Справа № 146/1568/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"25" листопада 2014 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря Лазник І.В.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Томашпіль справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, який мотивував тим, що 23 вересня 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № VIAWGK (далі договір).

Згідно договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 8336,57 доларів США на термін до 23 вересня 2018 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Позивач також зазначив, що згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Позивач зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

Однак, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № VIAWGK. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

Також позивач зіслався на ч. 2 ст. 1050 ЦК України, згідно якої наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 21 серпня 2014 року має заборгованість 8797,64 доларів США, яка складається з наступного: 7324,33 доларів США - заборгованість за кредитом; 536,63 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 165,22 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 334,36 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: 19,07 доларів США - штраф (фіксована частина); 418,03 доларів США - штраф (процентна складова).

Враховуючи вищевикладене Банк просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» вищезгадану заборгованість та судові витрати.

В судове засідання представник Банку не зявився, однак надіслав до суду заяву у якій просить справу розглянути у його відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим, який підлягає задоволенню з таких підстав.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом .

Судом встановлено, що відповідно до п. 1.1 кредитного договору № VIAWGK від 23 вересня 2008 року, Банк зобовязується надати позичальникові грошові кошти, шляхом видачі готівки через касу на строк з 23.09.2008 року по 23.09.2018 року у вигляді поновлюванної лінії у розмірі 8336,57 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту в момент надання кредиту (а.с.11-17).

Згідно п. 5.1. договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п. 1.4. договору на кожен день прострочки.

Відповідно до п. 1.4. договору, при порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні.

Як вбачається із п. 5.3. договору, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № VIAWGK від 23 вересня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 станом на 21 серпня 2014 року, заборгованість ОСОБА_1 становить 8797,63 доларів США, з яких 7324,33 доларів США - заборгованість за кредитом, 536,63 доларів США заборгованість за відсотками, 165,22 доларів США - заборгованість з комісії, 334,36 доларів США - заборгованість з пені, 19,06 доларів США - штраф (фіксована частина), 418,03 доларів США - штраф (відсоток від суми заборгованості (а.с.6-9).

Згідно офіційного курсу НБУ станом на 21 серпня 2014 року, 100 доларів США становило 1311,2790 грн. (а.с.10).

Окрім того, згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи.

Отже, враховуючи обставини справи та те, що позов відповідачем визнано, суд приходить до висновку про обгрунтовність позовних вимог позивача, а тому позов ПАТ КБ "Приватбанк" слід задовольнити повністю.

Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з 1153,37 грн. судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 526-527, 530, 599, 610, 625, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 8797,64 доларів США, що за курсом 13.11 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21 серпня 2014 року складає 115337,01 грн., з яких: 7324,33 доларів США - заборгованість за кредитом, 536,63 доларів США заборгованість за відсотками, 165,22 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 334,36 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 19,07 доларів США штраф (фіксована частина), 418,03 доларів США штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 1153,37 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_2