У х в а л а

17 лютого 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука М.І., суддів:
Гончара В.П., Гримич М.К., Кадєтової О.В.,
Остапчука Д.О., розглянувши заяву
Ковальчука Андрія Івановича, який діє
від імені товариства з обмеженою
відповідальністю «Лінія», про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 4 жовтня 2013 року
у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_7, товариства з обмеженою
відповідальністю «Лінія» про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та судових витрат,

в с т а н о в и л а:

У травні 2010 року публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк» звернулося в
суд з позовом до ОСОБА_7, товариства з
обмеженою відповідальністю «Лінія»
про стягнення заборгованості за
кредитним договором та судових витрат.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетрвоська від 8 листопада 2010
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 10 вересня 2013 року, позов
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_7, товариства з обмеженою
відповідальністю «Лінія» на користь
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» заборгованість у розмірі
1760338 грн 2 коп. Вирішено питання про
стягнення судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 4 жовтня 2013 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_7, товариства з
обмеженою відповідальністю «Лінія»
про стягнення заборгованості за
кредитним договором та судових витрат,
за касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю «Лінія» на
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетрвоська від 8 листопада 2010
року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10
вересня 2013 року.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
Ковальчука А.І., який діє від імені
товариства з обмеженою
відповідальністю «Лінія», про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 4 жовтня 2013 року
з підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 вересня та 2
жовтня 2013 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Із змісту ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 жовтня 2013 року вбачається,
що суд касаційної інстанції погодився
із висновками судів першої та
апеляційної інстанції, які стягуючи
заборгованість у солідарному порядку
із боржника і поручителя, виходили із
того, що на момент ухвалення рішення
дія кредитного договору не
закінчилися, вимога до поручителя
пред'явлена в межах строків,
встановлених ст. 559 ЦК України. Висновок
про те, що строк виконання зобов'язання
за цим договором було змінено у судових
рішеннях відсутній.

Із ували Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 вересня 2013
року, на яку заявник посилається, як на
підставу неоднакового застосування
норм матеріального права, вбачається,
що суд касаційної інстанції скасовуючи
рішення апеляційного суду та залишаючи
в силі рішення суду першої інстанції,
виходив із того, що строк виконання
основного зобов'язання змінений і
вимога направлена банком поза межами
шестимісячного строку із моменту
зміненої дати виконання обов'язку.

Поставлюючи 2 жовтня 2013 року ухвалу про
скасування рішення апеляційного суду і
залишаючи рішення суду першої
інстанції в силі, суд касаційної
інстанції виходив із того, що
шестимісячний термін на пред'явлення
вимог до поручителя необхідно рахувати
із визначеного у кредитному договорі
терміну виконання основного
зобов'язання і цей строк банком
пропущено.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин.

З огляду на зміст судових рішень,
відсутні підстави вважати, що у справах
в яких Вищим спеціалізованим судом
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ постановлені
ухвали від 4 жовтня, 25 вересня та 2
жовтня 2013 року тотожними є встановлені
судом фактичні обставини, які мають
значення для вирішення спорів, які
розглядалися, а, відповідно, що
правовідносини, які виникли між
сторонами, які брали участь у розгляді
справ подібні і мало місце неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень.

Посилання заявника на неправильність
встановлення фактичних обставин і
помилковість висновків викладених в
ухвалі, яку просить переглянути
заявник, не може бути підставою для
допуску справи до провадження.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_7, товариства з
обмеженою відповідальністю «Лінія»
про стягнення заборгованості за
кредитним договором та судових витрат
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.І. Наумчук

Судді
В.П. Гончар

М.К. Гримич

О.В. Кадєтова

Д.О. Остапчук