив матеріальну
допомогу, несвоєчасно видав трудову
книжку, незаконно стягнув з нього
членські профспілкові внески, тому
просить визнати незаконними і
неправомірними дії відповідача .

У судовому засіданні
представник позивача неодноразово
уточнював позовні вимоги і просить
визнати незаконними дії відповідача
про звільнення за угодою сторін без
власного бажання та письмового
волевиявлення ; про визнання
незаконним наказ № 76 від 19.06.2012р. про
звільнення ,про затримку видачі
трудової книжки; про прийняття до
профспілкової організації та
утримання членських профспілкових
внесків щомісяця із заробітної плати
без письмової заяви , починаючи з дня
прийому на роботу до дня звільнення :
про не нарахування та не виплату
матеріальної допомоги до щорічної
відпуски у 2012р., про щомісячне
преміювання без узгодження
профспілковим комітетом , про не
розроблення та не ознайомлення з
посадовою інструкцією режисера та
монтажера редакції, про не
повідомлення про розмір оплати праці,
про зміну формулювання звільнення з
ч.1ст.36 КЗпП України на ст.38 КзпП
Україні з 26.08.2012р., про стягнення
середньої заробітної плати з 20.06.2012р.
за час вимушеного прогулу , про
стягнення незаконно утриманих
профспілкових внесків у розмірі 1015гр.67
коп., про стягнення матеріальної
допомоги у розмірі 1094гр., про стягнення
вихідної допомоги у розмірі
тримісячного середнього заробітку у
сумі 5087гр.10 коп.

Представники відповідача з
позовом не згодні, пояснивши, що
позивач був членом профспілкової
організації і з його заробітної плати
проводили відрахування в
профспілковий комітет і впродовж всієї
своєї роботи позивач не ставив питання
про незаконно утриманні профспілкові
внески . Позивач був звільнений за
угодою сторін згідно заяви . Дані
обставини йому були відомі достовірно,
заперечень не поступало . Розрахунок
при звільненні отримав своєчасно,
трудова книжка була видана на вимогу
позивача. Матеріальна допомога до
відпустки видається тільки за заявою
працівника, позивач з даною заявою не
звертався. Виплата щомісячної премії
проводилась згідно діючого
законодавства . Крім того вважають, що
позивач пропустив термін на звернення
до суду з даною заявою.

Вислухавши всіх учасників
процесу, допитавши свідків, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню.

У судовому засіданні
встановлено, що позивач працював у
відповідача з 13.04.2007р. на посаді
режисера редакції радіомовлення, що
підтверджується копією наказу № 104 від
13.04.2007р. Наказом № 40 від 29.03.2012р. позивач
був переведений на посаду монтажера
редакції телебачення . При прийомі на
роботу позивач був ознайомлений з
умовами та розміром оплати, з
функціональними обов'язками.

З 14.05.2012 р. по 14.06.2013р. згідно
заяви позивача, йому була надана
чергова відпустка, що підтверджується
заявою, наказом № 57 від 03.05.2012р.

Після закінчення відпустки
позивач на роботу не вийшов.

Доводи позивача, що він нібито
писав заяву про звільнення за власним
бажанням по ст.38 КЗпП України, не
знайшли свого підтвердження в ході
судового засідання, оскільки позивач
не представив суду ніяких доказів.

Позивач був звільнений 19.06.2012р.
за угодою сторін, що підтверджується
наказом № 76 від 19.06.2012р. Але в ході
судового засідання було встановлено,
що заяву про звільнення позивача за
угодою сторін, позивач не писав, а
написала його мати ОСОБА_5, яка також
працює у відповідача і яка в ході
судового засідання підтвердила даний
факт . Враховуючи вищевикладені
обставини, суд вважає, що дії
відповідача були незаконними, тому
наказ №76 від 19.06.2012р. необхідно визнати
незаконним.

З пояснень представників
відповідача , позивача, свідка ОСОБА_5
убачається, що позивач по закінченню
відпустки на роботу не вийшов .
Фактично зробив прогул, передбачений
п.4 ст.40 КЗпП України, - відсутність на
роботі без поважних причин. Але вимог
на зміну формулювання по п.4.ст.40 КЗпП
України не було.

Що стосується зміни
формулювання причини звільнення з ч.1
ст36 КЗпП України на ч.3 ст.38 КЗпП України
, то суд вважає , що дані вимоги не
підлягають задоволенню , так як з даною
заявою позивач до відповідача не
звертався , а згідно ч.3 ст.38 КЗпП
України працівник має право у
визначений ним строк розірвати
трудовий договір за власним бажанням ,
якщо власник або уповноважений ним
орган не виконує законодавство про
працю , умови колективного чи трудового
договору.

Обговорюючи вимоги про
невчасне отримання трудової книжки,
суд вважає, що вимоги позивача
необґрунтовані, оскільки згідно ст. 47
КЗпП України власник або уповноважений
ним орган зобов'язаний в день
звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу він
зобов'язаний також у день звільнення
видати йому копію наказу про
звільнення з роботи. В інших випадках
звільнення копія наказу видається на
вимогу працівника.

П. 4.1, 4.2 Інструкції про порядок
ведення трудових книжок працівників,
установ, затвердженого наказом Мінюсту
та Мінсоцзахисту населення України від
29.07.1993 № 59 (із змінами), зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 17
серпня 1993 р. за № 110.

Власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний видати працівнику його
трудову книжку в день звільнення з
внесеним до неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з
вини власника або уповноваженого ним
органа працівникові сплачується
середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу.

П.4.2. цієї Інструкції якщо працівник
відсутній на роботі, в день звільнення,
то власник або уповноважений ним орган
в цей день надсилає йому поштове
повідомлення із вказівкою про
необхідність отримання трудової
книжки.

В ході судового засідання було
встановлено , що 20.06.2012р. на адресу
позивача був напрямлений лист з
вимогою прибути до відповідача для
отримання трудової книжки, що
підтверджується копією листа і
реєстром по відправці . Більш того
даний лист був вручений ОСОБА_5 , матері
позивача, що підтверджується підписом
ОСОБА_5 Проте позивач не прийшов
отримувати трудову книжку і заяв про
відправлення трудової книжки поштою
також не подавав. 03.09.2012р. позивач
отримав трудову книжку, даний факт
сторони не оспорюють. Суд вважає , що
вини відповідача у затриманні трудової
книжки немає.

Ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації . Позивач при
звільненні отримав всі виплати, що
підтверджується довідкою , листом.

В ході судового засідання було
встановлено, що з 25.06.2012р. позивач
працював у фірмі «Турексперт», що
підтверджується характеристикою .
Даний факт представник позивача не
оспорював , а пояснив , що позивач на
даній фірмі працював без оплати, а на
громадських засадах. Але будь-яких
доказів не представив суду.

Суд вважає, що у нього немає
ніяких підстав для задоволення
позовних вимог в даній частині.

Що стосується доводів
позивача, що він не був членом
профспілки і ніякого відношення не мав
до профспілки, то суд вважає, що дані
обставини не знайшли свого
підтвердження, оскільки в ході
судового засідання було встановлено,
що позивач з моменту прийому на роботу
і до звільнення ніколи не звертався до
відповідача, що з його заробітної плати
незаконно стягають членські внески.
Більш того впродовж всієї трудової
діяльності позивач брав участь на
профспілкових зборах, користувався
пільгами як член профспілки, а саме,
отримував новорічні подарунки, що
підтверджується свідченнями
відповідача, свідком ОСОБА_6, відомістю.

З пояснень свідка ОСОБА_6
убачається, що фактично всі працівники
ТРК «Бриз» є членами профспілки і лише
після того, як мати позивача ОСОБА_5
стала головою профспілкового комітету,
пропала заява позивача.

Обговорюючи питання, про
відсутність заяви позивача в
профспілковому комітеті, суд вважає, що
дані вимоги не мають ніякого
відношення до відповідача, оскільки за
збереження заяв членів профспілкового
комітету відповідає голова
профспілкового комітету, а не
адміністрація ТРК «Бриз» .

Посилання представника
позивача, на те , що позивач впродовж
всієї роботи не знав, що у нього
утримують членські внески із
заробітної плати, тому що відповідач не
надавав йому розрахункові листи, не
може бути покладена в основу
рішення,так як позивач не представив
суду ніяких доказів, що з даним
питанням позивач коли-небудь
звертався до відповідача і останній не
дав йому відповіді. Згідно ст.110 КЗпП
України відповідач повинен був
повідомляти працівникам розміри
оплати праці з розшифровкою за видами
виплат, але це порушення не може бути
підставою для задоволення
вишевказаних вимог.

Що стосується вимог позивача
про стягнення матеріальної допомоги
до відпустки,то суд вважає, що дані
вимоги також не підлягають
задоволенню, оскільки дана матеріальна
допомога надається один раз у рік у
будь-який час за бажанням працівника,
що підтверджується п. 2.17 Колективного
договору , де вказано ,що згідно
постанови КМУ №377 від 15.03.1999 р." Про
реалізацію ст.14 і 16 Закону України
„про державну підтримку засобів
масової інформації та соціальний
захист журналістів „ ( зі змінами ) та
урахуванням норм галузевої угоди
надавати журналістам матеріальну
допомогу для вирішення соціально-
побутових питань , в тому числі
оздоровлення , у сумі не більше ніж
один посадовий оклад в рік.

Позивач із заявою про надання
йому даної матеріальній допомоги не
звертався, тому відповідач не
розглядав дане питання , так як без
заяви працівника матеріальна допомога
не надається, тому доводи представника
позивача, що дана матеріальна допомога
повинна надаватися в обов'язковому
порядку і без заяви працівника, не
знайшли свого підтвердження в ході
судового засідання .

В судовому засіданні було
встановлено, що позивачу незаконно
була нарахована заробітна плата з
15.06.по 19.06.2012р., що підтверджується
свідченнями представників
відповідача, копією акту службового
розслідування, наказом № 214 від
07.08.2013р., згідно якого капітан-лейтенант
ОСОБА_7 був притягнутий до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани. Таким чином, на момент
звільнення позивачу не тільки була
повністю виплачена заробітна плата,
але мала місце переплата, яка надалі
була повернена відповідачу, тому
підстав для стягнення з відповідача
середнього заробітку за період з
20.06.2012р. по 26.08.2013р. у суду немає.

Обговорюючи питання позивача до
щомісячної премії , суд вважає , що в
ході судового засідання не було
встановлено порушень з боку
відповідача при видачі премії
працівникам , так як згідно Положення
про преміювання працівників ТРК
„Бриз" та додаток №1 до Колективного
договору п.2.1 - преміювання проводиться
за наказом головного редактора в межах
коштів на оплату праці. Згідно
представленим наказам позивач
щомісячно одержував премію.

Аналізуючи всі обстави і докази по
справі , суд вважає , що у нього не має
ніяких підстав для стягнення з
відповідача середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу ,
матеріальну допомогу, утримання
профспілкової внески , вихідну
допомогу .

Керуючись ст.36, 38, 110, 116, 117, 235 КЗпП
Украиїни , ст.10,60,179,212 ЦПК України , суд

Вирішив

Позов задовольнити частково .
Визнати незаконними дії
Телерадіокомпанії (ТРК) „Бриз"
Міністерства оборони України про
звільнення ОСОБА_4 за угодою сторін ,
визнавши незаконним наказ № 76 від
19.06.2012р., а в решті частини позову
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Севастополя через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення .

Рішення віддруковано в нарадчій
кімнаті.

Суддя
Завгородня Л.М.