Справа № 442/8409/14-ц
Провадження № 2/442/2593/2014
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

31 жовтня 2014 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Коваль Р.Г., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із статтею 118 ЦПК України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду яка повинна бути викладена у письмовій формі.

Відповідно до статті 119 ЦПК України позовна заява повинна містити найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви. Одночасно у ч. 3 вказаної статті зазначено, що подана заява повинна бути підписана заявником або його представником із зазначенням дати її подання, а ч. 5 ст. 119 ЦПК передбачає, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Статтею 3 передбачено, що судовий збір справляється за подання позовної заяви передбаченої цивільним законодавством.

Як вбачається із поданої позовної заяви, позивач заявляє позовні вимоги, що стосуються майнового характеру.

Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

В свою чергу ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», передбачає, що при подачі позовної заяви майнового характеру сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Як вбачається із поданої позовної заяви, в заяві не зазначено ціни позову, до заяви не додано оцінки вартості спірного майна, яке підлягає поділу, що не дає можливості суду визначити його дійсну вартість на момент подачі позову, та не можливо визначити точну суму сплати судового збору. Сума судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується у розмірі, який залежить від ціни позову. Відтак, відсутність оцінки спірного нерухомого майна унеможливлює визначити розмір судового збору, який необхідно сплатити в місцевий бюджет на р/р 0014, МФО 825014, код класифікації доходів бюджету 22030001, .

Одночасно до матеріалів позовної заяви позивачем не представлено правовстановлюючих документів на майно, що підлягає поділу.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Крім цього в позовній заяві не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину та не вказано наявності підстав для звільнення від доказування.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовна заява подана без додержання встановлених вимог, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишити без руху.

Надати позивачу ОСОБА_1 термін протягом трьох днів з дня отримання ним копії ухвали усунути зазначені у мотивувальній частині ухвали недоліки.

В разі невиконання вимог ухвали та не усунення недоліків поданої позовної заяви, така заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Р.Г. Коваль