Провадження № 2/645/385/14
Ленінський районний суд м. Харкова у
головуючого судді - Пашнєва В.Г.,
при секретарі - Оріховській
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Харкові
цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом про стягнення з
грн. боргу за договором позики.
Свої позовні вимоги обґрунтовує
тим, що відповідач не виконав належним
чином свої договірні зобов'язання в
частині своєчасного повернення
грошових коштів за договором позики,
внаслідок чого утворилась
заборгованість, яка до цього часу не
погашена. У січні 2013 року Відповідач
повернув частину боргу, а саме 1600 (одну
тисячу шістсот) грн. 00 коп. Про це
свідчить розписка, яка була складена та
підписана мною, Позивачем, та яка
знаходиться у Відповідача. Після цього
Відповідач виплати по поверненню боргу
При цьому вказує, що оскільки вона
проживає з матір'ю пенсіонеркою, яка
хворіє на серцево-судинну хворобу та є
гіпертоніком і потребує вжитку
лікарських засобів, які коштують
чималі гроші, її зарплатні, яка складає
2300 (дві тисячі триста) грн. не вистачає
на утримування себе, матеріальної
допомоги моїй матері, сплати
житлово-комунальних послуг, їжу.
Позивачка в судовому засіданні
підтримала позовні вимоги позивача в
повному обсязі, та наголосила, що на
даний час відповідач не виконав своїх
зобов'язань перед нею, у зв'язку з чим
просила суд задовольнити позов.
Відповідач правом на участь у
судовому засіданні не скористався,
причину неявки не повідомив. Судові
повістки, що були направлені за місцем
реєстрації відповідача, а також за
місцем його фактичного мешкання,
повернулися до суду з довідками
поштової установи про причини
невручення, а саме «закінчення терміну
зберігання». Суд вважає, що небажання
відповідача отримати рекомендовані
листи з судовими повістками на пошті є
відмовою останнього одержати судові
повістки. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 76
ЦПК України, в разі відмови адресата
одержати судову повістку особа, яка її
доставляє, робить відповідну помітку
на повістці і повертає її до суду.
Особа, яка відмовилася одержати судову
повістку, вважається повідомленою.
Таким чином, відмовившись одержати
судові повістки, відповідач вважається
належним чином повідомленим про час та
місце розгляду справи.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України,
на підставі наявних у справі доказів,
суд вважає можливим ухвалити заочне
рішення, з урахуванням того, що позивач
не заперечував проти такого вирішення
справи.

З'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, всебічно та повно дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку
про наявність підстав для задоволення
позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається,
що « 01» листопада 2012 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 була складена розписка про те,
що Позивач передає у борг
Відповідачеві грошові кошти у сумі 15000
(п'ятнадцять тисяч ) грн 00 коп. При
складанні розписки був присутній
свідок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно з умовами розписки Відповідач
повинен повернути борг в строк до 31
серпня

2013 р.

У зазначений строк Відповідач
решту боргу, яка складає 13400 (тринадцять
тисяч чотириста ) грн. 00 коп. не повернув
та порушив свої договірні зобов'язання.
Відповідач ухиляється від виконання
зобов'язання та не відповідає на
телефонні дзвінки щодо оплати боргу, а
саме змінив номер телефону.

Проте, у вказаний в розписці строк
відповідач позики не повернув На
вимогу позивача відповідач
добровільно своїх зобов'язань не
виконав.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають на
підставах, встановлених ст. 11 цього
Кодексу, зокрема договорів та інших
правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 1046, ч. 2 ст. 1047 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Матеріали справи не містять доказів
повернення суми боргу відповідачем.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу
України правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності,
згідно з яким кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, а суд розглядає справу
в межах заявлених вимог і вирішує
справу на підставі наданих доказів.

Наявність у відповідача перед
позивачами невиконаного грошового
зобов'язання на підставі письмової
розписки від 01.11.2012 року
підтверджується матеріалами справи та
оригіналом цієї розписки.

Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та у встановлений у
зобов'язанні строк.

За таких обставин позовна вимога
позивача про стягнення з відповідача
13400,00 грн. боргу підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, суд вважає за необхідне
стягнути судовий збір в сумі 134 грн. з
відповідача пропорційно розміру
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 57, 60, 61, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215, 224 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на
користь ОСОБА_1 - 13400,00 (тринадцять тисяч
чотириста) грн. боргу за договором
позики.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на
користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі
134 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії,
відповідно до вимог ст.. 229 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви
про перегляд заочного рішення
відповідачами, які не приймали участі у
розгляді справи, якщо заяву про
перегляд заочного рішення не було
подано.

Суддя
В.Г.Пашнєв