Провадження №6/761/1985/2014
У Х В А Л А

іменем України

11 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Вітріщаку Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за поданням державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Юхименко О. С. про
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва із поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України з вилученням паспортного
документу ОСОБА_2.

Подання обґрунтовував тим, що на
виконанні у відділі примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України знаходиться виконавче
провадження № 44419323, відкрите на
підставі наказу № 910/6943/14, виданого 08
липня 2014 року Господарським судом м.
Києва про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Запорожский коксохимремонт» на
користь Публічного акціонерного
товариства «Реал Банк» заборгованість
за кредитом - 37 062 000,00 грн., за процентами
- 988 588,62 грн., пеню за прострочення
строків оплати кредиту та процентів - 125
960,08 грн. Керівником ТОВ «Запорожский
коксохимремонт» є ОСОБА_2. Боржником не
вчинено жодних дій, спрямованих на
погашення боргу, а тому державний
виконавець звернувся до суду з
вказаним поданням.

Державний виконавець та у судове
засідання не з`явився, про час та місце
слухання справи повідомлений належним
чином.

Стягувач та боржник у судове засідання
не викликалися на підставі ч. 2 ст. 377-1
ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що вказане
подання не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Як вбачається з матеріалів справи, 08
липня 2014 року Господарським судом м.
Києва видано наказ по справі №910/6943/14
про стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорожский
коксохимремонт» на користь Публічного
акціонерного товариства «Реал Банк»
заборгованість за кредитом - 37 062 000,00
грн., за процентами - 988 588,62 грн., пеню за
прострочення строків оплати кредиту та
процентів - 125 960,08 грн.

18 серпня 2014 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП №44419323,
боржнику встановлено строк на
добровільне виконання, копію постанови
направлено сторонам виконавчого
провадження. Проте станом на день
звернення державного виконавця до суду
заборгованість боржником не погашена
та жодних дій зі сторони боржника для
її погашення не вчинюється.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, державний виконавець має
право звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Керівником ТОВ «Торговий дім
«Харківські Будматеріали» є ОСОБА_2.

На підставі викладеного державний
виконавець звернувся до суду з
вказаним поданням, однак, суд не може
погодитись з проханням державного
виконавця про тимчасове обмеження у
праві ОСОБА_2 за межі України з
вилученням паспортного документу з
наступних підстав.

Відповідно до 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, наявність умислу та обставини,
які є предметом посилання суб'єкта
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України, як на
підставу його вимог, підлягають
доведенню.

Звертаючись до суду з поданням,
державний виконавець зазначив, що
боржник ухиляється від покладеного на
нього обов'язку виконання рішення суду,
проте жодного доказу на підтвердження
цього не надав.

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від виконання. У зв'язку з викладеним,
суду належить з`ясувати, чи дійсно
особа свідомо не виконувала належні до
виконання зобов'язання.

На момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду, повинен вже відбутися і
бути об'єктивно наявним та вбачатись з
матеріалів виконавчого провадження.

Саме невиконання боржником самостійно
зобов'язань протягом строку, що
визначений в постанові про відкриття
виконавчого провадження, про що вказує
державний виконавець в поданні, не може
свідчити про ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
обов'язків, адже таке невиконання може
бути зумовлене об'єктивними причинами,
наприклад, внаслідок відсутності
майна, роботи, незадовільного
фінансового стану, важкої хвороби тощо.

Крім того, 24 жовтня 2014 року державним
виконавцем на адресу банківських
установ: АТ КБ «ТК Кредит», ПАТ «БГ
Банк», ПАТ КБ «Приватбанк», АБ
«Південний», Філія «Центральне РУ» АТ
«Банк «Фінанси та Кредит» було
направлено платіжні вимоги щодо
списання коштів з рахунків боржника.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що погашення заборгованості може бути
здійснено шляхом звернення стягнення
на вказані грошові кошти

Варто також зазначити, що державний
виконавець у судове засідання не
з`явився, матеріали подання не
підтвердив та не надав у судовому
засіданні доказів на необхідність
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України, хоча у відповідності до ч.
1 ст. 377-1 ЦПК України подання про
обмеження у праві виїзду за межі
України розглядається за участі
державного виконавця.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

За викладених обставин суд вважає, що
подання державного виконавця щодо
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_2 не підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 60, 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Юхименко О. С. про
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги на
ухвалу суду першої інстанції протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали. У
разі, якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: