Справа № 347/75/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2014
м. Косів

Косівський районний суд,
Івано-Франківської області в складі:

Головуючого-судді: Цалин Б.М.

Секретаря: Грицанюк Н.П.

З участю відповідачки : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому,
судовому засіданні в залі суду м.Косів
цивільну справу за позовом ПАТ «Ідея
Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за
кредитним договором, -

В С Т А
Н О В И В :

ПАТ «Ідея Банк» подано на розгляд
суду позовну заяву до відповідачки про
стягнення боргу за кредитним
договором.

Представник позивача Семенюк С.Я.,
в судове в судове засідання не
з"явилась, будучи належним чином
повідомленою про час та місце розгляду
справи по суті, подала суду заяву із
клопотанням про підтримання позовних
вимог та розгляд справи в її
відсутності.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивача посилається на
те, що згідно кредитного договору №
Г90.038.71543 від 25.07.2008 року між ВАТ "Плюс
Банк" правонаступником якого є ПАТ
"Ідея Банк" та відповідачкою в справі,
ОСОБА_1, остання отримала кредит в
розмірі 4070 грн. на строк 24 місяці, за
користування яким зобов'язувалася
сплачувати проценти в розмірі 17,90 %
річних від залишкової суми кредиту у
терміни, передбачені встановленим
Кредитним договором, графіком
щомісячних платежів. Протягом строку
дії Кредитного договору боржник
систематично порушувала терміни
сплати кредиту і процентів за
користування кредитом, у зв"язку з чим
їй було надіслано заявником листи -
повідомлення з вимогою повернення
боргу, які боржник залишила без
відповіді і задоволення, заперечень на
вимоги Заявника не надала. Внаслідок
порушень відповідачкою умов
кредитного зобов"язання, станом на
10.12.2013 року заборгованість по кредиту
становить 1613,84 грн, з яких: 62,19 грн. -
заборгованість по простроченому боргу;
176,06 грн. - заборгованість по
прострочених процентах; 1,02 грн -
заборгованість по строкових процентах;
а також 162,88 грн. - нарахована плата за
обслуговування кредиту, 140,90 грн-
прострочена плата за обслуговування
кредиту, 85,79 пеня ( за останній рік) .

Відповідачка в справі, ОСОБА_1
позовні вимоги заперечила, суду
пояснила, що в 2008 році вона отримувала в
кредит кошти, однак на даний час вже і
точно не може пригадати яку суму. В
рахунок погашення кредитного
зобов"язання вона періодично вносила
платежі та вважає, що в повній мірі
погасила заборгованість. Разом із тим
подала суду заяву, в якій просить суд
застосувати наслідки спливу позовної
давності а в позові відмовити.

Суд вислухавши відповідачку та
вивчивши матеріали справи вважає, що в
позові слід відмовити за наступних
підстав:

Судом встановлено, що згідно
кредитного договору № Г90.038.71543 від
25.07.2008 року (а.с.7 зв., 5 зв.) між ВАТ "Плюс
Банк" правонаступником якого є ПАТ
"Ідея Банк" та відповідачкою в справі,
ОСОБА_1, остання отримала кредит в
розмірі 4070 грн. на строк 24 місяці, за
користування яким зобов'язувалася
сплачувати проценти в розмірі 17,90 %
річних від залишкової суми кредиту у
терміни, передбачені встановленим
Кредитним договором, графіком
щомісячних платежів.

Відповідно до довідки -
розрахунку (а.с.3) внаслідок порушень
відповідачкою умов кредитного
зобов"язання, станом на 10.12.2013 року
заборгованість ОСОБА_1 по кредиту
становить 1613,84 грн, з яких: 62,19 грн. -
заборгованість по простроченому боргу;
176,06 грн. - заборгованість по
прострочених процентах; 1,02 грн -
заборгованість по строкових процентах;
а також 162,88 грн. - нарахована плата за
обслуговування кредиту, 140,90 грн-
прострочена плата за обслуговування
кредиту а також 85,79 пеня ( за останній
рік).

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди. Відповідно
до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Встановлено, що Банк взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором
виконав в повному обсязі, шляхом
надання відповідачці ОСОБА_1 кредитних
коштів.

Відповідно до положень частини 1 статті
3 ЦПК України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законом України (ч.1 ст.4 ЦПК
України).

У відповідності до положень ст.ст. 10, 11,
58, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які брали участь у розгляді справи, а
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір, а саме
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

У відповідності до положень частин 1-2
ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги
докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.256 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

В силу вимог ст. 257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Позивач звернувся до суду за захистом
порушеного права 14.01.2014 року, та
пропустив при цьому строк позовної
давності, оскільки договір укладено
25.07.2008 року на 24 місяці, тобто до 25.07.2010
року. З того часу минуло більше трьох
років, а тому строк позовної давності
сплив 25.07.2013 року.

Відповідно до ст..259 ЦК України, позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Згідно договору про надання кредиту
угода про збільшення строку позовної
давності між сторонами не укладалася.

Суд не приймає до уваги покликання
представника позивача в обґрунтуванні
вимог позову, відповідачкою було
здійснено останній платіж 26.07.2013 року,
оскільки до матеріалів справи не
долучено підтвердження цього, а також
здійснення останнього платежу не є
підставою для збільшення позовної
давності.

У позовній заяві представником
позивача не було поставлено питання
про поновлення строку позовної
давності і судом підстав для його
поновлення не встановлено.

Відповідно до ст..267 ЦК України, позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Про
застосування строку позовної давності
відповідачка заявила в судовому
засіданні та подала суду письмову
заяву.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що у задоволенні позову слід
відмовити за пропуском строку позовної
давності.

Відповідачка у судовому засіданні
настоює на застосуванні ст..267 ч.4 ЦК
України, відповідно до якої, сплив
позовної давності про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.
Загальний строк позовної давності
ст..257 ЦК України визначено тривалістю 3
роки. Спеціальних строків у кредитному
договорі сторони не обговорювали.

На підставі наведеного ст.ст. 256,
267, 526, 610-612, 1054 ЦК України та керуючись
ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 , 218 ЦПК України,
суд, -

В И Р І
Ш И В:

В позові Публічного акціонерного
товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за кредитним договором
№Г90.038.71543 від 25.07.2008 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до
Івано-Франківського Апеляційного суду
через Косівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
для осіб, які брали участь у справі, але
не були присутні в судовому засіданні
під час проголошення судового рішення
-протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Цалин Б.М.