Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4021/14
Головуючий у 1-й інстанції: Калугіна І.О.
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової
Д.А.

Дзярука О.П.

При секретарі: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
на рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 29 липня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»,
ОСОБА_4 про визнання правовідносин за
договором поруки припиненими,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначав, що 07
грудня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Укрсоцбанк», та ОСОБА_4 був укладений
Генеральний договір про надання
кредитних послуг № 325/158 СМБ, за яким
банк зобов'язується відкрити
позичальнику кредитну лінію в сумі 2 020
000,00 грн., що в еквіваленті дорівнює 400 000
доларів США.

В забезпечення виконання умов
кредитної угоди між АКБСР
«Укрсоцбанк», ОСОБА_4 та позивачем був
укладений договір поруки № 325/158 СМБ-П/1
від 07.12.2007р.

Позивач вважає, що правовідносини за
договором поруки є припиненими. Так,
первинно за кредитним договором було
встановлено рівень річної відсоткової
ставки - 13,5 % на рік. Як стало відомо
ОСОБА_3 через 4 роки, 01.07.2008р. між ОСОБА_4
та АКБСР «Укрсоцбанк» був укладений
Договір про внесення змін та доповнень
до Генерального договору. Зокрема,
кредитор та позичальник дійшли згоди
про зміну п. 1, виклавши його в новій
редакції, здійснивши таким чином
підвищення розміру відсоткової ставки
до 14,00 % річних.

Відповідно до п. 6.2 Договору поруки усі
додатки, зміни і доповнення до договору
вносяться тільки за згодою сторін, в
письмовому вигляді, шляхом укладення
відповідної додаткової угоди. Отже,
сторони погодили, що будь-які зміни в
зобов'язання вносяться лише за
письмової згоди всіх учасників.

Позивач вказує, що результатом
підвищення процентної ставки за
кредитом є збільшення обсягу
відповідальності особи, що поручилася
за належне виконання умов кредитного
договору. Загальна вартість кредитних
ресурсів, яка підлягає поверненню,
збільшилась, а, отже, розмір
відповідальності поручителя
збільшився пропорційно зміні
відсоткової ставки за договором.

Оскільки ОСОБА_3 про укладення Договору
про внесення змін та доповнень до
Генерального договору не повідомляли,
а він не згоден на зміну відсоткової
ставки, позивач просив суд визнати
припиненими правовідносини, що
випливають із договору поруки,
укладеного між АКБСР «Укрсоцбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Укрсоцбанк», ОСОБА_4, ОСОБА_3 07 грудня
2007р. № 325/158 СМБ-П/1 в забезпечення
виконання умов Генерального договору
про надання кредитних послуг № 325/158 СМБ
від 07.12.2007р.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 29 липня 2014 року позов
задоволено.

Визнано припиненими правовідносини, що
випливають з договору поруки,
укладеного між АКБСП «Укрсоцбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Укрсоцбанк», ОСОБА_4, ОСОБА_3 07 грудня
2007р. № 325/158 СМБ-П/1 в забезпечення
виконання умов Генерального договору
про надання кредитних послуг № 325/158 СМБ
від 07.12.2007 року.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПАТ
«Укрсоцбанк» подав апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє
зазначене рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 07 грудня 2007р. між
АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником
якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_4
було укладено Генеральний договір №
325/158СМБ, за яким Банк зобов'язується
надавати позичальнику грошові кошти в
межах загального ліміту в сумі 2 020 000,00
гривень, що в еквіваленті складає 400 000
доларів США (а.с. 5-7, 8).

В забезпечення виконання умов
Генерального договору № 325/158СМБ від 07
грудня 2007р. між вказаними вище особами,
а також ОСОБА_3 було укладено договір
поруки № 325/158 СМБ-П/1 від 07.12.2007р. (а.с. 9-10).

Відповідно до п. 1.1 договору поруки
поручитель зобов'язується перед
кредитором солідарно відповідати за
виконання позичальником у повному
обсязі зобов'язань за Генеральним
договором № 325/158СМБ від 07 грудня 2007
року, а саме, повернення суму кредиту,
сплати відсотків за користування
кредитом, комісій, а також можливої
неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у
випадках, передбачених Договором
кредиту.

Пунктом 6.1 договору поруки передбачено,
що він набирає чинності з моменту його
укладення уповноваженими
представниками та діє до виконання у
повному обсязі зобов'язань за
Договором кредиту і цим Договором.

01.07.2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_4 було укладено Договір про
внесення змін та доповнень до
Додаткової угоди № 325/158СМБ/1-ВКЛ від 07
грудня 2007 року та Генерального
договору № 325/158СМБ від 07 грудня 2007 року,
якою визначено підвищення процентної
ставки до 14 % (а.с. 11).

При вирішенні спору суд першої
інстанції вірно посилався на положення
ч. 1 ст. 559 ЦК України, якою передбачено,
що порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Також, судом враховано правові позиції
Верховного Суду України за наслідками
розгляду заяв про перегляд судових
рішень з мотивів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, викладених у
постановах від 21 травня 2012р. № 6- 20 цс 11,
від 18 червня 2012р. № 6-73 цс 12 та від 20
лютого 2013р. № 6-172 цс 12, які відповідно до
ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими
для всіх судів України.

Так, у випадку невизнання кредитором
права поручителя, передбаченого ч. 1 ст.
559 ЦК України на припинення
зобов'язання за договором поруки, таке
право підлягає захисту судом за
позовом поручителя шляхом визнання
його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК
України виходячи із загальних засад
цивільного законодавства і
судочинства, права особи на захист в
суді порушених або невизнаних прав,
рівності процесуальних прав і
обов'язків сторін (ст.ст. 3, 12-15, 20 ЦК
України, ст.ст. 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК України).

За змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України до
припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання без
згоди поручителя, які призвели або
можуть призвести до збільшення обсягу
відповідальності останнього.
Збільшення відповідальності
поручителя внаслідок зміни основного
зобов'язання виникає в разі: підвищення
розміру процентів; відстрочення
виконання, що призводить до збільшення
періоду, за який нараховуються
проценти за користування чужими
грошовими коштами; установлення
(збільшення розміру) неустойки;
встановлення нових умов щодо порядку
зміни процентної ставки в бік
збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких
беруть участь поручителі, збільшення
кредитної процентної ставки навіть за
згодою банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови в
договорі поруки, не дає підстав
покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Задовольняючи позов, суд, посилаючись
на відсутність доказів того, що банком
вжиті заходи щодо повідомлення
поручителя про підвищення розміру
процентної ставки за користування
кредитом, вважав доведеним, що
збільшення відповідачами відсоткової
ставки за основним зобов'язанням
призвело до збільшення обсягу
відповідальності позивача (поручителя)
без згоди поручителя за Договором
поруки № 325/158СМБ-П/1 від 07.12.2007 року, що є
підставою для припинення поруки.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають обставинам справи і
набутим доказам, характер
правовідносин між сторонами судом
визначений правильно, норми
матеріального і процесуального
законів при розгляді справи судом не
порушені і застосовані вірно.

Основні доводи апеляційної скарги ПАТ
«Укрсоцбанк» полягають у тому, що судом
не враховано заяву банку про
застосування наслідків спливу
позовної давності, так як, на думку
апелянта, позивач повинен був
дізнатися про порушення своїх прав
раніше, оскільки ОСОБА_3 повинен був у
2010 році отримати позовну заяву банка до
третейського суду та рішення Постійно
діючого третейського суду при
Асоціації українських банків від
16.02.2010р.

Такі доводи спростовуються наступним.
З мотивувальної частини оскаржуваного
судового рішення видно, що суд першої
інстанції надав відповідну правову
оцінку заяві ПАТ «Укрсоцбанк» про
застосування наслідків спливу
позовної давності, застосував
положення ст. 257 та ч. 1 ст. 261 ЦК України,
якими передбачено, що загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки, а перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила. Суд вказав на те, що
зі змісту рішення таких фактів не
вбачається, так як позивач не був
присутнім під час розгляду справи в
третейському суді.

Посилання в апеляційній скарзі на
Регламент Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків із зазначенням, що
всі сторони повинні були повідомляться
про час і місце розгляду справи в
третейському суді та про наявність
зазначеного судового рішення не
спростовують висновків суду. Так,
будь-яких доказів стосовно того, що
позивача був повідомлено про час і
місце розгляду справи та про її
обізнаність зі змістом рішення
Постійно діючого третейського суду при
Асоціації українських банків від
16.02.2010р. суду першої інстанції не
надано.

Зі змісту рішення Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків від 16.02.2010р.
вбачається, що розгляд справи за
позовною заявою
Акціонерно-комерційного банку
соціального розвитку «Укрсоцбанк» до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, третя особа -
ОСОБА_4, про стягнення боргу за
Генеральним договором про надання
кредитних послуг у розмірі 2 966 845,64 грн.
відбувся за відсутності відповідачів.
В цьому рішенні зазначено, що від
відповідачів надійшли заяви, в яких
вони просили про відмову у розгляді
позову банку у третейському суді. Але,
це не є доказом того, що позивач знав
про те, що розгляд справи все ж таки
відбувся, було ухвалено відповідне
рішення, і він був обізнаний з його
змістом (а.с. 29-34, 79-81).

Як зазначає позивач, йому стало відомо
про порушення його прав лише в 2014 році в
ході виконавчого провадження.

Зазначене підтверджено тим, що в
матеріалах справи є копія ухвали
Дніпровського районного суду м. Києва
від 25.04.2014 року, якою суд постановив
видати виконавчі листи на виконання
рішення Постійно діючого третейського
суду при Асоціації українських банків
від 16.02.2010р. та копія виконавчого листа,
виданого 21.05.2014 року Дніпровським
районним судом м. Києва на виконання
вказаного рішення, в якому
відповідачем (боржником) зазначено
ОСОБА_3 (а.с. 27-28, 35-36).

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують,
оскільки є повторенням обставин, якими
ПАТ «Укрсоцбанк» обґрунтовував свої
заперечення проти позову, всебічна
оцінка яким була дана судом першої
інстанції, і зводяться лише до
особистої незгоди з висновками суду
щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається
ПАТ «Укрсоцбанк» в апеляційній скарзі,
були предметом дослідження суду першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
відхилити.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 29 липня 2014 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: