Справа № 291/253/14-ц
Ружинський районний суд
Житомирської області
03 березня 2014 року
Ружинський районний суд Житомирської
в складі : головуючого - судді Митюк
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Ружині цивільну справу
за позовом
про стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували з
28.02.1996 року по 28.09.2003 рік у
зареєстрованому шлюбі. Від даного
шлюбу мають неповнолітнього сина,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивачка звернулася до суду з
позовом до відповідача, в якому,
посилаючись на те, що відповідач
добровільно коштів на утримання дитини
не надає, а самій важко належним чином
без додаткової допомоги утримувати
сина, а тому просила суд стягнути з
нього аліменти в твердій грошовій сумі,
оскільки відповідач на данний час
офіційно ніде не працює, має
нерегулярний, мінливий дохід, по 300 грн.
В судове засідання позивачка не
з»явилась, подала до суду заяву в якій
просить справу слухати у її
відсутність, позовні вимоги підтримує
повністю просить їх задовільнити, не
заперечує проти винесення заочного
рішення.

Відповідач в судове засідання не
з»явився, подав до суду заяву в якій
просить справу слухати у його
відсутність, позовні вимоги визнає
повністю.

Суд дослідивши та оглянувши матеріали
справи, прийшов до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно свідоцтва про розірвання
шлюбу серії НОМЕР_2 виданого 03.10.2006 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану по Могилів-Подільському
міськрайонному управлінні юстиції
Вінницької області, сторони 28.09.2003 року
розірвали шлюб, актовий запис №64.

Відповідно до свідоцтва про
народження серія НОМЕР_3 виданого 20.02.1997
року Кукавською сільською радою
Могилів-Подільського району
Вінницької області, батьками ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є позивачка та
відповідач.

Відповідно до вимог статті 180 СК
України батьки зобов'язані утримувати
дітей до досягнення ними повноліття.

Зміст глави 15 СК України вказує на
обов'язок кожного з батьків утримувати
дитину. Таке утримання є
безумовним, оскільки Закон не
передбачає будь-яких спеціальних умов
для виникнення обов'язку батьків з
утримання своїх дітей, та не передбачає
звільнення батьків від утримання
незалежно від того, чи є батьки
працездатними, та чи є в них кошти,
достатні для утримання.

Способи виконання батьками
обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.
Якщо сторони такої згоди не дійшли,
кошти на утримання дитини
присуджуються рішенням суду у частці
від доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі. При цьому,
визначення розміру аліментів у частці
від заробітку (доходу) матері, батька
дитини є загальним правилом.

Якщо ж платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу отримує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

При цьому суд враховує: стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини; стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.

На день вирішення спору судом
встановлено, та не заперечується
сторонами те, що відповідач на данний
час з позивачкою та дитиною не
проживає, ніякої допомоги на утримання
дитини добровільно не надає, дитина
знаходяться на утриманні позивача.

При вирішенні спору суд виходить
з наступних міркувань: відповідач не
працює, має мінливий дохід, тому суд
вважає позовні вимоги в частині
стягнення аліментів в твердій грошовій
сумі є обґрунтованими. Оскільки
відповідач заперечень стосовно позову
не надав, а навпаки позовні вимоги
визнав, та зазначив це в поданій до суду
письмовій заяві, дане свідчить про те,
що відповідач може виконувати свої
батьківські обов"язки по утриманню
неповнолітньої дитини, а саме:
сплачувати на її утримання аліменти,
оскільки є молодою працездатною
людиною, не являється інвалідом, інших
боргових зобов"язань не має, аліментів
на утримання інших дітей не сплачує, за
станом здоров"я може працювати і
платити аліменти, а не перекладати цей
тягар на державу. А тому позовні вимоги
позивачки підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 192 СК України
розмір аліментів, визначений цим
рішенням суду, може бути згодом
зменшено або збільшено за рішенням
суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров"я
когось із них.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
з відповідача підлягають до стягнення
судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 180, п.3 ст.181, ст.182, п.1
ст.183 Сімейного Кодексу України, ст.ст.
88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Могилів-Подільський
Вінницької області, і/к. НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1 на утримання сина:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій
грошовій сумі в розмірі 300 (Триста)
гривень, щомісячно, починаючи з дня
подачі заяви з 11.02.2014 року і до
досягнення повноліття сина ОСОБА_4 - до
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь
держави 243,60 грн. (Двісті сорок три
гривні 60 копійок) судового збору (
найменування отримувача: УДКСУ в
Ружинському районі - 22030001, номер
рахунку № 0550, код отримувача -
36928430, код класифікації доходів бюджету
- 22030001, найменування рахунку -
Ружинський районний суд).

Рішення в частині стягнення
аліментів в межах суми платежу за один
місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Апеляційну скаргу на рішення суду
може бути подано протягом десяти днів з
дня його проголошення, а особою, яка не
була присутня в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О. В. Митюк.