Справа № 780/16/14 Головуючий у І
інстанції Ковальчук Л.М.Провадження №
22-ц/780/1535/14 Доповідач у 2
інстанції ЯворськийКатегорія 9
УХВАЛА

Іменем України

25 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської
Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 30 грудня 2013 року
у справі за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа - Боярська міська
рада Києво-Святошинського району
Київської області про встановлення
факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із заявою у відповідності до норм
ст. 256 ЦПК України та просила встановити
факт, що має юридичне значення, а саме
те, що померлий громадянин України
ОСОБА_2 є її рідним братом.

Свої доводи мотивувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2, який є її
рідним братом. В межах 6-ти місячного
строку вона звернулася до
Києво-Святошинської районної
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини за
законом. 25 жовтня 2013 року державним
нотаріусом Києво-Святошинської
районної державної нотаріальної
контори Яхно М.Є. було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
і однією із підстав було не надання нею
документів, які б підтвердили родинні
відносини, тому просила в судовому
порядку встановити факт родинних
відносин між нею та померлим ОСОБА_2, а
саме те, що останній є її рідним братом.

Ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 30
грудня 2013 року заяву залишено без
розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою,
заявник подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати вказану ухвалу
районного суду як незаконну та
постановити нову, якою направити
справу до суду першої інстанції для
продовження розгляду в порядку
окремого провадження, посилаючись на
те, що судом не вірно застосовано норми
ч.6 ст.235 ЦПК України, тому вважає, що
порушено її процесуальні права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про
обґрунтованість доводів апеляційної
скарги, скасуванню ухвали суду першої
інстанції та направлення справи до
суду першої інстанції для продовження
розгляду справи.

Згідно п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України
підставами для скасування ухвали суду,
що перешкоджає подальшому провадженню
у справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Залишаючи заяву без розгляду, суд
першої інстанції посилався на те, що за
заявою ОСОБА_1 про встановлення факту,
що має юридичне значення, виник спір
про право, який повинен вирішуватись в
порядку позовного провадження.

Колегія суддів погодитися з даним
висновком суду першої інстанції не
може виходячи з наступних підстав.

За положеннями чч. 1, 3 ст. 15 ЦПК України
суди розглядають в порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства. Суди
розглядають справи, визначені у
частині першій цієї статті, в порядку
позовного, наказного та окремого
провадження.

Згідно зі ст. ст. 234, 235 ЦПК України
окреме провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав. Суд
розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.
Справи окремого провадження
розглядаються судом з додержанням
загальних правил, встановлених цим
Кодексом, за винятком положень щодо
змагальності та меж судового розгляду.
Справи окремого провадження суд
розглядає за участю заявника і
заінтересованих осіб. Якщо під час
розгляду справи у порядку окремого
провадження виникає спір про право,
який вирішується в порядку позовного
провадження, суд залишає заяву без
розгляду і роз'яснює заінтересованим
особам, що вони мають право подати
позов на загальних підставах.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 і ст. 256 ЦПК
України та роз'яснень, викладених у п. 1
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 5 "Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення", суд розглядає в порядку
окремого провадження справи про
встановлення фактів, якщо: згідно з
законом такі факти породжують юридичні
наслідки, тобто від них залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян;
чинним законодавством не передбачено
іншого порядку їх встановлення;
заявник не має іншої можливості
одержати або відновити загублений чи
знищений документ, який посвідчує факт,
що має юридичне значення; встановлення
факту не пов'язується з наступним
вирішенням спору про право .

У відповідності до п.7 постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» №5 від 31.03.1995 р. (зі змінами,
внесеними згідно з ПП ВСУ №15 від 25.05.1998
р.) п.1 ст. 273 ЦПК передбачено, що суд
вправі розглядати справи про
встановлення родинних відносин, коли
цей факт безпосередньо породжує
юридичні наслідки, наприклад, якщо
підтвердження такого факту необхідне
заявникові для одержання в органах, що
вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва
про право на спадщину, для оформлення
права на пенсію в зв'язку із втратою
годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи,
метою визнання фактів, про які йдеться
мова в даній заяві та які мають
юридичне значення є реалізація права
заявника на спадщину за законом, адже
без встановлення факту родинних
відносин в судовому порядку вона не
може вступити у спадщину.

Посилання суду першої інстанції про
наявність заперечень Боярської
міської ради щодо встановлення
вказаного юридичного факту є свідчення
спору про право є не обґрунтованим,
оскільки права місцевої громади на
спадкове майно виникає відповідно до
ст.1277 ЦК України у разі відсутності
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття.

Матеріалами справи підтверджується, що
заявник від спадщини не відмовлялася, у
встановленому законодавством порядку
не усувалася від права на спадкування
та у відповідності до вимог ст. 1269 ч.1 ЦК
України в межах строку визначеного ст.
1270 ч.1 ЦК України звернулася із заявою
до Києво-Святошинської районної
державної нотаріальної контори про
прийняття спадщини за законом.
Києво-Святошинською районної
державною нотаріальною конторою на
підставі заяви ОСОБА_1 07 лютого 2013 року
було заведено спадкову справу №72/2013
року. (а.с. 63 -77).

Отже, з вищезазначеного випливає, що
між ОСОБА_1 та Боярською міською радою
не існує спору про право, оскільки в
органу місцевого самоврядування не
виникло прав щодо спадщини померлого,
а тому висновки суду першої інстанції
викладені в ухвалі є помилковими, тому
ухвала суду підлягає скасуванню з
направлення до суду першої інстанції
для продовження розгляду в порядку
окремого провадження.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313-315, 317-319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного
суду Київської області від 30 грудня 2013
року скасувати та направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:
М.А.Яворський

судді:
Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагєєв