Справа № 749/1478/13-ц Провадження № 22-ц/795/403/2014 Головуючий у I інстанції Лихошерст В. В. Доповідач - Шитченко Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року м. Чернігів
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Бойко О.В., Висоцької Н.В.,

при секретарі Зіньковець О.О.,

за участю представника ПАТ "Облтеплокомуненерго" - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою відділу державної виконавчої служби Щорського районного управління юстиції на ухвалу Щорського районного суду від 26 грудня 2013 року у справі за скаргою публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на дії державного виконавця, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Щорського районного суду від 26 грудня 2013 року скаргу публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на дії державного виконавця відділу ДВС Щорського РУЮ задоволено, визнано дії державного виконавця ВДВС Щорського РУЮ ОСОБА_2 щодо відмови у прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження по виконанню судового наказу Щорського районного суду від 26 лютого 2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Облтеплокомуненерго» 3474,10 грн. заборгованості за послуги в сфері теплопостачання та 114,7 грн. судового збору неправомірними і зобовязано державного виконавця прийняти до провадження та відкрити виконавче провадження по вказаному судовому наказу.

В апеляційній скарзі представник апелянта, посилаючись на постановлення ухвали з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповноту зясування обставин справи, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, задовольняючи скаргу, невірно трактував вимоги ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо незаконності дій державного виконавця. Представник апелянта зазначає, що висновок про необовязковість зазначення у виконавчому документі індивідуального ідентифікаційного номеру боржника є невірним в звязку з внесенням відповідних змін до вказаної статті.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника ПАТ «Облтеплокомуненерго», дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань, оскільки у відповідності до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Зробивши висновок про необхідність задоволення скарги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на день винесення судового наказу суду не були надані дані індивідуального ідентифікаційного номеру боржника, державний виконавець має право здійснити запит і витребувати зазначену інформації згідно вимог ЗУ «Про виконавче провадження», а судовий наказ мав інші дані, які ідентифікують особу, а саме, дату народження та місце реєстрації.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду про необхідність задоволення скарги та вважає його законним і обґрунтованим, виходячи з наступного.

Встановлено, що в грудні 2013 року ПАТ «Облтеплокомуненерго» звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу ДВС Щорського РУЮ (а.с. 1-2).

Оскаржуючи дії державного виконавця, заявник зазначав, що останній безпідставно відмовив у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Облтеплокомуненерго» боргу в сумі 3474,1 грн. та 114,7 грн. судового збору в звязку з тим, що документ не відповідав вимогам ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи, 26 лютого 2013 року Щорським районним судом видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ПАТ «Облтеплокомуненерго» заборгованість по оплаті послуг, наданих у сфері теплопостачання, у розмірі 3474 грн. 10 коп. та 114 грн. 70 коп. судового збору (а.с. 3).

25 листопада 2013 року головним державним виконавцем ВДВС Щорського РУЮ ОСОБА_2 винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання вказаного судового наказу на підставі того, що виконавчий документ не відповідав вимогам ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме, відсутній індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (а.с. 5).

Згідно ч. 1 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 96 цього Кодексу.

Статтею 98 ЦПК України встановлені вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу, зокрема, у заяві повинно бути зазначено: найменування суду, в який подається заява; імя (найменування) заявника та боржника, а також імя (найменування) представника заявника, якщо заява подається представником; їхнє місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік документів, що подаються до заяви.

З викладеного вбачається, що зазначення індивідуального ідентифікаційного номеру боржника в заяві про видачу судового наказу не передбачено.

Крім того, відповідно приписів ч. 2 ст. 103 ЦПК країни судовий наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим ЗУ «Про виконавче провадження» та обовязково містити положення про дату видачі судового наказу стягувачу, дату набрання судовим наказом законної сили та строк предявлення судового наказу до виконання.

Апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про те, що саме на суд покладається обовязок дотримання вимог ст. 103 ЦПК України щодо змісту судового наказу. В судовому наказі судом були зазначені прізвище, імя, по батькові боржника, його місце проживання, які визначені як обовязкові відомості відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження».

Крім цього, державний виконавець відповідно до ст. 11 наведеного Закону з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах права, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Щорського районного управління юстиції - відхилити.

Ухвалу Щорського районного суду від 26 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: