АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-7523/11
Номер провадження 22-ц/786/841/14
Головуючий у 1-й інстанції Материнко
Доповідач Омельченко Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Омельченко Л.М.

суддів: Дорош А.І., Бондаревської С.М.

при секретарі - Ачкасовій О.Н.,

за участю: представника відповідача
ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду
м. Полтави від 27 листопада 2013 року

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
відшкодування збитків.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача Апеляційного суду
Омельченко Л.М.,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
про відшкодування збитків, посилаючись
на те, що ОСОБА_2, надавши працівникам
банку підроблений паспорт на ім'я
ОСОБА_4, отримав споживчий кредит на
суму 2 187,90 грн. У подальшому вироком
Октябрського районного суду м. Полтави
від 11 червня 2008 року ОСОБА_2 був
засуджений за вказаний злочин.

Враховуючи викладене, позивач просив
стягнути з ОСОБА_2 5 631,38 грн.заподіяних
збитків.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 27 листопада 2013 року позов
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про відшкодування збитків
задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» суму збитків у розмірі 5
631,38 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» судовий збір у розмірі
188,20 грн.

Вказане рішення в апеляційному порядку
оскаржила ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2,
яка, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог банку у зв"язку із
пропуском строків позовної давності.

Вважає, що банк був обізнаним у
порушенні його прав ата про особу
порушника ще у 2008 році, коли під час
досудового слідства за вказаним фактом
було допитано посадову особу ПАТ КБ
"ПриватБанк".

Апелянт також вказує на те, що суд
першої інстанції не врахував, що банк
при подачі позовної заяви послався на
норми ст.1192 ЦК України, яка регулює
відшкодування шкоди, при цьому позивач
просив стягнути з відповідача суми
грошей, які не є шкодою, а упущеною
вигодою, яка виникла на підставі
договірних відносин.

Крім того, зазначає, що позивач у
підтвердження своїх вимог не надав
належного розрахунку шкоди.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, заявлених у
суді першої інстанції, приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 5
вересня 2006 року відповідач ОСОБА_2,
надавши працівникам
рекламно-інформаційного пункту ПАТ КБ
«ПриватБанк», розташованого по вул.
Степового Фронту, 48 у м. Полтаві,
підроблений паспорт на ім'я ОСОБА_4,
уклав із банком споживчий кредит
№PLA0KX07720029. За умовами вказаного
договору банк надав відповідачеві
строковий кредит у сумі 2 187,90 грн. на
строк до 05 вересня 2007 року включно, з
умовами сплати відсотків за
користування кредитом в розмірі 1,0% на
місяць на суму залишку заборгованості
по кредиту, щомісячної винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 35,01 грн. та одноразової
винагороди - 198,90 грн. в обмін на
зобов'язання позичальника з повернення
кредиту, сплати відсотків, винагороди,
комісії в строки, зазначені в Заяві
позичальника та Умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам, що
є невід'ємною частиною договору.

Вироком Октябрського районного суду м.
Полтави від 11 червня 2008 року ОСОБА_2
визнаний винним та засуджений за ч.3
ст.357 КК України, ч.1 ст.358 КК України та
ч.3 ст.358 КК України.

Також правильно з»ясовано, що
протиправними діями відповідача
позивачу було завдано шкоду на суму 5
631,38 грн., яка полягає в неповерненні
кредиту та складається з тіла кредиту -
441,64 грн., заборгованості по відсотках - 2
287,36 грн., заборгованості по комісії - 70,02
грн., в тому числі простроченої
комісії, 2 832,36 грн. - заборгованості по
пені, 3,28 грн. - пені на прострочену
комісію.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

До загальних умов виникнення
зобов'язань з відшкодування шкоди
належать: шкода, протиправність
поведінки заподіювача шкоди, наявність
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою та її результатом - шкодою,
вина заподіювача шкоди.

Частина 1 ст.1192 ЦК України передбачає,
що з урахуванням обставин справи, суд
за вибором потерпілого може
зобов'язати особу, яка завдала шкоди
майну, відшкодувати її в натурі
(передати річ такого ж роду і такої ж
якості, полагодити пошкоджену річ) або
відшкодувати завдані збитки у повному
обсязі.

Згідно ст.22 ЦК України відшкодування
збитків є одним із способів
відшкодування майнової шкоди. Збитками
є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б одержати за
звичайних обставин, якби її право не
було порушене (упущена вигода).

Норма ст.28 ЦПК України визначає, що
особа, яка зазнала матеріальної шкоди
від злочину, вправі пред'явити до
винних осіб цивільний позов, у тому
числі і в порядку цивільного
судочинства, якщо позов не розглядався
разом з кримінальною справою.

Враховуючи преюдиційну силу вироку
Октябрського районного суду м. Полтави
від 11 червня 2008 року, районний суд
обґрунтовано встановив наявність усіх
необхідних елементів делікту в діях
відповідача, та дійшов обґрунтованого
висновку про обгрунтованість вимог
банку.

При визначенні розміру заподіяних
збитків, суд першої інстанції вірно
виходив із того, що несплачене тіло
кредиту є реальними збитками, які поніс
банк внаслідок скоєння відповідачем
злочину, а несплачені проценти, комісія
та нараховані на них штрафні санкції є
неотриманими доходами позивача.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду першої інстанції не спростовують,
і фактично зводяться до довільного
тлумачення норм права та незгоди з
оцінкою обставин справи, наданою
районним судом.

Доводи апеляційної скарги про
необхідність відмовити банку в позові
з підстав пропуску ним строку позовної
давності є неспроможними з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України).

Встановлено, що 11 листопада 2011 року
громадянин ОСОБА_4, в якого відповідач
викрав паспорт та на ім'я якого взяв
кредит, звернувся до ПАТ КБ
«ПриватБанк» із поясненнями,
відповідно до яких він є потерпілим по
кримінальній справі за обвинуваченням
ОСОБА_2 та не є стороною укладеного із
банком договору.

Колегія суддів погоджується з
висновком районного суду , що саме з 11
листопада 2011 року банку стало відомо,
що причиною оформлення кредитного
договору №PLA0KX07720029 від 05 вересня 2006
року стали неправомірні дії ОСОБА_2
через фальсифікацію документів
кредитного досьє, а тому позовна заява
подана у межах встановленого законом
трирічного строку позовної давності.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» до
участі у розгляді кримінальної справи
по обвинуваченню відповідача не
залучався, відомості про вручення
банку копії вироку відсутні, а
працівник товариства ОСОБА_5, яку
допитували у ході досудового
розслідування справи, не була
суб'єктом, уповноваженим саме на
представництво інтересів банку.

Судження відповідача про те, що стаття
1192 ЦК України, якою банк обґрунтовував
свої вимоги, не передбачає
відшкодування упущеної вигоди, є
хибними.

Конструкція вказаної статті
передбачає два альтернативні способи
відшкодування шкоди потерпілому - в
натурі та відшкодування збитків. Тобто
вона кореспондує до норми ст.22 ЦК
України, яка і визначає умови
компенсації упущеної вигоди.

Колегія суддів критично ставиться до
доводів ОСОБА_1 про недоказаність
розміру заподіяних позивачеві збитків,
оскільки у матеріалах справи наявний
розрахунок банку, в якому є достатня та
вичерпна інформація про відповідну
шкоду.

Суд першої інстанції повно та
об"єктивно встановив фактичні
обставини справи і дав їм належну
правову оцінку, дослідив надані
сторонами докази, на підставі яких
дійшов вірного висновку про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог.

При цьому суд першої інстанції вірно
застосував норми матеріального права
відповідно до характеру правовідносин,
що склалися між сторонами, та в межах
заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним по
справі доказам, обставинам справи,
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303,304,307 ч.1 п.1, 308, 314,315,317
ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 27 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ : суддя (підпис)

СУДДІ: (підписи)

Згідно: