Справа № 2-9905/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.14 року
м. Харків

Дзержинський районний суд м.
Харкова у складі:

Головуючого: судді Омельченко К.О.

При секретарі: Забіякі Ю.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовною заявою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Топольок-29» до ОСОБА_1 про стягнення
грошових коштів за товарно-матеріальні
цінності, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Топольок-29»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення коштів, у якій зазначає,
що 02 вересня 2009 року та 23 вересня 2009
року відповідач звернувся до позивача
з проханням надати йому позику у формі
товарно-матеріальних цінностей ( а саме
сала заводського та шкіри свинячої).
Структурними підрозділами ТОВ
«Топольок-29», в якості позики, були
видані відповідачу наступні
товарно-матеріальні цінності.

На магазині ТОВ «Топольок-29» за
адресою: м. Харків, вул.. Ахсарова, 21
відповідач отримав сало заводське на
суму 3528,00 грн.

На магазині ТОВ «Топольок-29» за
адресою: м. Харків, вул.. Полтавський
шлях, 123 відповідач отримав сало
заводське на суму 5686,95 грн.

На магазині ТОВ «Топольок-29» за
адресою: м. Харків, Стадіонний проїзд, 13
відповідач отримав шкіру свинячу на
суму 2360,01 грн.

Всього ОСОБА_1 у ТОВ «Топольок-29» було
отримано товарно-матеріальних
цінностей на суму 11574,96 грн.

Вказані товарно-матеріальні цінності
або грошові кошти за них відповідач,
згідно пояснювальних записок,
зобов'язався повернути до 29 листопада
2009 року, чого зроблено не було.

До теперішнього часу відповідач не
виконав свої зобов'язання перед
позивачами. У зв'язку з чим, представник
позивача просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
просила їх задовольнити, надала
пояснення відповідно до викладених у
позові.

Відповідач та його представник
позовні вимоги не визнали, надали
пояснення про те, що пояснювальні
записки про отримання
товарно-матеріальних цінностей хоч і
складалися, але фактично мали
безтоварний характер, оскільки були
написані як гарантія того, що
відповідача ОСОБА_1 офіційно візьмуть
на роботу у ТОВ «Топольок-29» на посаду
матеріально-відповідальної особи.
Вважали не доведеним сам факт взагалі
існування на балансі позивача сала
заводського та шкіри свинячої. Також
зазначили, що відпуск товару при його
наявності повинен був бути здійснений
по накладних, а не відповідно до
пояснювальних записок. Просили у
задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши сторони, свідків,
дослідивши матеріали справи та
представлені докази, приходить до
висновку про те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка директор ТОВ
«Топольок-29» ОСОБА_2 надав суду
пояснення про те, що з відповідачем
знайомий з 2005-2006 років. Відповідач
разом із своїм напарником знімав у
нього за договором суборенди
приміщення м'ясного відділу. Після
спливу близько трьох років, ОСОБА_1
розірвав договір суборенди. Після чого
ОСОБА_2 вирішив сам зайнятися
реалізацією м'ясних продуктів. До
ОСОБА_1 він неодноразово звертався щодо
закупівлі м'яса. При цьому для вказаних
цілей неодноразово давав йому кошти
навіть не вимагаючи за це розписок. У 2009
році відповідач сказав йому, що у нього
є знайомі в ковбасних цехах, куди можна
реалізувати обрізки сала з оплатою за
продукцію протягом 2-3 тижнів. Всі
обрізки сала надавались йому під
підписи на накладних. У серпні-вересні
2009 року відповідач в черговий раз
забрав товар, але гроші не привіз.
Свідок зателефонував йому, ОСОБА_1
приїхав і запропонував написати
відповідні розписки. ОСОБА_2
запропонував ОСОБА_1 визначити строк
повернення грошей або продукції той,
який буде для нього особисто зручним.
Але і в строк, визначений ним самим у
розписках, він нічого не повернув до
цього часу. Потім змінив номер телефону
і на зв'язок більше не виходив. Також
свідок зазначив, що всі розписки
відповідач писав сам у тій формі, яка
була для нього зручною. Він нічого йому
не диктував і не примушував щось
писати. Пояснив, що якби диктував
розписки, вони, з оглядом на його досвід
роботи у бізнесі, були б іншої форми.
Також надав пояснення про те, що
накладні на товар він тривалий час не
зберігає.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3
пояснив суду, що на той час працював
начальником служби охорони ТОВ
«Топольок-29». Відповідача ОСОБА_1 знає.
Десь з 2005 року він привозив та вивозив з
підприємства м'ясну продукцію на ТОВ
«Топольок-29». Всі розписки
відповідачем писались у його
присутності. Під час написання
розписок відповідачем попередньо всі
суми були звірені з бухгалтером ТОВ
«Топольок-29». До написання розписок
відповідач звірився із зазначеними
сумами і тільки після цього написав
пояснювальні записки.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Згідно розписки від 09.11.2009 року
відповідач зобов'язався в строк до
29.11.2009 року повернути позивачу кошти у
розмірі 5686,95 грн., згідно розписки від
09.11.2009 року відповідач зобов'язався в
строк до 29.11.2009 року повернути позивачу
кошти у розмірі 3528,00 грн., згідно
розписки від 09.11.2009 року відповідач
зобов'язався в строк до 29.11.2009 року
повернути позивачу кошти у розмірі 2360,01
грн., однак до теперішнього часу умови
угоди не виконані.

Відповідно до ст.. 1046 ЦК
України, за договором позики одна
сторона ( позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позичальникові таку ж суму грошових
коштів ( суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розсипка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України
передбачено, що позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
установлюються договором.

Пунктом 5 розділу VIII прикінцевих
положень Закону України «Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг» (далі - Закон)
передбачено, що до приведення
законодавства у відповідність до цього
Закону закони України й інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону, якщо інше не
передбачено цим Законом.

Відповідно до положень зазначено
Закону надання коштів ( грошових) у
позику є фінансовою полугою ( п. 6 ст. 4
Закону); фінансова послуга надається з
метою отримання прибутку, різновидом
якого є проценти ( п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону).
Фінансови послуги надаються
фінансовими установами, а також
фізичними особами - суб'єктами
підприємницької діяльності , якщо це
прямо передбачено законом.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням установленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підтвердження доводів
позовної заяви представником позивача
було надано суду пояснювальні записки,
написані відповідачем. Факт написання
та підписання цих розписок
відповідачем в судовому засіданні не
заперечувався.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

На підставі вище перелічених
доказів суд приходить до висновку про
те, що безтоварність пояснювальних
записок відповідачем не доведена.
Відсутність бухгалтерських документів
на зазначені у пояснювальних записках
товарно-матеріальні цінності також не
свідчить про те, що зазначений товар
взагалі був відсутній на ТОВ
«Топольок-29», а може свідчити лише про
порушення ведення бухгалтерського
обліку та Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, судові
витрати суд стягує з відповідача на
користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Топольок-29» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Топольок-29» грошові
кошти в сумі 14313 (чотирнадцять тисяч
триста тринадцять) грн. 43 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Топольок-29»
понесені та документально
підтверджені судові витрати: 143 грн. 20
коп. державного мита та 120 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через районний суд протягом 10-ти днів з
дня проголошення.

Суддя: