АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Міцнея В.Ф., Литвинюк І.М.

секретаря Лисак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» до ОСОБА_1, третя особа -
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 17 грудня 2013 року, -

В С Т А Н О В
И Л А :

У червні 2013 року ПАТ «Альфа-Банк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1,
третя особа - ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 25
березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк»
(правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№2501/0308/88-521, відповідно до якого банк
зобов'язався надати боржнику кредит в
сумі 63000,00 доларів США, а боржник
зобов'язався повернути наданий кредит
і сплатити проценти за користування в
сумі, строки та на умовах, передбачених
кредитним договором та додатком №1 до
нього - графіком погашення кредиту.
Банк свої зобов'язання за договором
виконав. З метою забезпечення
виконання зобов'язання за кредитним
договором між банком та ОСОБА_1 був
укладений іпотечний договір,
відповідно до якого останній передав
банку в іпотеку нежитлові приміщення
загальною площею 96,60 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

_________________________________________________________________

№ 22ц/794/372/2014 р.
Головуючий у І інстанції
Ярема Л.В.

Категорія: 19/27
Суддя-доповідач
Владичан А.І.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та
ПАТ «Дельта Банк» був укладений
договір купівлі-продажу прав вимоги за
кредитними договорами. В свою чергу, 15
червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та
ПАТ «Альфа-Банк» також був укладений
договір купівлі-продажу прав вимоги за
кредитними договорами. Згідно
зазначених договорів відбулося
відступлення права вимоги на користь
ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним
договором №2501/0308/88-521 від 25.03.2008 року,
укладеним між ВАТ «Сведбанк»
(правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та
ОСОБА_2 Таким чином усі права кредитора
за даним кредитним договором належать
ПАТ «Альфа-Банк».

Зазначав, що боржник ОСОБА_2 неналежно
виконує взяті на себе зобов'язання, чим
порушує істотні умови кредитного
договору, в результаті чого станом на
01.01.2013 року має прострочену
заборгованість: за кредитом - 35166,59
доларів США, що за курсом НБУ на дату
розрахунку складає 281086,55 грн., за
відсотками - 408,82 долари США, що за
курсом НБУ на дату розрахунку складає
3267,70 грн., пеня - 76,45 доларів США, що за
курсом НБУ на дату розрахунку складає
611,07 грн.

Вказував, що на виконання умов
кредитного та іпотечного договорів ПАТ
«Альфа-Банк» направив боржнику та
іпотекодавцю повідомлення про
усунення порушень та попередження про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, але на час суду вимога про
сплату заборгованості не виконана.

ПАТ «Альфа-Банк» просив в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором №2501/0308/88-521 від 25.03.2008 року,
яка станом на 01.01.2013 pоку становить 284965,32
грн., звернути стягнення на предмет
іпотеки, а саме на нежитлові приміщення
загальною площею 96,60 грн., що
знаходиться адресою: АДРЕСА_1, шляхом
проведення прилюдних торгів згідно
Закону України «Про виконавче
провадження» за початковою ціною,
встановленою на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, а також
стягнути витрати по сплаті судового
збору.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 17 грудня 2013 року
позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк»
задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним
судовим рішенням ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій вважає, що
рішення суду незаконне, у зв'язку з тим,
що суд неправильно дослідив докази і не
вірно здійснив їх оцінку, допустив
неповноту встановлення обставин, які
мають значення для справи. Вважає, що
банком не надано належних та
допустимих доказів того, що він має
право виступати кредитором за вказаним
кредитним договором. Просив скасувати
рішення Шевченківського районного
суду м. Чернівці і винести єдине
законне рішення по справі.

Відповідач належним чином був
повідомлений про місце та час розгляду
справи, оскільки і його представник
ОСОБА_4, який згідно довіреності від
19.07.2013 року, зареєстрованого в реєстрі
за №10240, разом з ОСОБА_5 виступають
представниками ОСОБА_1, 14 лютого 2014
року отримав судову
повістку-повідомлення на 26 лютого 2014
року, про що свідчить завірене
штемпелем поштового повідомлення та
підписом працівника поштового зв'язку,
зворотне повідомлення про вручення
йому особисто судової повістки. За
правилом ч.5 ст.76 ЦПК України вручення
судової повістки представникові особи,
яка бере участь у справі, вважається і
врученням повістки і цій особі.

Суд ухвалив розглядати справу у
відсутності відповідача, та його
представників, відхиливши клопотання
представника відповідача ОСОБА_5 від
24.02.2014 року, оскільки поважність причин
неявки ОСОБА_5 у судове засідання
(надання наказу про відрядження) не
підтверджена належними доказами, а
відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК
неявка сторони, належним чином
повідомленої про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає апеляційному
розглядові справи.

Заслухавши доповідача про суть
оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
відхиленню, виходячи з наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті та справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

При ухваленні рішення суд першої
інстанції вважав встановленими
наступні обставини.

25 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк»
(правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№2501/0308/88-521, відповідно до якого банк
зобов'язався надати боржнику кредит в
сумі 63000,00 доларів США, а боржник
зобов'язався повернути наданий кредит
і сплатити проценти за користування в
сумі, строки та на умовах, передбачених
кредитним договором та додатком №1 до
нього - графіком погашення кредиту.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
між банком та ОСОБА_1 був укладений
іпотечний договір, відповідно до якого
останній передав банку в іпотеку
нежитлові приміщення загальною площею
96,60 кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно договорів купівлі-продажу
прав вимоги відбулося відступлення
права вимоги на користь ПАТ
«Альфа-Банк» за кредитним договором
№2501/0308/88-521 від 25.03.2008 року, укладеним
між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник -
ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 Таким чином
усі права кредитора за даним кредитним
договором належать ПАТ «Альфа-Банк».

Боржник ОСОБА_2 неналежно виконує
взяті на себе зобов'язання, чим порушує
істотні умови кредитного договору, в
результаті чого банк просив звернути
стягнення на предмет іпотеки, а саме на
нежитлові приміщення загальною площею
96,60 грн., що знаходиться адресою:
АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних
торгів згідно Закону України «Про
виконавче провадження» за початковою
ціною, встановленою на рівні не нижчому
за звичайні ціни на цей вид майна, а
також стягнути витрати по сплаті
судового збору.

За встановлених обставин суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про наявність правових
підстав для задоволення позовних вимог
про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Виходячи з наявних у матеріалах
справи та досліджених судом першої
інстанції письмових доказів суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про те, що обставини, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими при вирішенні справи
доведені.

Доводи апеляційної скарги щодо
невідповідності висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи, не
можуть бути прийняті судом апеляційної
інстанції в якості підстав для
скасування оскаржуваного рішення
враховуючи наступне.

25 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк»
та ОСОБА_1 був укладений договір
іпотеки, посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_6, відповідно до якого
на забезпечення виконання кредитного
договору №2501/0308/88-521 передано в іпотеку
майно: нежилі приміщення, належні на
праві власності ОСОБА_1

Відповідно до ст.ст.33,39 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 11 договору іпотеки
передбачено, іпотекодержатель набуває
право звернути стягнення на предмет
іпотеки в разі, якщо на день, визначений
основним зобов'язанням, позичальник не
поверне іпотекодержателю суму кредиту
та/або проценти за користування
кредитом та/або пеню або іншу
заборгованість, та/або платежі та
санкції, що передбачені та/або
випливають з основного зобов'язання, а
також в інших випадках, передбачених
основним зобов'язанням та договором, в
тому числі у випадку одноразового
прострочення основного зобов'язання (
як основного боргу так і процентів за
ним).

Посилання апелянта на те, що
позивачем не надано належних доказів
відступлення права вимоги за кредитним
договором №2501/0308/88-521 від ПАТ
«Сведбанк» до ПАТ «Альфабанк» не
заслуговують на увагу.

Згідно з виписки з договору
купівлі-продажу прав вимоги 25 травня 2012
року ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта
Банк» уклали договір, предметом якого
стали права вимоги, які включають в
себе всі права вимоги (як існуючі, так і
майбутні, як наявні, так і умовні)
Продавця у якості кредитора до
позичальників за кредитними
договорами, а також всі права вимоги до
осіб, які надали забезпечення, за
договорами забезпечення, включаючи
будь-які та всі права вимоги та засоби
захисту прав, які доступні продавцю
щодо виконання позичальником та/або
особами, які надали забезпечення,
будь-яких своїх обов'язків за
кредитними договорами та договорами
забезпечення (а.с. 19).

Аналогічний договір був укладений 15
червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та
ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.20-26).

Із витягу з Додатку №1 до Договору
купівлі-продажу прав вимоги від 15
червня 2012 року вбачається, що до
переліку кредитних договорів
включений кредитний договір №2501/0308/88-521
від 25.03.2012 року та іпотечний договір від
25.03.2008 року (а.с.29).

Статтею 512 ЦК України передбачено, що
кредитор у зобов'язанні замінений
іншою особою, зокрема внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).
Кредитор у зобов'язанні не може бути
замінений, якщо це встановлено
договором або законом. До нового
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом
(ст.514 ЦК).

Згідно ст.ст.515, 516 ЦК України заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Інших доводів щодо неправильності
оскаржуваного рішення апеляційна
скарга не містить.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції дана належна оцінка
доводам сторін у сукупності з наданими
сторонами доказами, висновки суду
відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі
не спростовують їх, то підстав для
скасування оскаржуваного рішення
немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 17 грудня 2013 року,
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: