Справа № 303/8299/13-ц
Номер рядка стат.звіту - 49
РІШЕННЯ (Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року
м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області у складі:

головуючого-судді
Заболотного А.М.

при секретарі
Штець І.І.

за участю представника
позивача ОСОБА_1

представника органу опіки та
піклування Степанова О.Р.

прокурора м. Мукачево
Федорова А.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі засідань в м.
Мукачево цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: орган
опіки та піклування виконавчого
комітету Мукачівської міської ради про
позбавлення батьківських прав та
залишення дітей під опікою матері,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_5 про позбавлення
батьківських прав, вказуючи на те, що
останній є батьком неповнолітніх дітей
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8.,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які знаходяться на
повному її утриманні. Відповідач у
вихованні дітей ніякої участі не
приймає, матеріальної допомоги на їх
утримання не надає, не проявляє
батьківської турботи, не спілкується з
ними, тривалий час не доглядає за
дітьми, життям та розвитком не
цікавиться, свідомо ухиляється від
виконання свого юридичного обов'язку
по вихованню та утриманню дітей. Від
липня 2012 року діти проживають разом з
матір'ю у Словаччині, проходять
навчання в учбових закладах та всі
питання щодо виховання та утримання
дітей вирішуються позивачем. Вказує на
те, що відповідач порушує права дітей
на навчання, відпочинок та
оздоровлення, оскільки на все
потрібний письмовий дозвіл батька
дітей, а останній уникає зустрічей з
дітьми та місцезнаходження його
невідоме. Вказане призводить до того,
що позивач не має змоги виконувати свої
батьківські обов'язки в повному обсязі.
Також просить залишити дітей під її
опікою.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, просив їх задовольнити,
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про причину неявки суд не повідомив.
Клопотань про відкладення розгляду
справи від відповідача не надходило. За
таких обставин, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
відповідача та за згодою позивача
відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України
ухвалити заочне рішення.

Представник орган опіки та піклування
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради позовні вимоги
підтримала, просила їх задовольнити.

Прокурор Федорова А.І. в судовому
засіданні вважає за необхідне
позбавити батьківських прав ОСОБА_5
щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заслухавши пояснення
представника позивача та третьої
особи, думку прокурора щодо
доцільності позбавлення відповідача
батьківських прав, дослідивши та
перевіривши зібрані у справі докази,
суд вважає, що позов слід задовольнити
частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від своїх обов'язків по
вихованню дитини.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, є
сторони по справі, що стверджується
свідоцтвами про народження серії
НОМЕР_1 від 15.09.1998 року та серії НОМЕР_2
від 20.06.2000 року. Також встановлено, що
шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
розірвано, відповідно до рішення
Мукачівського міськрайоного суду від
06.09.2011 року.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

У зв'язку з невиконанням своїх
батьківських обов'язків батьком дітей
та відсутністю матеріальної допомоги
на їх утримання, позивач у 2011 році
звернулася до суду з позовом про
стягнення на утримання дітей
аліментів. Так, рішенням Мукачівського
міськрайонного суду від 29.12.2011 року
вирішено стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в
розмірі 300 грн. щомісячно на кожну
дитину.

Не зважаючи на ухвалене судове рішення,
батько дітей ОСОБА_5 ухиляється від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дітей, зокрема їх
матеріального забезпечення. Як
вбачається з довідки про неотримання
аліментів від 20.09.2012 року № 3-576/13,
ОСОБА_4, за період з 01.03.2013 року по 01.09.2013
року, аліменти від ОСОБА_5 на утримання
дітей не отримувала. Крім того,
відповідно до розрахунку
заборгованості по аліментам, наданого
міським відділом державної виконавчої
служби Мукачівського МРУЮ в
Закарпатській області, заборгованість
відповідача по сплаті аліментів станом
на 31.12.2013 року становить 15000 грн. Також,
відповідно до листа Українського
державного підприємства поштового
зв'язку «Укрпошта», Центр Поштового
зв'язку №1, від 13.09.2013 року № 1722 грошові
перекази на ім'я ОСОБА_4 на протязі
шести місяців не поступали.

Відповідно до листа Обласної дитячої
лікарні від 05.08.2011 року № 2392/07-02 стан
здоров'я дітей є незадовільним, у
зв'язку з чим, останні потребують
профілактичного оздоровлення під
наглядом матері. В ході проведення
обстеження умов проживання дітей,
встановлено, що діти часто хворіють та
потребують лікування за кордоном під
наглядом матері.

В свою чергу, батько дітей відмовився
дати дозвіл на тимчасовий виїзд за
кордон для лікування, що, як стверджує
позивач, порушило право дітей на
оздоровлення. У зв'язку з цим, рішенням
Мукачівського міськрайонного суду від
02.09.2011 року надано дозвіл на оформлення
та видачу проїзних документів дітям
без згоди батька.

На даний час ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 навчаються в
навчальних закладах Словаччини та
мають дозвіл на проживання, що
підтверджується відповідними
довідками. Крім того, мати дітей ОСОБА_4
працює лікарем в Словаччині.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Батьки
зобов'язані поважати дитину. Передача
дитини на виховання іншим особам не
звільняє батьків від обов'язку
батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 164 СК України
підставами для позбавлення
батьківських прав батьків є: якщо мати,
батько не забрали дитину з полового
будинку або з іншого закладу охорони
здоров'я без поважної причини і
протягом шести місяців не виявляли
щодо неї батьківського піклування;
ухиляються від виконання своїх
обов'язків з виховання дитини; жорстоко
поводяться з дитиною; є хронічними
алкоголіками або наркоманами; вдаються
до будь-яких видів експлуатації дитини;
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини. В п. 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.03.2007 року
№ 3 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
зазначається, що особи можуть бути
позбавлені батьківських прав лише щодо
дитини, яка не досягла вісімнадцяти
років, і тільки з підстав, передбачених
ст. 164 СК України. Ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками. Жорстоке поводження
полягає у фізичному або психічному
насильстві, застосуванні недопустимих
методів виховання, приниженні людської
гідності дитини тощо. Хронічний
алкоголізм батьків і захворювання їх
на наркоманію мають бути підтверджені
відповідними медичними висновками.

У судовому засіданні представник
позивача пояснив, що батько дітей
самоусунувся від виконання
батьківських обов'язків, тривалий час з
дітьми не спілкується, матеріальної
допомоги не надає, долею дітей та
станом здоров'я не цікавиться, участі у
їх вихованні не приймає.

Відповідно до висновку органу опіки та
піклування Мукачівського
міськвиконкому від 28.01.2014 року № 103/01-16
визнано за доцільне позбавити ОСОБА_5
батьківських прав щодо малолітніх
дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки останній
ухиляється від виконання
батьківського обов'язку по їх
вихованню та утриманню, не турбується
про їх здоров'я, фізичний, психічний та
розумовий розвиток

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України
«Про охорону дитинства», кожна дитина
має право на рівень життя, достатній
для її фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

При постановлені законного та
справедливого рішення, суд враховує
положення Конвенції «Про права дитини»
від 20.11.1989 року, (набула чинності для
України 27.09.1991 року) в ч. 2 ст. 6 якої
говориться, що держави учасниці
забезпечують у максимально можливій
мірі виживання і здоровий розвиток
дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції
держави-учасниці забезпечують те, щоб
дитина не розлучалася з батьками
всупереч їх бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно з судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини. Крім цього, в ч. 1 ст.
19 Конвенції зазначено, що держава
вживає всіх необхідних заходів з метою
захисту дитини від усіх форм фізичного
та психологічного насильства, образи
чи зловживань по відношенню до дитини.

Відповідно до п. 15 Пленуму Верховного
Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»,
позбавлення батьківських прав, що
надані батькам для досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

При прийнятті рішення по справі судом
також береться до уваги, що
Європейський суд з прав людини (Справа
«Савіни проти України») у своєму
рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що
право батьків і дітей бути поряд один з
одним становить основоположну
складову сімейного життя і що заходи
національних органів, спрямовані
перешкодити цьому, є втручанням у
права, гарантовані статтею 8 Конвенції
про захист прав і основних свобод
людини у частині права заявників на
повагу до сімейного життя, зокрема,
судове рішення має бути побудоване на
з'ясованих обставинах: чи були мотиви
для позбавлення батьківських прав
доречними і достатніми, чи здатне
рішення про позбавлення батьківських
прав забезпечити належний захист
дитини, чи було проведено ретельний
аналіз можливих наслідків
пропонованого заходу з опіки для
батьків і дитини, чи ґрунтується
висновок органу опіки на достатній
доказовій базі, чи мали батьки достатні
можливості брати участь у вирішенні
такого питання.

Закон України «Про охорону дитинства»
у ст. 11 передбачає, що кожна дитина має
право на проживання в сім'ї разом з
батьками або в сім'ї одного з них та на
піклування батьків. Крім того, діти та
батьки не повинні розлучатися всупереч
їх волі, за винятком випадків, коли таке
розлучення необхідне в інтересах
дитини і цього вимагає рішення суду, що
набрало законної сили (ст. 14 Закону).

Наявними в матеріалах цивільної справи
судовими рішеннями, ухвалених за
наслідками спорів між сторонами, також
підтверджується факт ухилення
відповідача від виконання своїх
обов'язків з виховання дитини. Ці
обставини враховуються судом за
правилами ст. 61 ЦПК України та
узгоджуються з іншими обставинами
справи.

Таким чином, враховуючи наведені вище
норми чинного законодавства, а також
усі обставини даної справи у їх
сукупності, в тому числі те, що ОСОБА_5
тривалий час ухиляється від своїх
батьківських обов'язків, наміру в
подальшому виконувати їх належним
чином під час розгляду справи не
встановлено, суд прийшов до висновку що
позов слід задовольнити та позбавити
відповідача батьківських прав щодо
малолітніх дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вирішуючи позов в частині позовних
вимог щодо залишення дітей під опікою
матері, то суд не вбачає підстав для їх
задоволення, оскільки таке право
передбачене законом.

Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позов
задоволено частково, судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог,
а відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено. Таким
чином з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню 114,70 грн. (1/2
від загального розміру позовних вимог)
судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 209, 212-215, 218, 223,
224, 294 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 165 СК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
батьківських прав щодо його
неповнолітніх дітей: ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 114,70
грн. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

На рішення суду відповідачем може бути
подана заява про перегляд заочного
рішення протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Закарпатської області через
Мукачівський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

А.М.Заболотний