Провадження № 22-ц/779/1880/2014
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів
Вакарук В.М., Проскурніцького П.І.,

секретаря
Драганчук У.М.,

з участю
сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
Українського державного
конструкторсько-технологічного
інституту транспорту АПК
(УДКТІагротранс) про виплату
заробітної плати за апеляційною
скаргою представника Українського
державного
конструкторсько-технологічного
інституту транспорту АПК
(УДКТІагротранс) на заочне рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 26
березня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Івано-Франківського
міського суду від 26 березня 2014 року
задоволено позов ОСОБА_2 до
Українського державного
конструкторсько-технологічного
інституту транспорту АПК про виплату
заробітної плати.

Стягнуто із Українського державного
конструкторсько-технологічного
інституту транспорту АПК
(УДКТІагротранс) на користь ОСОБА_2
невиплачену заробітну плату в розмірі
158 380, 04 грн.

Стягнуто із Українського державного
конструкторсько-технологічного
інституту транспорту АПК - 243 грн. 60 коп.
судового збору.

Апелянт не погоджуючись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу в якій зазначає, що
рішення є незаконним та
необґрунтованим.

Судом першої інстанції не було
враховано те, що з 06.10.2010р. по 25.04.2012р.
обов'язки директора Українського
державного конструкторсько -
технологічного інституту транспорту
АПК виконував ОСОБА_2 який не
здійснював заходів щодо виплати
заробітної плати. Управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківськ в 2012 році проводилась
перевірка щодо правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне страхування за період з 01.09.2010
року по 01.09.2012 року, що підтверджено
актом №358 від 11.10.2012 року. Судом не були
перевірені сплачені внески до
Пенсійного фонду, по розміру якого
можна було б встановити розмір
нарахованої і невиплаченої заробітної
плати ОСОБА_2

ОСОБА_2 також не передавав після
звільнення з посади директора
інституту новопризначеному директору
документи, в тому числі і документи, що
стосуються нарахування і виплат
заробітної плати, про що відсутній акт
прийому передачі. УДКТІагротранс
проводив аудиторську перевірку щодо
правильності нарахування внесків до
пенсійного фонду за період 2011 року,
виходячи з нарахованої заробітної
плати за цей період. Встановлені
розміри заробітної плати, в тому числі
ОСОБА_2 за цей період є набагато
меншими. Заборгованість по нарахованій
та невиплаченій заробітній платі не
відповідає фактичним обставинам
справи, так як позивачем частково
отримувалась за цей період заробітна
плата.

Просить заочне рішення скасувати,
ухвалити нове рішення про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_2
згідно довідки апелянта про
заборговану заробітну плату.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку
про задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Судом першої інстанції при задоволенні
позовних вимог взято за основу
розрахунок зроблений позивачем, з
якого вбачається, що відповідачем не
виплачено заробітну плату ОСОБА_2, у
2010році нараховано 59 880,60 грн. заробітної
плати, виплачено 300,00 грн.;
заборгованість складає 43 652,52 грн.; в
2011році нараховано 87 144,40 грн.; виплачено
8 000,00 грн. заборгованість - 61 823,12 грн.; у
2012році нараховано 74 721,00 грн., виплачено
5 000,00 грн.; заборгованість - 53 904,40 грн., а
загалом сума невиплаченого заробітку
за цей час становить 158 380, 04 грн.

Колегія судів вважає, що при визначенні
суми заборгованості по заробітній
платі, суд першої інстанції прийшов до
неправильного висновку, що її розмір
становить 158 380, 04 грн. Дана обставина
стверджується зібраними та поданими
суду апеляційної інстанції доказами,
які не досліджувалися у суді першої
інстанції, оскільки справа
розглядалася без участі відповідача
лише на підставі документів та доказів,
які були подані ОСОБА_2

Судом встановлено, що відповідно до
контракту, укладеного 01.08.2008р. між в.о.
директора Українського державного
конструкторсько-технологічного
інституту транспорту АПК Гаврилюком
В.Ю. та ОСОБА_2 з іншого боку, останній
прийнятий на посаду заступника
директора Українського державного
конструкторсько-технологічного
інституту транспорту АПК на термін із
01.08.2008 року по 31.12.2014року (а.с. 7-10). За цей
час, ним тривалий час виконувалися
обов'язки директора даної установи.

Наказом відповідача №38-к від 05
листопада 2012 року ОСОБА_2 звільнено з
посади заступника директора з 05.11.2012
року за п.1 ст. 40 КЗпП України
(скорочення чисельності) (а.с. 19 т.1).

Позивач у суді ставив вимогу про
стягнення на його користь невиплаченої
заробітної плати за 2010,2011 та за 2012 рік
до дня звільнення та з урахуванням
грошової компенсації за невикористані
4 календарні дні щорічної відпустки.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України,
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести із ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
16 даного Кодексу. Відповідно до ст. 116
КзпП України, при звільненні
працівника виплата усіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, проводиться в
день звільнення.

Згідно ст. 24 Закону України "Про оплату
праці" та ст. 115 КЗпП України, заробітна
плата повинна виплачуватися
працівникам регулярно у строки,
установлені в колективному договорі,
але не менше ніж два рази на місяць. При
цьому проміжок часу між виплатами не
повинен перевищувати 16 календарних
днів.

Представником відповідача та самим
позивачем надано суду листа
територіальної державної інспекції з
питань праці в Івано-Франківській
області від 23.11.2-12 року (а.с.15-16 т.1), з
якого вбачається, що відсутні у
відповідача документи для перевірки
звернення ОСОБА_2 щодо розміру
невиплаченої йому заробітної плати,
зокрема табелі обліку використання
робочого часу за 2010 рік, бухгалтерські
документи щодо нарахування і виплати
заробітної плати за період з січня 2010
року по квітень 2012 року та головні
книги за 2010-2012 роки. Також даною
інспекцією встановлено, що відповідний
акт прийому-передачі справ відсутній.
Передача справ належним чином не була
оформлена.

На запит апеляційного суду у державну
податкову інспекцію м.
Івано-Франківська щодо надання копій
податкових розрахунків сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку щодо працівника ОСОБА_2 за
2010-2012 роки, було отримано відповідь, що
зазначені звіти форми №1ДФ
відповідачем подавалися тільки за
перший квартал 2010 року та
другий-четвертий квартали 2012 року.

За таких обставин з доводами позивача
про стягнення невиплаченої йому
заробітної плати за 2010-2012 роки у
розмірі 158 380, 04 грн., погодитися не
можливо і такий розрахунок є ним
надуманим і не підтвердженим також
наказами №15 від 02.11.2009 року, №011 від
01.11.2010 року та №15 від 02.11.2011 року (а.с. 130
т.1; 4 та 6 т.2), з яких вбачається, що у
2010,2011 та 2012 роках у відповідача змінено
істотні умови праці і встановлено для
працівників інституту неповний
робочий тиждень і місяць з режимом
роботи один день в тиждень - понеділок.
Такі накази стосувалися і ОСОБА_2

Тому подані ним копії документів про
те, що він працював повний робочий
тиждень не заслуговують на увагу, а,
відповідно, і нарахування заробітної
плати йому повинно було здійснюватися
пропорційно до відпрацьованого часу.
Інших наказів чи доказів про роботу ним
у інші дні у сторін немає.

Відповідачем суду апеляційної
інстанції надано довідку про
заборговану ОСОБА_2 заробітну плату від
04.06.2014 року (а.с. 126 т.1) відповідно до
даних, що містяться у наявних у
відповідача документах за квітень 2011
року та лютий-листопад 2012 року. При
цьому сторони визнали, що у 2010-2012 роках
ОСОБА_2 виплачено 16 тис. грн. заробітної
плати, а сума заборгованості становить
11098,23 грн. і її слід стягнутиз
відповідача на користь ОСОБА_2 Суд
вірить розрахункам заборгованості
невиплаченої заробітної плати,
зробленим відповідачем і вони є
правильними.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що постановлене у даній справі
судове рішення в частині визначення
суми невиплаченої позивачу заробітної
плати підлягає зміні. В решті рішення
суду щодо судових витрат слід залишити
без зміни.

Керуючись ст.ст. 307,309,313,314,316,317 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
Українського державного
конструкторсько-технологічного
інституту транспорту АПК
(УДКТІагротранс) задовольнити.

Заочне рішення Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 26 березня 2014 року в частині
стягнення заробітної плати змінити.

Стягнути з Українського державного
конструкторсько-технологічного
інституту транспорту АПК
(УДКТІагротранс) на користь ОСОБА_2
(інд.номер НОМЕР_1) 11098,23 грн. (одинадцять
тисяч дев'яносто вісім гривень
двадцять три копійки) невиплаченої
заробітної плати.

В решті рішення суду залишити без
зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді:
І.В. Бойчук

В.М.Вакарук

П.І. Проскурніцький