справа №664/4939/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року Цюрупинський районний суд

Херсонської області

в складі: судді Заславець Н.В.

при секретарі Бондаревій Т.К.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Цюрупинську в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товарства з обмеженою відповідальністю « Космос» та ПРАТ АСК « ІНГО Україна», третя особа на стороні відповідачів ОСОБА_2, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди в результаті дорожньо - транспортної пригоди ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Космос», третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у якій загинув її син ОСОБА_3, у розмірі 200 тисяч гривень.

Ухвалою суду від 02.06.2014 року за клопотанням позивача у якості співвідповідача залучено ПРАТ АСК « ІНГО Україна»(а.с.111).

У ході судового розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, просила стягнути із відповідача 40000,00 гривень морального відшкодування та із співвідповідача 2500 грн. морального відшкодування, та доповнила позов вимогою про солідарне відшкодування матеріальної шкоди, а саме стягнення витрат на поховання в сумі 1408,50 гривень, на поминальний обід в сумі 3234,89 гривень, та виготовлення і встановлення надгробного пам*ятника, в сумі 12500,00гривень, на дослідження трупа загиблого в сумі 81,70 грн, а всього в сумі 17225,09 гривень(а.с.98).

В судове засідання позивач, третя особа не з*явилися, представник позивача вимоги підтримав, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач і співвідповідач позов не визнали , представник відповідача подала заперечення та пояснення на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності. Від ПРАТ АСК « ІНГО Україна» надішли заперечення на позов та клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

У позовній заяві позивачем зазначено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди 28.07.2010 року загинув її син ОСОБА_3 Винуватим згідно вироку Цюрупинського районного суду від 09.04.2013 року за ч.2 ст. 286 КК України визнаний ОСОБА_4 , а саме: у порушенні п/п б п.2.3 ПДР, п. 10.1ПДР, п.12.2 ПДР та п.12.4 ПДР України , в результаті чого він, керуючи мотоциклом із пасажиром ОСОБА_5 виїхав на зустрічну смугу руху , де попустив зіткнення з напівпричепом -рефрижератором , реєстрацій номер НОМЕР_1 автомобіля марки DАF FT 95430, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, що рухався у зустрічному напрямку, в результаті зіткнення пасажир мотоцикла загинув на місці ДТП. Згідно експертного висновку №11616/12270 від 31.01.2013 року, на який є посилання в ухвалі апеляційного суду Херсонської області від 23.07.2013 року в даній ситуації водії ОСОБА_4 та ОСОБА_2 мали діяти у відповідності пунктів 11.2,13.1 і п.13.3 ПДР України, тому винуватцем в ДТП у рівній мірі є також ОСОБА_2 Власником автомобіля DАF FT 95430, реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом -рефрижератором , реєстрацій номер НОМЕР_1 являється ТОВ « Космос», з яким ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах. В результаті загибелі сина їй спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює у 42500,00грн., з яких 40000,00 грн. просить стягнути з ТОВ «Космос», а 2500,0 грн. із страхової компанії ПРАТ АСК « ІНГО Україна», якою було застраховано цивільну відповідність власника транспортного засобу DАF FT 95430 з напівпричепом-рефрижератором, та про солідарне стягнення матеріальної шкоди з відповідача та співвідповідача в сумі 17225,09 гривень, при цьому посилається на положення ст.ст. 1167,1172,1187 та 1188 ,979 ЦК України.

ТОВ «Космос» у запереченнях проти позову вказано, що позов вважає необґрунтованим, оскільки водій ТОВ «Космос» ОСОБА_2 не визнаний винуватим у вчиненні ДТП , в ході якого загинув син позивача ОСОБА_3, вироком суду встановлено вину водія мотоцикла ОСОБА_4, з якого вироком суду за позовом ОСОБА_1 стягнуто як моральну, так і матеріальну шкоду. Повторне стягнення шкоди, яка вже була стягнута, не допускається. Тому вважає, що через відсутність фактичних та правових підстав позов не підлягає задоволенню. Також зазначено, що під час розгляду кримінальної справи не встановлено жодного доказу на підтвердження порушення водієм ОСОБА_2 правил дорожнього руху , що призвело до ДТП і загибелі пасажира мотоцикла. Причому у водія мотоцикла ОСОБА_4 була реальна можливість уникнути зіткнення з автомобілем DАF FT 95430, однак саме ОСОБА_4 було порушено ПДР, що встановлено вироком суду, останній створив аварійну ситуацію, у ході якої водій ОСОБА_2 не зміг уникнути зіткнення і відвернути його ,тобто шкода була завдана за відсутності вини а в діях ОСОБА_2 і під впливом непереборної сили у виді мотоцикла під керуванням ОСОБА_4, який вчинив наїзд на напівпричеп -рефрижератор автомобіля. DАF FT 95430.

Від ПРАТ АСК « ІНГО Україна» надійшло аналогічне заперечення на позов . У задоволенні позову просить відмовити з підстав недоведеності вини водія ОСОБА_2 у вчинені злочину, позивач не надала належних і допустимих доказів на підтвердження цього, тому в даному випадку відсутній страховий випадок і обов*язок страховика сплатити страхове відшкодування відсутній.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з*явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи за вказаним позовом , матеріали кримінальної справи № 2121/1564/2012 по обвинуваченню ОСОБА_4І за ч.2 ст. 286 КК України і оцінивши отриманні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявленого позову з таких підстав.

Судом встановлено, що 28.07.2010 року у ДТП, яка мала місце за участю водія мотоцикла «Кавасакі» під керуванням ОСОБА_4, пасажиром у якого був син позивача ОСОБА_3, в результаті зіткнення мотоцикла з напівпричепом -рефрижератором , реєстрацій номер НОМЕР_1 автомобіля марки DАF FT 95430, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, що рухався у зустрічному напрямку, пасажир мотоцикла ОСОБА_3 загинув на місці ДТП. Винуватим згідно вироку Цюрупинського районного суду від 09.04.2013 року за ч.2 ст. 286 КК України визнаний ОСОБА_4, а саме: у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом і зокрема, у порушенні п/п б п.2.3 ПДР, п. 10.1ПДР, п.12.2 ПДР та п.12.4 ПДР України, що призвело до зіткнення мотоцикла марки «Кавасакі» д.р.н. 0736 АС, під його керуванням з напівпричепом рефрижератором реєстраційний номер НОМЕР_1 автомобіля марки «DAF F-T 95430, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, що рухався у зустрічному напрямку, в результаті чого пасажиру мотоцикла ОСОБА_3 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, від який потерпілий помер на місці пригоди. Смерть потерпілого ОСОБА_3 знаходиться у прямому причинному зв*язку з отриманими тілесними ушкодженнями під час ДТП( а.с. 68-72).

Постановою слідчого ОР ДТП СУ УМВС України в Херсонській області від 21.12.2010 року винесеної в порядку п.2 ст. 6 КПК України в ред..1960р. відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу злочину ( т.1 ас. 2,3). Згідно висновку №73 комплексного автотехнічного і транспортно - трасологічного дослідження від 19.01.2012 року ( т.1 а.с.313 - 328) дії обох водіїв при зустрічному роз*їзді пов*язано з формуванням бокового інтервалу між транспортними засобами з метою не створювати небезпеку у русі, так як зіткнення носило характер близький до дотичного , то дії обох водіїв не відповідали вимогам пунктів 13.1,13.3 ПДР. Згідно висновку повторної комісійної комплексної судової транспортно - трасологічної і автотехнічної експертизи №11616/12270 від 31.01.2012 року за фактом ДТП обидва водії мали діяти відповідно з вимогами п.п. 11.2, 13.1, і 13.3 ПДР України. В даній дорожній обстановці технічна можливість уникнення зіткнення транспортних засобів для водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_4 визначалася дотриманням ними п. 11.2 ПДР (нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини), п.13.1 ПДР « водій в залежності від швидкості руху, дорожньої обстановки , особливостей вантажу, який перевозиться, і стану транспортного засобу має дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу» , і 13.3 ПДР України, ( при обгоні, випередженні, об*їзді перешкоди чи зустрічного роз*їзду необхідно дотримуватися безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху), для чого у них не було будь-яких перешкод технічного характеру. Встановлені експертом Миколаївського відділення ОНДІСЕ №73 дані відносно розташування місця зіткнення і механізму контакту напівпричепа автопоїзда DАF FT 95430 і мотоцикла «Кавасакі», д.р.н. 0736 АС, з технічної точки зору є відповідними (спроможними) і такими, що узгоджуються пошкодженнями даних транспортних засобів і слідовою інформацією, зафіксованою до схеми протоколу ДТП, висновки обох експертиз співпадають (т.2 а.с.48-64). ОСОБА_2 перебував на момент ДТП у трудових відносинах з ТОВ «Космос», працював водієм належного вказаному товариству автомобіля марки DАF FT 95430, реєстраційний номер НОМЕР_2, з напівпричепом - рефрижератором, реєстрацій номер НОМЕР_1, і керував вказаним транспортним засобом під час ДТП 28.07.2010 року.

Під час судового розгляду кримінальної справи вказаною експертизою, яку суд поклав в основу вироку та у судовому рішенні суду апеляційної інстанції обома водіями, учасниками ДТП, допущено порушення ПДР України, які призвели до зіткнення, а в результаті смерті потерпілої особи. Вироком встановлено вину одного з них. Відносно ОСОБА_2 у порушенні кримінальної справи відмовлено, що при розгляді цивільної справи не має преюдиційного значення.

Виходячи із вищезазначеного суд вважає, що причетність водія ОСОБА_2 до ДТП встановлена і вказані наслідки від зіткнення настали в результаті порушення обома водіями ПДР.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст. 23, ст. 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок порушення її прав і зокрема у зв*язку зі смертю фізичної особи внаслідок дій джерела підвищеної небезпеки Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв*язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам, дітям, а також особам, які проживали з нею однією сім"єю.

Оскільки шкода була завдана внаслідок здійснення діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, тому застосуванню підлягає спеціальна норма - положення ст. 1187 ЦК України. Відповідно до ч 1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, .. тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, згідно з ч. 2 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди, іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Отже, наявність чи відсутність вини у випадку завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не звільняє особу від обов'язку відшкодувати таку шкоду. Разом з тим, виходячи із обставин справи та доказів , на які суд послався вище, суд вважає, що розмір відшкодування має визначатися у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Тому виходячи і наявності доказів, що водії, учасники ДТП, допустили однакове порушення ПДР України, то розмір відшкодування має бути визначено в рівних частках на користь потерпілої особи.

Але, оскільки відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, то обов*язок відшкодувати шкоду, завдану діями ОСОБА_2, належить віднести на власника джерела підвищеної небезпеки ТОВ «Космос» з урахуванням наявності у відповідача договору страхування цивільно-правової відповідальності з відповідачем ПРаТ АСК «ІНГО Україна»

Позивач, яка є потерпілою, була матір*ю ОСОБА_3, загиблого в результаті ДТП, їй була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв*язку зі смертю її сина.

Вирішуючи питання про те, в якому розмірі необхідно стягувати моральну шкоду з кожного з відповідачів, суд виходить з наступного. Цивільна відповідальність страхової компанії настає відповідно до договорів страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених строком на один рік від 30.09.2009р. та 27.11.2009 року між ТОВ «Космос» та ЗАТ АСК «Інго Україна», правонаступником якого є ПРаТ АСК «ІНГО Україна» (а.с.96-97),протягом строку дії якого стався даний страховий випадок.

Позивачем уточнено вимоги в частині розміру моральної шкоди - в сумі 42500,00 грн. При визначенні розміру відшкодування суд виходить із принципів розумності і справедливості відповідно до ст. 23 ЦК України, враховує характер, глибину душевних, емоційних та моральних страждань, які перенесла потерпіла , і приходить до висновку, що визначений позивачем розмір моральної шкоди є дещо завищеним і визначає загальний розмір морального відшкодування в сумі 40000,00 грн. Відповідно до п. 9.3 ст. 9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих в редакції станом на дату ДТП, становить 50000,00 гривень на одного потерпілого. Тому граничний розмір страхового відшкодування, яке могло б бути сплачене страховиком на користь одного потерпілого становить 2500,00 грн. В цій частині позивачем уточнено позовні вимоги саме в межах відповідальності страховика за спричинену моральну шкоду у зв*язку із смертю сина позивача , тому в цій частині вона підлягає відшкодуванню. Різниця в сумі 37500,00 грн. підлягає стягненню з ТОВ «Космос». При розгляді спору суд виходить із нормативних актів, які діяли на час виникнення вказаних правовідносин.

Позивачем заявлено вимоги про відшкодування з відповідачів матеріальної шкоди в солідарному порядку у розмірі 17225.09 гривень, які відповідно до договору страхування цивільно-правової відповідальності є необґрунтованими і вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. На ТОВ «Космос» суд покладає обов*язок по відшкодуванню матеріальної шкоди у розмірі 510 грн, що становить франшизу за страховим полісом. В решті частині заявлених вимог обов*язок по відшкодуванню покладається на страховика відповідно до укладеного договору страхування згідно з положеннями ст. 979 ЦК України та ЗУ ЗУ «Про обов*язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Розмір витрат на поховання регламентовано статтею 27.4. ЗУ «Про обов*язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», за яким страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Позивачем надано докази на проведення оплати вартості виготовлення та встановлення надгробного пам*ятника в сумі 12500,00грн (а.с.103), виходячи із їх середньої вартості в даній місцевості, докази витрат на поховання сина в сумі 1408,50 гривень, на дослідження трупа загиблого в сумі 81,70 грн., всього в сумі 13990,20 грн. Зазначені витрати підлягають стягненню з ТОВ «Космос» у розмірі франшизи - в сумі 510 грн, решту витрат в сумі 13480,20 гривень віднести на ПРАТ АСК « ІНГО Україна»

Суд відмовляє позивачу у стягненні витрат, понесених потерпілою на організацію поминального обіду в сумі 3234,89 грн., оскільки відповідно до ст. 1201 ЦК України та ст.1 ЗУ « Про поховання та похоронну справу» організація поминальних обідів не входить до організації та проведення поховань.

Таким чином з відповідача ТОВ Космос» в загальному належить стягнути 37500,грн.+510,00 грн = 38010,00грн. та судовий збір в сумі 618,60 грн. в дохід держави. З відповідача ПРАТ АСК « ІНГО Україна» в загальному належить стягнути 13480,20 грн. + 2500,00грн =15980,20 грн. і судовий збір у справі в сумі 487,20 грн. відповідно до ЗУ « Про судовий збір».

Задовольняючи частково вимоги позивача суд не приймає до уваги твердження відповідача ТОВ «Космос» про відсутність вини в діях третьої особи, який діяв під впливом непереборної сили в аварійній ситуації, створеній водієм мотоцикла. Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. При цьому, непереборна сила є безумовною підставою звільнення особи від відповідальності. Вказане твердження спростовано доказами, на які суд послався вище. Судом прийнято до уваги висновок суду у вироку і письмові докази, якими підтверджено вину обох водіїв у порушенні ПДР, тобто останні керували транспортними засобами без дотримання всіх вимог ПДР, що призвело до зіткнення і смерті потерпілої особи, незважаючи на ухвалення обвинувального вироку відносно одного з них.

Суд також не приймає до уваги твердження відповідача, що судовим рішенням вже стягнуто кошти з іншої особи в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки в даному судом прийнято рішення щодо однакової відповідальності осіб відповідно до ч.2 ст. 1188 ЦК України.

Керуючись ст..ст. 10, 60, 61, ч.2 ст. 158, ч.3 ст. 209, ст.ст. 212-215 ЦПК України, ст..ст. 22,23,979, 1166, 1167, 1168, 1187, 1188 ЦК України, ЗУ «Про обов*язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Космос» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 37500,00 гривень, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 510,00 гривень, а всього стягнути 38010,00 гривень .

Стягнути з ПРаТ АСК « ІНГО Україна» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2500,00 гривень, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 13480,20 гривень, а всього стягнути 15980,20 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Космос» в доход держави судовий збір у розмірі 618,60 грн.

Стягнути з ПРаТ АСК « ІНГО Україна» в дохід держави судовий збір у розмірі 487,20 гривень

У задоволені решти заявлених вимог ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю.

На рішення протягом десять днів з дня його проголошення може бути апеляційну скаргу до апеляційного суду Херсонської області через Цюрупинський райсуд.

Суддя Н.В. Заславець