Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/3769/14 Головуючий у 1-й
Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.

суддів Краснокутської
О.М.

Воробйової І.А.

при секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу з
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 16 червня 2014 року у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«ОПТ Банк», терті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_6, про визнання кредитного
договору недійсним, -

ВСТАНОВИЛА :

У вересні 2012 року ПАТ «ОТП Банк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач
зазначав, що 01 серпня 2007 року між ЗАТ
«ОТП Банк», правонаступником якого є АТ
«ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_4 був
укладений кредитний договір
№СМ-SМЕ200/153/2007 із додатковими угодами
до нього. Згідно із кредитними заявками
від 01.08.2007 року, 20.08.2007 року, 27.09.2007 року,
24.12.2007 року банк здійснив видачу
кредитних коштів відповідачу ОСОБА_4 на
загальну суму 140 000 доларів США шляхом
їх безготівкового переказу на поточний
рахунок позичальника. 26.10.2009 року
банком видано позичальнику 7 075,60
доларів США. Датою остаточного
повернення Кредиту є 30 липня 2014 року.
Протягом дії Кредитного договору,
умови договору щодо порядку та розміру
сплати відсотків періодично
змінювались шляхом підписання
додаткових договорів №1, №4, №5, №6. №7,
№9.

В якості забезпечення кредитного
договору між банком та відповідачами
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 укладені
Договори поруки від 01.08.2007 року з
додатковими угодами до них.

Посилаючись на те,що всупереч умовам
Кредитного договору зобов'язання щодо
повернення кредиту та сплати процентів
за користування кредитними коштами
позичальником не виконуються, і
станом на 03.08.2012 року заборгованість
ОСОБА_4 за Кредитним договором з
урахуванням відсотків та пені складає 1
192 457,04 грн., позивач просив суд
стягнути солідарно з ОСОБА_4 і
поручителів на користь банку
заборгованість в зазначеному розмірі,
судові витрати покласти на
відповідачів.

У квітні 2014 року ОСОБА_4 подав до
суду зустрічну позовну заяву до ПАТ
«ОТП Банк» терті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_6, про визнання кредитного
договору недійсним, в якій зазначав, що
станом на дату укладення спірного
кредитного договору про отримання
кредиту в іноземній валюті у ЗАТ «ОТП
Банк» була відсутня банківська
ліцензія на здійснення валютних
операцій. Також банком при укладанні
договору порушено вимоги Закону
України «Про національний банк
України», Декрет Кабінету Міністрів
«Про систему валютного регулювання і
валютного контролю», ЗУ «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності», ЗУ «Про
банки та банківську діяльність».

Посилаючись на зазначені
обставини ,просив суд визнати
недійсним кредитний договір
№СМ-SМЕ200/153/2007 від 01 серпня 2007 року
укладений між ним та АТ «ОТП Банк».

Заочним рішенням Заводського
районного суду м. Запоріжжя від 16
червня 2014 року позов банку
задоволено.Стягнуто в солідарному
порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6
на користь Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» в особі
Регіонального відділення АТ «ОТП Банк»
в м. Запоріжжя заборгованість за
кредитним договором у розмірі 1 192 457
грн. 04 коп. та витрати на судовий збір в
сумі 3 326 грн. 30 коп.В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк», треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_6, про визнання кредитного
договору недійсним - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити зустрічну
позовну заяву , в задоволені позову
банку відмовити в повному обсязі.

У засідання судової колегії
відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_3,
ОСОБА_6 не з»явились, повістки отримали
10.09.2014р.,про що свідчать поштові
повідомлення про вручення.Причини
неявки не повідомили.Судова колегія
вважає за можливе розглянути справу у
їх відсутності.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю - доповідача,
пояснення представника позивача ,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню за таких підстав.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно до вимог ст.. 213 ЦПК України
Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення,яким суд,виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення,ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин ,на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і
заперечень,підтверджених тими
доказами,які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно до вимог ст.. 214ч.1 ЦПК під
час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема, питання про те, які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин;чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються.

Постановлене судом першої
інстанції рішення не у повному обсязі
відповідає вимогам закону.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чиномвідповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв

ділового обороту або інших вимог, шо
звичайно ставляться.

Судом першої інстанції
встановлено і з матеріалів справи
вбачається те,що 01 серпня 2007 року між
ЗАТ «ОТП Банк» , правонаступником якого
є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_4 укладено
Кредитний договір №СМ-5МЕ200/153/2007, до
якого згодом були укладені відповідні
Додаткові договори.

Згідно із кредитними заявками від
01.08.2007 року, 20.08.2007 року, 27.09.2007 року,
24.12.2007 року позивач здійснив видачу
кредитних коштів ОСОБА_4 на загальну
суму 140 000 доларів США шляхом їх
безготівкового переказу на поточний
рахунок позичальника, що
підтверджується валютними
меморіальними ордерами №1 від ] 1.08.2007
року; №2 від 02.08.2007 року: №3 від 20.08.2007
року; №4 від 27.09.2007 року; №5 від 17.1 0.2007
року. №6 від 22.10.2007 року. № 7 від 24.12.2007
року, № 8 від 21.01.2008 року (т.1, а.с.37-40).

26.10.2009 року банком видано позичальнику
7075.60 доларів США, що підтверджується
валютним меморіальним ордером №9 від
26.10.2009 року (т. І, а.с.4 1).

Відповідно до п. 1.1 частини №2
кредитного договору, банк надає
позичальник)' кредит в розмірі та
валюті, що визначений в Частині № 1
цього Договору (1 56 000.00 доларів США. в
редакції Додаткової угоди від 24.12.2007
року), а позичальник приймає,
зобов'язується належним чином
використати та повернути Банку суму
отриманого Кредиту, а також оплатити
відповідну плату за користування
Кредитом та виконати інші зобов'язання,
як вони визначені у цьому Договорі.

Згідно з п. З частини №1 Кредитного
договору, проценти за користування
кредитом розраховуються банком на
основі плаваючої процентної ставки, що
становить 5.0% та РЮК (процентна ставка
по строкових депозитах фізичних осіб у
валюті, тотожній валюті кредит, що
розміщені в банк) на строк в 366 днів).

Відповідно до п. 1.5.1 частини №2
Кредитного договору, погашення
відповідної частини кредиту
здійснюється позичальником щомісяця у
розмірі та строки, визначені у графіку
повернення кредит)- та сплати процентів
(додаток № 1 до цього договору), шляхом
внесення готівки в касу банку або
безготівковим перерахуванням на
поточний рахунок.

Згідно до п.2 частини №1 Кредитного
договору, датою остаточного повернення
кредиту є 30 липня 2014 року.

Протягом дії кредитного договору,
умови договору щодо порядку та розміру
сплати відсотків періодично
змінювались шляхом підписання
додаткових договорів.

З матеріалів справи також вбачається
те,що в забезпечення виконання
зобов»язань ОСОБА_4за кредитним
договором 01.08.2007 року між ЗАТ „ОТП
Банк" та ОСОБА_5 укладено Договір поруки
№ЗК-ЗМЕ200 153/2007 '1. з додатковими угодами
до нього від 24.12.2007 року, 26.02.2010 року,
26.08.2010 року, згідно з яким вона
зобов'язалася відповідати перед банком
за повне та своєчасно виконання
позичальником боргових зобов'язань за
кредитним договором у повному обсязі
таких зобов'язань. На адресу ОСОБА_5
банком було направлено досудову вимогу
№200-12-4-3/1078 від 08.08.2012 року про
дострокове погашення кредитної
заборгованості, яка була залишена нею
без задоволення (т. 1. а.с.58).

В якості забезпечення виконання
кредитних зобов»язань ОСОБА_4 01.08.2007
року між ЗАТ ..ОТП Банк" та ОСОБА_3. З
укладено Договір поруки №
8К.-8МЕ200/153/2007/2, з додатковими угодами до
нього від 26.02.2010 року. 26.08.2010 року, згідно
з яким вона зобов'язалася відповідати
перед банком за повиє та своєчасно
виконання позичальником боргових
зобов'язань за кредитним договором у
повному обсязі таких зобов'язань. На
адресу ОСОБА_3. було направлено
досудову вимогу №200-12-4-3/1079 від 08.08.20 12
року про дострокове погашення
кредитної заборгованості, яка була
залишена нею без задоволення (т. 1. а.с.59).

В якості забезпечення наданого кредиту
24.12.2007 року між ЗАТ „ОТП Банк" та ОСОБА_6
укладено Договір поруки №
8К-8МЕ200/153/2007/3, з додатковими угодами до
нього від 24.12.2007 року. 26.02.2010 року, 26.08.2010
року, згідно з яким він зобов'язався
відповідати перед банком за повне та
своєчасно виконання позичальником
боргових зобов'язань за кредитним
договором у повному обсязі таких
зобов'язань. На адресу ОСОБА_6 було
направлено досудову вимогу № 200-12-4-3/1080
від 08.08.2012 року про дострокове
погашення кредитної заборгованості,
яка була залишена ним без задоволення
(т. 1. а.с.60).

Відповідно до п.1.2 вказаних Договорів
поруки, поручитель та боржник
відповідають як солідарні боржники, і
банк може звернутися з вимогою про
виконання боргових зобов'язань як до
боржника, так і до поручителя, чи до
обох одночасно.

Всупереч умовам кредитного договору
зобов'язання позичальника щодо
повернення кредиту та сплати
процентів за користування кредитними
коштами не виконуються , порушується
порядок та строки сплати боргу.

Станом на 03.08.2012 року заборгованість
ОСОБА_4 за кредитним договором складає:

• 133 088,62 доларів США - сума
заборгованості за тілом кредит)', що за
офіційним курсом МБУ станом на 03.08.2012
року становить І 063 777,34 грн.;

8 185.38 доларів США - сума заборгованості
за нарахованими відсотками за період з
26.01.2012 року по 25.03.2012 року, то за
офіційним курсом НБУ станом на 03.08.2012
року становить 65 425,74 грн.;

63 253,96 грн. - нарахована пеня за
неналежне виконання боргових
зобов'язань відповідно до п. 4.1.1 частини
№ 2 Кредитного договору.

У зв'язку із невиконанням
позичальником умов кредитного
договору щодо повернення суми кредиту
та сплати відсотків, на підставі п. 1.9
частини № 2 Кредитного договору, банком
на адресу позичальника направлено
Досудову вимогу №200-12-4-3/743 від 05.04.2012
року про погашення заборгованості за
Кредитним договором в строк не пізніше
30 календарних днів з дати відправлення
банком відповідної вимоги (т. 1, а.с.57).

Заборгованість відповідачами не
погашена, сума кредиту та відсотків не
сплачена.

Всього заборгованість ОСОБА_4 за
тілом кредиту, відсотками та пенею за
офіційним курсом НБУ станом на 03.08.2012
року складає 1 192 457,04 грн.,що
підтверджується розрахунком(т. 1. а.с.7
1).,який відповідачами не спростований в
суді 1-ї інстанції і при розгляді
справи за апеляційною скаргою.

Згідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України
якщо договором встановлений обов»язок
позичальника повернути позику
частинами( з розстроченням),то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики ,що залишилась,та сплати
процентів,належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Суд дійшов правильних висновків про
те,що з відповідача належить стягнути
на користь банку суму заборгованості.
При цьому судом правильно не взято до
уваги заперечення відповідача і
висунуті його вимоги про визнання
кредитного договору недійсним через
відсутність індивідуальної ліцензії
на валютні операції,виходячи із
наступного.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про
банки і банківську діяльність», кошти -
це гроші у національній або іноземній
валюті чи їх еквівалент.

За положеннями ст. 99 Конституції
України, грошовою одиницею України є
гривня. При цьому Основний закон не
встановлює обмежень щодо можливості
використання в Україні грошових
одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України,
іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Основним законодавчим актом, який
регулює правовідносини у сфері
валютного регулювання та валютного
контролю, є Декрет Кабінету Міністрів
України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю» .

Відповідно до ст. 5 цього Декрету
операції з валютними цінностями
здійснюються па підставі генеральних
та індивідуальних ліцензій НБУ.
Операції з валютними цінностями банки
мають право здійснювати на підставі
письмового дозволу (генеральна
ліцензія) на здійснення операцій з
валютними цінностями відповідно до п. 2
ст. 5 Декрету.

Статті 47 та 49 Закону України «Про
банки і банківську діяльність»
визначають операції банків із
розміщення залучених коштів від свого
імені, на власних умовах та на власний
ризик як кредитні операції незалежно
від виду валюти, яка використовується.
Указані операції здійснюються на
підставі банківської ліцензії.

Порядок надання дозволу НБУ на
банківські операції та генеральних
ліцензій встановлюється також
Положенням про порядок видачі банкам
банківських ліцензій, письмових
дозволів та ліцензій на виконання
окремих операцій, затвердженим
постановою Правління НБУ від 17 липня 2001
року № 275, у п. 5. З якого зазначено, що
письмовий дозвіл на здійснення
операцій з валютними цінностями, що
перераховані в цьому Положенні, є
генеральною ліцензією на здійснення
валютних операцій згідно з Декретом
КМУ.

Достатньою правовою підставою для
здійснення банками кредитування в
іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5
Декрету КМУ є наявність у банку
генеральної ліцензії на здійснення
валютних операцій, отриманої в
установленому порядку, тобто
отримання письмового дозволу НБУ на
операції, пов'язані з іноземною
валютою.

Таким чином надання кредитів у
валюті за наявності в банку
відповідної генеральної ліцензії
(дозволу НБУ на здійснення кредитних
операцій у валюті) не суперечить
вимогам чинного законодавства України.

Згідно до вимог ст.554 ЦК України у
разі порушення боржником
зобов»язання,забезпеченого
порукою,боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники,якщо договором
поруки не встановлено
додаткову(субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі,що і
боржник,включаючи сплату основного
боргу,процентів,неустойки,відшкодуван
ня збитків,якщо інше не встановлено
договором поруки.

Особи,які спільно дали
поруку,відповідають перед кредитором
солідарно,якщо інше не встановлено
договором поруки.

Оскільки боржник ОСОБА_4, не
виконує свої зобов»язання за кредитним
договором, має заборгованість,а
відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_3., ОСОБА_6 є
поручителями за укладеним з ним
кредитним договором,то вони за законом
несуть спільно із боржником
відповідальність за невиконання ним
зобов»язань, проте, оскільки договору
про спільну поруку вони не укладали,то
відповідальність кожного з них за
законом і за умовами укладених
договорів поруки наступає окрема
кожного із боржником.

Суд першої інстанції,правильно
встановивши обставини справи і
визначивши правовідносини між
сторонами, разом із тим не взяв до уваги
характер правовідносин між
поручителями , вимоги ч.3 ст.554 ЦК
України і те,що відповідачі ОСОБА_5,
ОСОБА_3., ОСОБА_6 не давали спільної
поруки , а уклали кожний окремо
договір,помилково стягнув з них
солідарно суму боргу,у зв»язку із чим
рішення суду в цій частині підлягає
зміні.

В іншій частині рішення суду
відповідає вимогам матеріального і
процесуального закону, судом повно і
всебічно з»ясовані обставини справи,що
мають для неї значення, висновки
відповідають цим обставинам і набутим
доказам, постановлено законне і
обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги про те,що
судом надана неналежна оцінка доказам
у справі,зокрема тому,що вимога банку в
суді відрізняється із розміром
вимоги,отриманої у досудовому порядку,
є неспроможними,оскільки наслідком
тривалого невиконання зобов»язання є
збільшення розміру суми боргу, на
стягнення якого у судовому порядку має
право позивач незалежно від його
досудового звернення до боржника.

Доводи апеляційної скарги про
недоліки позовної заяви банку,
недоведеність правомірності надання
кредиту в іноземній валюті та інші є
несуттєвими і спростовуються
матеріалами справи і наведеними
вимогами закону.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Заочне рішення Заводського
районного суду м. Запоріжжя від 16
червня 2014 року у цій справі змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 ідентифікаційний
номерНОМЕР_1накористь Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» в
особі Регіонального відділення АТ «ОТП
Банк» в м.Запоріжжя (69063, м. Запоріжжя,
пр. Леніна, 66. р/р 0200 в АТ «ОТП
Банк». МФО 300528, )
заборгованість за кредитним договором
у розмірі І 192 457 (один мільйон сто
дев'яносто дві тисячі чотириста
п'ятдесят сім гривень 04 коп.) та витрати
на судовий збір в сумі 3326.30 грн.

солідарно з кожним окремо : ОСОБА_3 ,
ОСОБА_5, ОСОБА_6.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: