КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №319/100/14-ц
Провадження №2/319/50/2014
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

17 лютого 2014 року смт Куйбишеве

Суддя Куйбишевського районного суду Запорізької області Скляр С.Ю., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Куйбишевська державна нотаріальна контора Запорізької області (далі нотаріальна контора) про визнання права на земельну частку (пай), -

В С Т А Н О В И В :

03 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому прохає в порядку спадкування за заповітом визнати за ним право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Олексіївське» розміром 8,91 в умовних кадастрових гектарах, яка належала ОСОБА_3, померлій 17 жовтня 2002 року. Успадкувати зазначене право позивач ОСОБА_1 позбавлений можливості, оскільки у заповіті ОСОБА_3 нечітко зазначено майно, щодо якого зроблено розпорядження.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, приходжу до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Згідно з ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Так, ОСОБА_1 заявлена вимога про визнання права на земельну частку (пай), яка за своїм характером є майновою, оскільки майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки (частина перша статті 190 Цивільного кодексу України (далі ЦК України)).

Крім того, згідно доданої до позовної заяви копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0059545 на імя ОСОБА_3, земельна частка (пай) має певну вартість, що підтверджує майновий характер позову.

Пунктом 2 частини 1 статті 80 ЦПК України встановлено, що ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно вартістю майна.

Відповідно до п.1.1 ч.2 ст.5 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

У позовній заяві ОСОБА_1 ціну позову не визначив і не зазначив, а відповідно неможливо перевірити правильність розміру сплаченого ним судового збору.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Цивільний процесуальний закон не вимагає від позивача правового обґрунтування позову, тобто посилання на норму права, яка регулює спірні правовідносини. Однак, позивач у будь-якому випадку повинен зазначити те право, захисту якого він вимагає, вважаючи його порушеним, невизнаним чи оспорюваним відповідачем.

Вже на стадії предявлення позову позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо несення тягаря доказування і довести при предявленні позову певне коло фактів, що мають процесуальне значення. Мається на увазі доведення фактів наявності передумов права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Так, статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється воно за заповітом та за законом (стаття 1217 ЦК України).

Законодавством передбачено, що оформлення спадкових прав здійснюється в нотаріальному порядку. Під відкриттям спадщини слід розуміти не тільки офіційне заведення спадкової справи на імя померлої особи, а цілий комплекс нотаріальних дій, що з цим процесом повязані.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ч.1 ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Позивач ОСОБА_1 вказав у заяві про те, що він позбавлений можливості успадкувати право на земельну частку (пай) після померлої ОСОБА_3, оскільки у заповіті нечітко зазначено майно, щодо якого зроблено розпорядження. Разом з цим, заявник не зазначив про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину та не послався на відповідні докази. Крім того, не зазначає обставин, які обмежують його право, передбачене ч.1 ст.1256 ЦК України, на тлумачення заповіту.

У позові ОСОБА_1 відповідачем зазначено ОСОБА_2, однак не зрозуміло чому саме дана особа є відповідачем.

Суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що ОСОБА_3 померла 17 жовтня 2002 року, а тому при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Разом з цим, позивач, викладаючи зміст позову, керувався положеннями ЦК України 2003 року.

За таких обставин, суд пропонує позивачу ОСОБА_1 шляхом доповнення або уточнення позовної заяви усунути виявлені недоліки, а саме, визначити та зазначити ціну позову; додати до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору; зазначити факти наявності передумов права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення; зазначити право, захисту якого він вимагає, вважаючи його порушеним, невизнаним чи оспорюваним саме відповідачем.

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Куйбишевська державна нотаріальна контора Запорізької області (далі нотаріальна контора) про визнання права на земельну частку (пай), - залишити без руху.

Для усунення недоліків позовної заяви надати ОСОБА_1 строк в межах пяти днів з дня отримання ним ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.Ю.Скляр