справа № 1309/9335/12
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 лютого 2014 року Залізничний районний
суд м. Львова у складі:

головуючого - судді:
Бориславського Ю.Л.,

при секретарі:
Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої
особи - ОСОБА_3 - про виселення із
житлового приміщення, та позовну заяву
третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, за участю третьої особи - ОСОБА_1
- про виселення, суд, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною
заявою, в якій просить поділити майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя та зобов'язати
відповідача ОСОБА_1 сплатити йому
половину вартості майна та судові
витрати. На ствердження позовних вимог
зазначив, що 19 травня 2009 року шлюб
подружжя розірвано, проте питання щодо
поділу спільно нажитого майна в
судовому засіданні не розглядалося,
оскільки відповідач ставить питання
про виселення ОСОБА_2 без надання житла,
а тому змушений звернутись до суду з
даним позовом.

Не погодившись із позовними вимогами
ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_1 подала
зустрічну позовну заяву, в якій просить
виселити ОСОБА_2 із будинку за адресою:
АДРЕСА_1 та зобов'язати Залізничний
районний відділ ГУ ДМС у Львівській
області зняти ОСОБА_2 з реєстраційного
обліку за адресою: АДРЕСА_1 та судові
витрати покласти на відповідача. Свої
вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що у 1999
року вона вийшла заміж за ОСОБА_2, після
чого вони поселилися у спірному
будинку, який на праві приватної
власності належить її батьку - ОСОБА_3,
однак 10 жовтня 2009 року рішенням суду
шлюб розірвано. При цьому наголосила,
що ОСОБА_2 за час спільного проживання
постійно вчиняв сварки, скандали,
зловживає алкогольними напоями,
ображає нецензурними словами її та
законного власника квартири - її батька
- ОСОБА_3, крім того відповідач не
оплачує комунальні послуги за
користування будинком. Оскільки на її
прохання добровільно виселитись із
квартири ОСОБА_2 жодним чином не
реагував, продовжуючи створювати
умови, що унеможливлюють проживати з
ним, змушена звертатись до суду з даним
позовом.

Третя особа, яка заявляє самостійні
вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_3,
заперечуючи позовні вимоги ОСОБА_2,
подав позовну заяву, в якій просить
усунути перешкоди зі сторони ОСОБА_2 у
здійсненні ОСОБА_3 права користування
та розпоряджання будинком АДРЕСА_1,
виселити ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1,
зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку
місця проживання та судові витрати
покласти на відповідача. На
ствердження позовних вимог ОСОБА_3
покликається на те, що ОСОБА_2 проживає
у спірному будинку АДРЕСА_1 як колишній
зять, оскільки до моменту розірвання
шлюбу 10 жовтня 2009 року він був
чоловіком його доньки - ОСОБА_1, однак за
час

проживання у будинку відповідач
постійно вчиняв сварки, скандали,
зловживає алкогольними напоями,
ображає нецензурними словами ОСОБА_1,
крім того відповідач не оплачує
комунальні послуги за користування
будинком. З огляду на те, що такі
неправомірні дії ОСОБА_2 порушують його
право власності, просить виселити
ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1.

Ухвалами Залізничного районного суду
м. Львова від 24 лютого 2014 року позовну
заяву ОСОБА_2 про розподіл спільного
сумісного майна, зустрічну позовну
заяву ОСОБА_1 в частині зобов'язання
Залізничного районного відділу ГУ ДМС
у Львівській області зняти ОСОБА_2 з
реєстраційного обліку за адресою:
АДРЕСА_1 та позов ОСОБА_3 в частині
зобов'язання ОСОБА_2 усунути перешкоди
у здійсненні ОСОБА_3 права користування
та розпоряджання будинком АДРЕСА_1 та
зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку
місця проживання - було залишено без
розгляду на підставі поданих
позивачами письмових заяв /заяви
знаходяться в матеріалах справи/.

В судовому засіданні 24.10.2013року ОСОБА_2
позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3
заперечив, покликавшись на
неправомірність таких, просить
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1
та позову третьої особи - ОСОБА_3,
оскільки доводи та вимоги позовів є
безпідставними та не відповідають
дійсності.

Третя особа, яка заявляє самостійні
вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_3 дав
пояснення аналогічні викладеним в
поданій ним позовній заяві, просив
задовольнити його позов, виселивши
ОСОБА_2 із будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги
ОСОБА_3, дала пояснення, аналогічні
викладеним в поданій нею позовній
заяві, на підставі цього просить
виселити ОСОБА_2 із будинку АДРЕСА_1.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, всебічно, повно,
об'єктивно дослідивши наявні у справі
докази в їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_3
слід задовольнити з наступних підстав.

З матеріалів справи, а саме договору
дарування від 30 грудня 1977 року
вбачається, що ОСОБА_3 прийняв в дар
жилий будинок з всіма господарськими
будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1 та
складається в цілому з трьох кімнат
жилою площею 45,10 кв.м. та однієї кухні.
Будинок розміщений на земельній
ділянці 364,50 кв.м. /а.с.42/.

Із реєстраційного посвідчення серії
КММ № 007244 вбачається, що будинок
АДРЕСА_1 на праві особистої власності
на підставі договору дарування від
30.12.1977 року за реєстром № 12836 /а.с.41/.

Судом встановлено, та підтверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_1 вбачається, що шлюб між ОСОБА_2
та ОСОБА_1 розірвано 10 жовтня 2009 року
/а.с.43/.

Із поданих позовних заяв вбачається,
про що ствердила ОСОБА_1 в суді, що за
час проживання в будинку відповідач
ОСОБА_2 постійно вчиняє сварки,
скандали, зловживає алкогольними
напоями, ображає нецензурними словами
ОСОБА_1 та малолітніх дітей, а також
неодноразово погрожував ОСОБА_1 та
дітям фізичною розправою, завдавав
ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, що
підтверджується актом
судово-медичного обстеження №104
/а.с.48-49/. Зазначені факти
підтверджуються постановами
Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у
Львівській області про відмову у
порушенні кримінальної справи від 15
квітня 2009 року та 18 січня 2010 року, а
також показаннями свідків.

Постановою Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС
України у Львівській області про
відмову у порушенні кримінальної
справи від 15.04.2009 ОСОБА_2 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
(вчинення насильства в сім'ї або
невиконання захисного припису).

Судом також встановлено, що ОСОБА_2
систематично порушував правила
співжиття, до нього двічі були вжиті
заходи попередження та громадського
впливу, які не дали позитивних
результатів.

Постановою Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС
України у Львівській області про
відмову у порушенні кримінальної
справи від 18.01.2010 ОСОБА_2 винесено
офіційне застереження про
недопустимість вчинення насильства в
сім'ї.

Крім того, наведені вище факти дій
ОСОБА_2 підтверджуються показаннями
свідків, які вони дали у судовому
засіданні, а саме свідків ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6

У відповідності до ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Зі змісту ст. 157 Житлового кодексу
України, членів сім'ї власника жилого
будинку (квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Як вбачається із роз'яснень, даних в п. 17
Постанови Пленуму Верховного суду
України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України», при вирішенні справ про
виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які
систематично порушують правила
співжиття і роблять неможливим для
інших проживання з ними в одній
квартирі або будинку, слід виходити з
того, що при триваючій антигромадській
поведінці виселення винного може
статися і при повторному порушенні,
якщо раніше вжиті заходи попередження
або громадського впливу не дали
позитивних результатів. Маються на
увазі, зокрема, заходи попередження, що
застосовуються судами, прокурорами,
органами внутрішніх справ,
адміністративними комісіями
виконкомів, а також заходи
громадського впливу, вжиті на зборах
жильців будинку чи членів ЖБК, трудових
колективів, товариськими судами й
іншими громадськими організаціями за
місцем роботи або проживання
відповідача (незалежно від прямих
вказівок з приводу можливого
виселення).

Дані обставини справи стверджуються
також іншими матеріалами справи, які не
викликають сумніву у їх об'єктивності.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Статтею 59 ЦПК України
передбачено, що суд не бере до уваги
докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 212 ЦК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Виходячи з вищевикладеного, та
враховуючи, що ОСОБА_2 систематично
порушував правила співжиття, що
роблять неможливим для інших
проживання з ним в одній квартирі, а
заходи запобігання і громадського
впливу виявились безрезультатними, суд
приходить до переконання, що ОСОБА_2
слід виселити з будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. У зв'язку з цим, суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідача ОСОБА_2 107,30 гривень судових
витрат, сплачених ОСОБА_1 /а.с.23/ та 107,30
гривень судових витрат, сплачених
ОСОБА_3 /а.с.36/.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209-215 ЦПК України,
ст.ст. 116, 157 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю
третьої особи - ОСОБА_3 - про виселення
із житлового приміщення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 107
/сто сім/ гривень 30 копійок судових
витрат.

Позов третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги щодо предмета спору -
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, за участю третьої
особи - ОСОБА_1 - про виселення з житла -
задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 107
/сто сім/ гривень 30 копійок судових
витрат.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя:
/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя:
Бориславський Ю. Л.