Номер провадження № 22-ц/785/1810/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючого
Гончаренко В.М.

суддів: Короткова В.Д.., Калараш A.A.

з участю секретаря
Грубіян Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до КП ЖКС «ГІорто-Франківський»,
Одеської міської ради, Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради, ГО «Товариство інвалідів
Жовтневого району», ОСОБА_4 про
заборону провадити дії, за
апеляційними скаргами Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради та ОСОБА_4 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 28 березня 2013 року, -

встановила:

04.12.2008 року позивач звернулася до суду з
вищезазначеним позовом до КП ЖКС
«Порто-Франківський», Одеської міської
ради, Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради, ГО
«Товариство інвалідів Жовтневого
району», ОСОБА_4, посилаючись на те, що
КП «ЖКС «Порто-Франківський», є
балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1.
Вона є власником квартири АДРЕСА_1
вказаного будинку. В місці загального
користування, а саме під'їзді, де
розташована її квартира, під сходовими
маршами розміщено пункт побутового
обслуговування громадян - ремонт
взуття. Орендує приміщення фізична
особа - підприємець ОСОБА_4

Відповідачі в порушення ДБН
використовують місце загального
користування - частину під'їзду під
сходовими маршами шляхом розміщення
пункту побутових послуг, що порушує її
права та законні інтереси. У зв'язку з
чим вона змушена звернутися до суду з
вказаним позовом та просить його
задовольнити.

Відповідачі позов не визнали.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 28 березня 2013 року позов
задоволено частково - забороненно
ОСОБА_4 розміщувати на сходових
клітинах будинку АДРЕСА_1 вбудоване
приміщення площею 10,3 кв.м. під
майстерню для ремонту взуття.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Департамент
комунальної власності Одеської
міської ради та ОСОБА_4, вважаючи, що
вищезазначене рішення суду
постановлене з порушенням
матеріального та процесуального права,
просить про його скасування та
постановления нового рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне її задовольнити частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим, законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом, обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Як вбачається зі свідоцтва про право
власності на нежитлове приміщення
першого поверху № 801 від 08.04.2009 р, видане
на підставі рішення виконавчого
комітету Одеської міської ради від
14.06.2007 року № 554, об'єкт розташований за
адресою: АДРЕСА_1, площею 10,3 кв.м
належить територіальній громаді м.
Одеси на праві власності /а.с.51, 52/.

Зазначене рішення ніким не оскаржене,
на час розгляду справи є чинним.

Департамент комунальної власності
Одеської міської ради відповідно до
статутних завдань від імені
територіальної громади м. Одеси
розпоряджався вказаним об'єктом,
надаючи його у оренду.

Відповідно до договору оренди № 57/3 від
04.05.2005 p., нежитлове приміщення передано
у оренду ГО «Товариство інвалідів
Жовтневого району», продовженого
додатковим погодженням до 23 липня 2014 p.,
відповідно до договору суборенди № 1
від 12.03.2009 p., вказане приміщення
передано ФОП ОСОБА_4, під розміщення
майстерні з ремонту взуття /а.с.42-50/.

Конституцією України, а саме ст. 41
проголошено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст. 316 ч. 1 ЦК України
передбачено, що правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Ст. 317 ЦК України передбачено, що
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. Частиною 1 ст.321 ЦК України
встановлено непорушність права
власності, яка полягає в тому, що ніхто
не може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Ст. 16 ЦК України передбачене право на
звернення до суду за захистом свого
права і встановлені способи захисту,
серед яких припинення дії, яка порушує
право. Суд може захистити цивільне
право або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Статтею 319 ч. 1 ЦК України визначено, що
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і порядку
встановлених законом.

Таким чином, з огляду на наведене
вбачається, що суд першої інстанції, в
порушення вищезазначених вимог
чинного законодавства України, обмежив
права територіальній громаді м. Одеси
як власника та Департаменту як
розпорядника майна територіальної
громади, вільно здавати об'єкт
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
площею 10,3 кв.м. в оренду.

Крім цього, заборона ОСОБА_4
розміщувати майстерню для ремонту
взуття, у свою чергу, порушує його права
як законного та добросовісного
користувача об'єкта оренди та
передбачене законодавством України
право на свободу підприємницької
діяльності.

За правилами ст.60 ч.1 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що суд
першої інстанції, у порушення ч. 4 ст. 10
ЦПК України, не сприяв всебічному та
повному з»ясуванню обставин справи, не
встановив обставини, що мають значення
для правильного вирішення справи, не
дав відповідної правової оцінки
наявним у матеріалах справи доказа та
не з»ясував, які правовідносини
виникли між сторонами.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ст. 309, ч.2
ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційні скарги Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради та ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 28 березня 2013 року скасувати в
частині заборони ОСОБА_4 розміщувати
на сходових клітинах будинку АДРЕСА_1
вбудоване приміщення площею 10,3 кв.м.
під майстерню для ремонту взуття та в
цій частині в позові відмовити.

В решті частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
шляхом подачі касаційної скарги до
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий
В.М.Гончаренко

Судді:
В.Д.Коротков

А.А.Калараш