У Х В А Л А

13 серпня 2014 року м. Чернігів
суддя апеляційного суду Чернігівської області Позігун М.І., розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 25 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про виділення частки домоволодіння в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою,-

встановив :

Не погоджуючись з рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 25 липня 2014 року, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою.

Новозаводським районним судом м.Чернігова справу було направлено до апеляційного суду Чернігівської області.

Проте дана справа підлягає поверненню до суду першої інстанції з таких підстав.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_2 просив поділити в натурі 12/20 частин житлового будинку та надвірні споруди, що розташовані по АДРЕСА_1, які належать йому та ОСОБА_4, а також встановити порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою. При цьому позивачем визначено ціну позову 43 289 грн. - вартість спадкового майна, на яке видано свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.8). Саме з урахуванням вказаної ціни позову позивачем і було сплачено судовий збір в сумі 432,89 грн. (а.с.1).

В ході розгляду справи згідно ухвали суду судовим експертом було проведено судову будівельно-технічну експертизу. Експертизою було визначено дійсну (реальну) вартість спірного житлового будинку в розмірі 922 369 грн., в тому числі вартість 3/20 його частин - 138 355 грн. та 9/20 частин - 415 066 грн.

Оскаржуваним рішенням суду між позивачем та відповідачем було поділено в натурі 3/5 частин житлового будинку з надвірними будівлями, а також земельну ділянку. При цьому суд першої інстанції в основу рішення поклав висновок судової будівельно-технічної експертизи.

З викладеного вбачається, що заявлена позивачем при зверненні до суду ціна позову є меншою, ніж визначено судом при вирішенні справи.

Відповідно до ч.2 ст.80 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Згідно п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції не вирішив питання про стягнення недоплаченого судового збору, що є перешкодою для визначення розміру судового збору апеляційним судом.

Частиною 7 ст.297 ЦПК України передбачено, що при надходженні неналежно оформленої справи, зокрема, без вирішення питання про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, суддя-доповідач повертає справу до суду першої інстанції, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

Крім того, згідно роз'яснень, викладених в абз.2 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", суддя-доповідач своєю ухвалою може повернути справу до суду першої інстанції для усунення таких недоліків: зокрема, не вирішено питання про ухвалення додаткового рішення.

В зв'язку з викладеним, дана справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ч.7 ст.297 ЦПК України,

ухвалив :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про виділення частки домоволодіння в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою повернути до Новозаводського районного суду м.Чернігова та надати строк до 05 вересня 2014 року для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.

СуддяМ. І. Позігун