Справа № 214/1904/14-ц
У Х В А Л А

про відмову у забезпечення позову

12 березня 2014 року суддя Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

03 березня 2014 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу надійшла позовна заява ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

12 березня 2014 року в рамках даної цивільної справи надійшла заява ОСОБА_2 з обмежеою відповідальністю "Кредитні ініціативи" про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Корнійчука, 17/4, що належить відповідачеві на праві власності. В обгрунтування заяви зазначено, що відповідач уклав кредитний договір з ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", відповідно до якого позичальникові надано у кредит суму 50 000 доларів США. 17 грудня 2012 року між ТОВ "Кредитні ініціативи" та ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" був укладений договір відступлення права вимоги. Відповідач не виконує умови кредитного договору та станом на 10 січня 2014 року має прострочену заборгованість по тілу кредиту у розмірі 36 903,76 доларів США, заборгованість за відсоткамии у розмірі 15 564,75 доларів США.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивач не надав суду відомостей про факт належності відповідачеві нерухомого майна, на яке просить суд з метою забезпечення позову накласти арешт, не надав підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у зв'язку з чим не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову.

Згідно з абзацом 3 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову за змістом ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Одночасно суд роз'яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 151 - 153, 209 - 210 ЦПК України, суддя -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Г. Ковтун