Справа № 466/4285/13
Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/538/14
Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Крайник Н.П.

суддів - Мельничук О.Я., Курій Н.М.

секретаря - Данилик І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 28 жовтня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н
О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні
позову відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

Вважає зазначене рішення незаконним,
необ'єктивним, необґрунтованим та
ухваленим з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що суд невірно в
описовій частині рішення вказав про те,
що в обґрунтування позовних вимог
позивачка покликалася на те, що
відповідач ОСОБА_5 є сином її
колишнього чоловіка ОСОБА_6, оскільки у
позовній заяві та у своїх поясненнях
така вказувала, що відповідач є сином
її колишнього чоловіка ОСОБА_4, а її
теперішнім чоловіком є ОСОБА_7

Крім того судом не надано належної
оцінки зібраним у справі доказам,
зокрема актам ЛКП «Рясне» від 11.10.2012 р.,
10.10.2012 р. та 11.03.2013 р. про непроживання
відповідача у спірній квартирі,
показам свідків зі сторони позивача,
які підтвердили, що жодного разу не
бачили відповідача ні у спірній
квартирі, ні біля будинку, в якій така
розташована. Вважає, що оскільки
висновки суду не ґрунтуються на
об'єктивних даних, таке підлягає
скасуванню.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до положень ст.ст.71,72
Житлового Кодексу України, наймач або
члени його сім»ї, які були відсутні в
жилому приміщенні без поважних причин
понад шість місяців підряд, можуть бути
визнані судом такими, що втратили право
користування жилим приміщенням.

Судом встановлено, що квартири АДРЕСА_2
та АДРЕСА_3 були надані згідно ордера №
006949 від 05.08.1987 р. ОСОБА_8 на склад сім»ї
сім осіб: ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_11, ОСОБА_12 на які
було укладено один договір найму.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано
01.03.1989 р.

02.10.1993 р. ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_13, від
якого народився син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 - відповідач у справі
(а.с.12,21,22 справи Залізничного районного
суду м. Львова № 2-2712/03).

З дня народження (13.04.1994 р.) відповідач
ОСОБА_5 був зареєстрований за місцем
реєстрації його батька ОСОБА_4 в
квартирі АДРЕСА_2 - АДРЕСА_3.

На підставі рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 30.12.2008 р.
ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3
зареєстровані в квартирі АДРЕСА_2, яка
складається з двох кімнат, загальна
площа квартири становить 50,3 кв.м,
житлова - 29,1 кв.м.

Квартира належить місцевим радам.

На даний час в квартирі постійно
проживає лише ОСОБА_5, яка займає більшу
кімнату квартири. Менша кімната
квартири є зачиненою ОСОБА_4 (третя
особа). Відповідач навідується до
квартири разом з батьком, оскільки між
сторонами постійно виникають
конфлікти з приводу користування
квартирою.

Відмовляючи у задоволенні позову про
визнання відповідача таким, що втратив
право користування спірною квартирою,
районний суд виходив з того, що між
сторонами ще задовго до пред»явлення
позову склався порядок користування
квартирою, а саме : однією кімнатою
квартири користуються ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, іншою кімнатою - ОСОБА_5 та її
матір ОСОБА_2, а акти ЛКП «Рясне» від
11.10.2012 р., 10.10.2012 р. та 11.03.2013 р. складено
комісією ЛКП без з»ясування питання чи
знаходяться у зачиненій кімнаті
особисті речі відповідача та без
встановлення причин непроживання
відповідача в такій.

Крім того, районний суд критично оцінив
покази свідків - сусідів ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16 про факт відсутності
відповідача у спірній квартирі, та
виходив з того, що свідки ствердили, що
одна з кімнат квартири є зачиненою, що
може свідчити про наявність речей
відповідача у цій кімнаті, та в
матеріалах справи відсутні докази
того, що відповідач має інше житло у м.
Львові.

Однак, з таким висновком суду першої
інстанції не можна погодитися з
наступних мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи,
квартири АДРЕСА_2 - АДРЕСА_3 були надані
у 1987 р. на склад сім»ї сім осіб, зокрема
на ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, є сином
ОСОБА_4 (третя особа) від другого шлюбу.
Зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 -
АДРЕСА_3 з дня народження.

У спірній квартирі АДРЕСА_2
зареєстрований на підставі рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 30.12.2008 р.

Як вбачається з актів ЛКП «Рясне» від
11.10.2012 р., 10.10.2012 р. та 11.03.2013 р. відповідач
у спірній квартирі зареєстрований,
однак не проживає з дня народження.
Навчався у школі не за місцем
реєстрації, жодного разу не звертався
за місцем реєстрації до медичних
закладів за медичною допомогою, а з
часу досягнення повноліття - 13.04.2012 р. -
із заявами чи скаргами до
правоохоронних органів з приводу
чинення йому перешкод в користуванні
спірною квартирою, чи до суду з
позовами про усунення перешкод в
користуванні квартирою чи зміну
договору найму жилого приміщення.

В засіданні колегії суддів також
встановлено, що з дня народження
відповідач разом з матір»ю та батьком
ОСОБА_4 проживають сім»єю за адресою
АДРЕСА_4 за місцем реєстрації матері.

У спірну квартиру навідувався разом з
батьком лише періодично та не з метою
проживання у такій. Відсутність його
речей в квартирі та необізнаність з
розташуванням приміщень квартири та її
облаштуванням пояснив намірами не
породжувати конфлікти з позивачкою з
приводу користування квартирою.

Доказів того, що позивачка чинить
відповідачу перешкоди у користуванні
квартирою, в матеріалах справи немає.

З наведених мотивів, колегія суддів
приходить до висновку, що відповідач
без поважних причин не проживає за
місцем реєстрації.

Враховуючи, що сам факт реєстрації
відповідача в спірній квартирі не
свідчить про проживання його в такій,
проаналізувавши зібрані у справі
докази, колегія суддів вважає, що
позивачка належними та допустимими
доказами довела факт непроживання
відповідача у спірній квартирі понад
шість місяців підряд без поважних
причин.

Крім того, колегія суддів також вважає,
що наявність однієї закритої кімнати в
квартирі не свідчить про збереження за
вже повнолітнім на час подачі позову
відповідачем права на проживання в
такій, оскільки, як встановлено судом,
дана кімната була закрита батьком
відповідача, вимог до якого про
визнання його таким, що втратив право
користування квартирою позивачка не
пред»являла. Відповідач з часу
досягнення повноліття також не несе
витрати по утриманню квартири, що
свідчить, що він втратив інтерес до
такої.

З наведених мотивів, рішення суду
першої інстанції слід скасувати та
ухвалити у справі нове рішення, яким
позов задоволити. Визнати ОСОБА_3 таким,
що втратив право користування
квартирою АДРЕСА_2.

Керуючись ст.ст. 309,316,317,319 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 28 жовтня 2013 року
скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким
позов ОСОБА_2 задоволити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_2.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: