Справа № 128/6007/13-ц
УХВАЛА

17 квітня 2014 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Бондаренко О.І., при секретарі Городнюк К.В., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заочного рішення, -

ВСТАНОВИВ:

29.01.2014 року Вінницьким районним судом Вінницької області було винесено заочне рішення, яким було задоволено позов ОСОБА_2, зменшено розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.10.2006 року до досягнення старшим сином повноліття, відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06.11.2006 року; стягувати з ОСОБА_2 на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі 200 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 28.11.2013 року і до досягнення дітьми повноліття; припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей, відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06.11.2006 року.

Відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення та просила суд скасувати заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 29.01.2014 року, а справу призначити до розгляду в загальному порядку, посилаючись на те, що в судовому засіданні 29.01.2014 року вона не була присутня з поважних причин - в зв'язку із хворобою.

Крім того, із таким рішенням суду відповідач не погоджується, оскільки обставини справи встановлені не в повному обсязі, а також рішення суду було винесено без урахування обставин, які мають істотне значення для вирішення справи з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_2 є платником аліментів, які стягуються за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13 грудня 2006 року на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, починаючи з 18.10.2006 року.

На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, який відповідачем пред'явлено до виконання Староміському відділу державної виконавчої служби Вінницького МУЮ.

ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів і ухиляється від

сплати як заборгованості, так і аліментів на утримання дітей.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2013 рік» встановлено прожитковий мінімум на дитину в 2013 році в таких розмірах: для дитини віком від 6 до 18 років - з 01 січня по 30 листопада 2013 року в сумі 1210,00 грн., а з 01 по 31 грудня 2013 року в сумі 1286,00 грн.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» встановлено прожитковий мінімум на дитину в 2014 році в таких розмірах: для дитини віком від 6 до 18 років - з 01 січня по 30 червня 2014 року в сумі 1286,00 грн., з 01 липня по 31 вересня 2014 року в сумі 1320,00 грн., а з 01 жовтня по 31 грудня 2014 року в сумі 1373,00 грн.

Старшому синові виповнилося 13 років, а меншому - 10 років.

Таким чином, ОСОБА_2 повинен сплачувати аліменти на кожну дитину в розмірі не меншому, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2013 рік» в грудні 2013 року та в січні 2014 року становить 385,80 грн.

Відповідач вважає, що суд не врахував, що утримання нею двох неповнолітніх синів 13-ти і 10-ти років потребує додаткових зусиль та матеріальних витрат, а визначений розмір аліментів в сумі 200 грн., з урахуванням зростання споживчих товарів і послуг, інфляції, те, що діти часто хворіють, тощо, не є достатнім розміром для задоволення розумних потреб неповнолітніх дітей 13-ти і 10-ти років. Кожен з дітей має право на належне матеріальне утримання від свого батька, і навіть якщо позивач народить ще 10 дітей, все одно кожна його дитина має право на отримання аліментів в розмірі, не меншому ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з урахуванням Закону України «Про Державний бюджет» на відповідний рік.

Позивач ОСОБА_2 не надав суду доказів про погіршення свого матеріального і сімейного становища, зокрема, доказів про величину витрат на утримання ним себе та членів своєї сім'ї, доказів про погіршення стану його здоров'я, наявності в нього певної групи інвалідності, тощо.

Відповідач вважає, що при розгляді справи суд враховував тільки інтереси дітей ОСОБА_2 від другого шлюбу, а інтереси його дітей від першого шлюбу взагалі не враховано і вказане рішення суду не відповідає інтересам дітей відповідача.

Вирішуючи справу по суті, суд вийшов за межі позовних вимог вказавши у своєму рішенні про припинення стягнення аліментів з ОСОБА_2 відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06.11.2006 року і не навів правових підстав (норм матеріального і процесуального права) щодо припинення стягнення аліментів за вказаним рішенням суду.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заяву підтримала та просила її задоволити.

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви про скасування заочного рішення, посилаючись на те, що дане рішення є законним, тому воно не підлягає скасуванню. Крім того, заявником не надано доказів на підтвердження хвороби відповідача 29.01.2014 року та неможливості зявитися в судове засідання, та водночас не надано ніяких доказів, які б мали істотне значення для вирішення справи по суті. В заяві про перегляд заочного рішення лише вказані субєктивні думки відповідачки, які нічим недоведені. За таких обставин, представник позивача просила відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши заяву та матеріали цивільної справи №128/6007/13-ц, суд прийшов до висновку про наявність підстав для скасування заочного рішення з наступних підстав.

Враховуючи зазначені та надані відповідачем докази, як поважність причини неявки в судове засідання 29.01.2014 року, обставини в заперечення позовних вимог позивача, які мають істотне значення для вірного вирішення справи, а також ряд і інших обставин, які можливо та слід зясувати за участю обох сторін наявного спору, є доцільним переглянути дане рішення в загальному порядку, скасувавши заочне рішення.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 228 - 232 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скасувати заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 29.01.2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, встановлених рішенням суду та призначити справу до розгляду в судовому засіданні у загальному порядку на 10 год. 30 хв. 07 травня 2014 року .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя:

Секретар: