АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/813/13 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції
- Слюсар Л.П. Доповідач - Дерев'янко
О.Г. Категорія 44
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року колегія суддів судової
палати по цивільним справам
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі :

головуючого - Дерев'янка О.Г.

суддів - Черненкової Л.А.,
Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

по апеляційній скарзі ОСОБА_2 в своїх
інтересах та інтересах неповнолітніх
дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4

на заочне рішення Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська від
07 листопада 2013 року

за позовом ОСОБА_2 в своїх інтересах та
інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод
в користуванні та зняття з реєстрації
місця проживання, -

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2013 року ОСОБА_2
звернулась до відповідача з позовом
про усунення перешкод в користуванні
та зняття з реєстрації місця
проживання, та згідно уточнених
позовних вимог зазначила, що їм на
праві спільної сумісної власності
належить квартира АДРЕСА_1. Шлюб між
ними розірвано, шлюбні відносини
припинено у вересні 2009 року. Відповідач
проживає окремо, проте з реєстрації не
знімається, тому позивачка на підставі
ст.ст. 71,72 ЖК України, ст.. 405 ЦК України
просила задовольнити вимоги, визнати
відповідача таким, що втратив право
користування житловим приміщенням,
усунути перешкоди їй та її дітям в
користуванні квартирою, шляхом зняття
відповідача з реєстраційного обліку,
покласти на відповідача судові
витрати.

Рішенням Ленінського районного
суду м.Дніпропетровська від 07
листопада 2013 року позивачці в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на
те, що рішення постановлено з
порушенням норм матеріального права,
тому просить рішення суду скасувати,
постановити нове рішення, яким позов
задовольнити.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, та
підтверджується матеріалами справи, що
на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 16.04.2007 року,
квартира АДРЕСА_1 на праві спільної
часткової власності належить кожному
по 1 4 частині, відповідачу ОСОБА_5,
позивачці ОСОБА_2, та їх дітям : ОСОБА_3,
ОСОБА_4. (а.с.5,6)

Відповідно до наявних в матеріалах
справи документів сторони перебували у
шлюбі з 14.09.1996 року. Рішенням цього ж
суду від 25.06.2012 року шлюб між подружжям
розірвано. (а.с.7,8-9)

Відповідно до довідки КЖЕП № 34 від
28.05.2013 року відповідач ОСОБА_5
зареєстрований у квартирі з 06.10.1998 року.
(а.с.11)

Згідно до вимог ст.. 317 ЦК України
власникові належить право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Частиною першої ст.. 319 ЦК України
передбачено, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Частиною
третьою цієї статті передбачено, що
усім власникам, забезпечуються рівні
умови здійснення своїх прав.

Відповідно до вимог частини 2 статті 405
ЦК України, на яку посилається
позивачка у позові, член сім'ї власника
житла втрачає право на користування
цим житлом у разі відсутності члена
сім'ї без поважних причин понад один
рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Відмовляючи в задоволенні позову про
визнання відповідача таким, що втратив
право користування належним йому
житловим приміщенням, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив із
того, що відповідач є співвласником
житла, не позбавлений права власності
на належну йому 1 4 частини квартири,
тому зазначена правова норма не є
підставою для задоволення
пред'явленого позову.

Що стосується позовних вимог про
усунення перешкод шляхом знятися
відповідача з реєстрації, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що ці вимоги не ґрунтується на вимогах
Закону, а тому задоволеними бути не
можуть.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не можуть бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами
України, або підставою для їх
обмеження.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі остаточного
рішення суду (про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
користування житловим приміщенням).

Матеріали справи не містять данні про
наявність такого рішення суду, тому суд
першої інстанції обґрунтовано не
прийняв до уваги посилання позивачки
на норми Закону «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» та відмовив у
задоволенні цих вимог.

При таких обставинах, колегія суддів
вважає, що рішення суду, яким позивачці
відмовлено у задоволенні позову
відповідає вимогам закону, тому
підстави для його скасування чи зміни
відсутні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
зводяться до незгоди з висновками суду
по їх оцінці, не спростовують висновків
суду першої інстанції, тому є
необґрунтованими і не можуть служити
підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 209,218, 303, 307, 308,315
ЦПК України, колегія суддів , -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в своїх
інтересах та інтересах неповнолітніх
дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду м.Дніпропетровська від 07
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді :