Справа № 323/511/14-ц
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

03.03.2014
м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької
області у складі судді Щербань Л.С., при
секретарі Щербині Л.Г., розглянувши у
судовому засіданні цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до
Преображенської сільської ради
Оріхівського району Запорізької
області про захист права на спадкове
майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із
позовом, в якому зазначає, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати
ОСОБА_2, підтвердженням чого є
свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1,
видане 29.06.2006 року Преображенською
сільської ради Оріхівського району
Запорізької області, актовий запис за
№30. Після її смерті відкрилася
спадщина у вигляді житлового будинку,
розташованого за адресою: Запорізька
область, АДРЕСА_1

Позивачка у визначений законом термін
прийняла спадщину, звернувшись до
приватного нотаріуса Оріхівського
районного нотаріального округу з
відповідною заявою, нотаріусом
заведено спадкову справу за №11/2014,
однак у видачі свідоцтва про право на
спадщину на житловий будинок їй було
відмовлено, оскільки нотаріус через
відсутність правовстановлюючих
документів про належність майна
спадкодавцеві, надав відповідну
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії, зареєстровану за вих.
№40/02-31 та пославшись на роз'яснення
Міністерства юстиції України «Щодо
порядку оформлення документів в разі
смерті власника нерухомого майна» за
№19-32/319 направив її для вирішення
питання по захисту права на спадковий
будинок до суду, оскільки іншим
способом неможливо захистити своє
право на спадщину у вигляді житлового
будинку.

Просить визнати за нею право власності
на спадщину що залишилася після смерті
ОСОБА_2 у вигляді житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями та
спорудами, розташованого на земельній
ділянці площею 0,45 га за адресою АДРЕСА_1
що складається з житлового будинку «А»,
прибудови «а», ганку «Кр», літньої
кухні «Б», сараю літ. «В», вбиральні «Г»,
літнього душу «Д», погріб «Пг», паркану
№1, ворота з хвірткою №2, колодязю №3,
басейнів №4 і №5 з правом реєстрації у
відповідних органах.

В судовому засіданні представник
позивача на позові довірителя
наполягає і прохає його задовольнити.

Відповідач - Преображенська сільська
рада Оріхівського району Запорізької
області, в судове засідання свого
представника не направили, до суду
надали заяву про розгляд справи без
участі їх представника, позов визнають.

Вислухавши представника позивача,
вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1, виданого 29.06.2006 року
Преображенською сільської ради
Оріхівського району Запорізької
області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року, актовий запис про смерть №30.

Відповідно до довідки виконавчого
комітету Преображенської сільської
ради Оріхівського району Запорізької
області за №189 від 27.01.2014р. встановлено,
що згідно погосподарської книги
сільської ради житловий будинок за
адресою: Запорізька обл., АДРЕСА_1
належить ОСОБА_2.

07.11.2013 року Комунальним підприємством
«Бюро технічної інвентаризації»
Оріхівської районної ради Запорізької
області виготовлено технічний паспорт
на житловий будинок, 1958-го року
побудови.

Згідно вимог Інструкції про порядок
обліку будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, затвердженої
Міністерством комунального
господарства Української РСР 31.01.1966р.
та Правил державної реєстрації
об'єктів нерухомого майна, що
знаходиться у власності юридичних та
фізичних осіб, затверджених наказом
Держкомітету по ЖКГ №56 від 13.12.1995р.,
котрі діяли на час набуття у власність
житлового будинку, облік будинків і
домоволодінь, що належать окремим
громадянам і колгоспним дворам до 2002-го
року вівся в реєстрових
(погосподарських) книгах виконавчих
органів відповідних рад.

01 липня 2004 року було прийнято Закон
України №1952-ІV «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» (далі - Закон)
згідно з вимогами якого обов'язковій
державній реєстрації підлягають
речові права на нерухоме майно
фізичних та юридичних осіб, що
знаходиться на території України.

Державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно здійснюється шляхом
внесення даних до єдиної державної
інформаційної системи, - Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
та їх обмежень. Чинним законодавством
України не визначено порядку та
терміну перенесення даних, що
містяться на паперових носіях
(погосподарських, «шнурових» книгах) до
електронного реєстру.

Конституційним Судом України в рішенні
№5-рп/2005 від 22.09.2005 року зазначено, що
«Згідно зі статтею 22 Конституції
України конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані, при прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод».

Це ж положення підтверджено у ст. 3
Закону, де зазначено: «Право власності
та інші речові права на нерухоме майно,
набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою».

Чинним законодавством України
передбачено що об'єкти нерухомого
майна підлягають обов'язковій
державній реєстрації (ст. 4 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень»).

У роз'ясненні Міністерства юстиції з
цього приводу також вказано, що
існуючий житловий будинок, побудований
до серпня 1992 року, на який не оформлено
право власності спадкодавцем за життя,
не можна розглядати, як сукупність
будматеріалів, а як цілісний об'єкт,
ціна на який складається як на
нерухомий об'єкт, підтвердженням чого є
наявність технічного паспорту,
виготовленого БТІ та надання довідки
органу місцевого самоврядування про
наявність інформації про власника
житлового будинку в погосподарському
обліку.

Судом встановлено, що після смерті
ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді
житлового будинку, розташованого за
адресою: Запорізька область, АДРЕСА_1

Відповідно ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до свідоцтва про народження
серії НОМЕР_2 та свідоцтва про
одруження серії НОМЕР_3, виданих
Оріхівським відділом РАГСУ ОСОБА_1
являється рідно донькою ОСОБА_2.

Відповідно до заповіту, складеного 05
лютого 1996 року заповідачем ОСОБА_2,
посвідченого секретарем
Преображенської сільської ради
Оріхівського району Запорізької
області Алєйніковою Л.А., ОСОБА_2
заповіла житловий будинок в АДРЕСА_1
ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Позивачка у визначений законом термін
прийняла спадщину, звернувшись до
приватного нотаріуса Оріхівського
районного нотаріального округу з
відповідною заявою, де заведено
спадкову справу за №11/2014,
підтвердженням чого є Витяг про
реєстрацію в Спадковому реєстрі за
336479594, однак у видачі свідоцтва про
право на спадщину на житловий будинок
їй відмовлено, оскільки відповідно до
пунктів 4.12, 4.15 частини 4 глави 10 розділу
ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в
Мінюсті 22.02.2012р. за №282/20595, видача
свідоцтва про право на спадщину на
майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться після подання
спадкоємцями правовстановлюючих
документів про належність цього майна
спадкодавцеві, а такий документ у неї
відсутній. 30 січня 2014 року приватний
нотаріус надав відповідну постанову
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії, зареєстровану за вих. №40/02-31.

Пленум Верховного Суду України у п. 23
постанови від 30.05.2008 р. за №7 «Про судову
практику у справах про спадкування»,
роз'яснив, що «у разі відмови нотаріуса
в оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження».

Зазначена позиція підтверджена також
постановою Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року за №6 «Про
узагальнення судової практики
розгляду цивільних справ про
спадкування», де вказано:
«Найпоширенішою причиною звернення
особи до суду в справах про визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування є неможливість
спадкоємцями, які прийняли спадщину,
оформити своє право на спадщину в
нотаріальній конторі з причин
відсутності правовстановлюючих
документів на спадкове майно на ім'я
спадкодавця та/або відсутності
державної реєстрації нерухомого майна
спадкодавцем.

Такі випадки характерні для сільської
місцевості, де право власності на
житловий будинок за спадкодавцем
підтверджується лише записом в
погосподарській книзі сільської ради
та тривалим фактом володіння цим
майном особою, яка померла.

Перші власники не оформляли документи
на належне їм нерухоме майно та не
реєстрували його в органах БТІ, а тому
спадкоємець не може отримати у
нотаріуса свідоцтво про право на
спадщину і його право має бути визнано
в судовому порядку.

Але, як свідчить проведений аналіз
справ цієї категорії, суди не
враховують, що всі
господарсько-побутові будівлі та
споруди у домоволодіннях, які належать
громадянам і були побудовані до Указу
Президії Верховної Ради Української
РСР від 22 січня 1979 року "Про боротьбу з
самовільним будівництвом
господарсько-побутових будівель", і під
час технічної інвентаризації не були
відображені в матеріалах
інвентаризації як самовільні, не
відносяться до категорії самовільних
(самочинних).»

Відповідно до вимог ст. 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» підставою для державної
реєстрації прав є рішення суду.

У разі смерті власника нерухомого
майна, який за життя не оформив право
власності та не провів його реєстрацію,
питання визначення належності цього
нерухомого майна попередньому
власнику та наступного його власника
(спадкоємця) повинно вирішуватися у
судовому порядку.

Стаття 16 Цивільного кодексу України
визначає способи захисту особистих
немайнових або майнових прав та
інтересів особи, одним з яких є
визнання права.

За таких обставин, суд вважає можливим
визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний
НОМЕР_4, право власності на спадщину що
залишилася після смерті ОСОБА_2 у
вигляді житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями та
спорудами, розташованого на земельній
ділянці площею 0,45 га за адресою АДРЕСА_1
що складається з житлового будинку «А»,
прибудови «а», ганку «Кр», літньої
кухні «Б», сараю літ. «В», вбиральні «Г»,
літнього душу «Д», погріб «Пг», паркану
№1, ворота з хвірткою №2, колодязю №3,
басейнів №4 і №5 з правом реєстрації у
відповідних органах.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 15, 57-60, 208-209, 212, 213-215, 218 ЦПК України,
ст.ст. 1216, 1217, 1261, 1270, 1272 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до
Преображенської сільської ради
Оріхівського району Запорізької
області про захист права на спадкове
майно задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний
НОМЕР_4, право власності на спадщину що
залишилася після смерті ОСОБА_2 у
вигляді житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями та
спорудами, розташованого на земельній
ділянці площею 0,45 га за адресою АДРЕСА_1
що складається з житлового будинку «А»,
прибудови «а», ганку «Кр», літньої
кухні «Б», сараю літ. «В», вбиральні «Г»,
літнього душу «Д», погріб «Пг», паркану
№1, ворота з хвірткою №2, колодязю №3,
басейнів №4 і №5 з правом реєстрації у
відповідних органах.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 10
днів з дня його проголошення.

Суддя:
Л.С. Щербань