№2/642/2348/2014
Р ІШ Е Н Н Я

Іменем України

30 грудня 2014 року м.Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Клименко О. І.

при секретарі - Шаповал Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Інтертранс», третя особа: Харківська міська рада про визнання договору купівлі- продажу дійсним , суд ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу майнових прав об'єктів нерухомого майна, укладений ОСОБА_1 та ТОВ «Інтертранс» в простій письмовій формі 03.09.2014 р., визнати за ОСОБА_1 право власності на: виробничий будинок літ. «Ф-1» загальною площею 83,0 кв.м, розташований за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, 10 та виробничий будинок літ. «Х-1» загальною площею 73,2 кв.м, розташований за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, 10.Свою вимогу позивач обґрунтував тим, що між нею та ТОВ «Інтертранс» 03.09.2014 р. у простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу майнових прав наступних об'єктів нерухомості: виробничого будиноку літ. «Ф-1» загальною площею 83,0 кв.м, виробничого будинку літ. «Х-1» загальною площею 73,2 кв.м, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, 10. Виробничий будинок літ. «Ф-1» загальною площею 83,0 кв.м., утворився в результаті проведеної відповідачем самовільної реконструкції споруди, що є частиною єдиного майнового комплексу, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, 10 та належить ТОВ «Інтертранс» на підставі договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 09.11.2004 р. реєстр. № 4962, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 Виробничий будинок літ.«Х-1» загальною площею 73,2 кв.м., є самочинно побудованою ТОВ «Інтертранс» нежитловою будівлею, яка розташована на земельній ділянці, загальної площі 2,2741 га. розташованій у м. Харкові по вул. Кашуби, 10, та наданий ТОВ «Інтертранс» для експлуатації зазначеного вище цілісного майнового комплексу. Так, майнові права на зазначені об'єкти нерухомості належали ТОВ «Інтертранс», як особі яка самочинно збудувала об'єкт нерухомого майна. Відповідно до умов договору купівлі-продажу майнових прав від 03.09.2014 р. ТОВ «Інтертранс», в строк до 25.11.2014 р., повинно було належним чином оформити свої майнові права на самовільно побудований виробничій будинок літ. «Х-1» загальною площею 73,2 кв.м, та виробничій будинок літ. «Ф-1» загальною площею 83,0 кв.м, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, 10 та передати їй, повний пакет документів, необхідних для вчинення державної реєстрації на її ім'я права власності на об'єкти нерухомого майна, майнові права на які були набуті нею за зазначеним договором. Крім того, нею, відповідно до умов вказаного договору здійснювалась оплата вартості зазначеного майна і на даний час виплачену усю передбачену договором суму. Таким чином, нею були виконані покладені на неї договором обовязки. Однак, ТОВ «Інтертранс» не було оформлено документів, необхідних для державної реєстрації за нею прав власності на об'єкти нерухомого майна, у зв'язку з чим, вона вимушена звернутися до суду для захисту своїх прав та визнання за собою права власності на спірні об'єкти нерухомого майна. Відповідно до висновку про стан вказаних будівельних конструкцій стан будівельних конструкцій на момент огляду забезпечує несучу здатність, достатню для експлуатації нежитлових будівель. Експлуатація не суперечить будівельно-технічним, санітарним та протипожежним нормам. Таким чином, на підставі вимог ст. ст.203,204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Крім того, при укладанні даного договору сторонами були дотримані вимоги ст. 638 ЦК України і вказаний договір містить в собі усі необхідні істотні умови передбачені для договору купівлі - продажу . Також, сторонами було частково виконано умови договору, а саме покупець на виконання вимог п. 3.2 договору сплатив за майнові права на нежитлові будівлі 56 112,49 грн., а продавець в свою чергу прийняв від покупця зазначену суму грошей, в рахунок оплати вартості відчужуваних ним майнових прав.

Представник позивача в судове засідання з»явилась. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Пояснення надала аналогічно обставинам викладеним в позову.

Представник відповідача в особі директора ТОВ « Інтертранс» в судове засідання з»явився. Проти задоволення позовних вимог не заперечував, посилаючись на той факт, що позивачем ОСОБА_1 в повному обсязі виконані умови договору купівлі - продажу укладеного в простій письмовій формі 03.09.2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ « Інтертранс». Даний договір був укладений з дотриманням норм чинного законодавства і його зміст не суперечить вимогам ст.203, 204, 220, 638 ЦК України. .Вказані виробничі будівлі придатні до експлуатації.

Представник Харківської міської ради в судове засідання не з»явився. Однак, надав до суду клопотання в яком просить слухати справу в відсутність представника, стосовно вирішення справи покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Так, 03.09.2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «Інтертранс» було укладено договір купівлі продажу майнових прав наступних об'єктів нерухомості виробничого будинку літ. «Ф-1» загальною площею 83,0 кв.м, виробничого будинку літ. «Х-1» загальною площею 73,2 кв.м, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, 10 в простій письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що виробничий будинок літ. «Ф-1» загальною площею 83,0 кв.м, що розташований у м. Харкові по вул. Кашуби, 10, утворився в результаті проведеної відповідачем ТОВ « Інтертранс» самовільної реконструкції споруди, що є частиною єдиного майнового комплексу, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, 10 та належить ТОВ «Інтертранс» на підставі договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 09.11.2004 р. реєстр. № 4962, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 Виробничий будинок літ.«Х-1» загальною площею 73,2 кв.м, розташований за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, 10, є самочинно побудованою ТОВ «Інтертранс» нежитловою будівлею, яка розташована на земельній ділянці, загальної площі 2,2741 га„ розташованій у м. Харкові по вул. Кашуби, 10, наданій ТОВ «Інтертранс» для експлуатації зазначеного вище цілісного майнового комплексу.

Таким чином, майнові права на зазначені об'єкти нерухомості належали ТОВ «Інтертранс» в порядку ст.ст. 90, 177, 331, 376 Цивільного кодексу України, як особі яка самочинно збудувала об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до ст. 209 Цивільного кодексу України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису.

Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу. На вимогу фізичної або юридичної особи будь-який правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений.

Вимогами ст. 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.Істотними умовами договору купівлі-продажу є: предмет договору, тобто в договорі повинно бути зазначені дії, які мають бути вчинені та речі, з якими повинні чинитися відповідні дії (ч.І ст. 638 Цивільного кодексу України); ціна договору, оскільки договір купівлі-продажу є відшкодувальним договором. Згідно зі ст. 691 ЦКу, умова про ціну договору може бути виражена такими способами: а) ціна може бути встановлена прямо в договорі купівлі продажу;б) ціна договору може визначатися, виходячи з умов договору, тобто в договорі вказується ціна у вигляді певного алгоритму, що дозволяє "вийти" на цифру, виражену в грошових одиницях; в) однак, як ціна товару, так і порядок її визначення можуть взагалі не вказуватись у договорі купівлі-продажу, згідно зі ст. 691 ЦК України, за відсутності в договорі купівлі-продажу ціни товару або порядку її визначення ціна визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари на момент укладення договору; термін виконання зобов'язань за договором, відповідно до ст. 663 ЦК України «продавець зобов'язаний передати товар покупцю в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає можливості визначити цей термін, - відповідно до положень ст. 530 ЦК України.

З тексту договір купівлі-продажу майнових прав на об'єкти нерухомого майна від 03.09.2014 р. ( укладеного між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «Інтертранс» вбачається, що він містить в собі всі істотні умови договору купівлі-продажу.

Так, в п. 2.1 зазначеного договору визначений предмет договору купівлі-продажу, в розділі З зазначеного договору визначена вартість майнових прав, яке продається, а в пункті 5.1 договору зазначений строк передачі майнових прав покупцю.

Крім того, вбачається що даний договір містить в собі , передбачені законом умови, а саме вказано строк виконання договору до 25.11.2014 р., умови на підставі яких повинен виконуватись даний договір, а саме ТОВ « Інтертранс» повинно було належним чином оформити свої майнові права на самовільно побудований виробничій будинок літ. «Х-1» загальною площею 73,2 кв.м, та виробничій будинок літ. «Ф-1» загальною площею 83,0 кв.м, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, 10 та передати, ОСОБА_1, повний пакет документів, необхідних для вчинення державної реєстрації на її ім'я права власності на об'єкти нерухомого майна, майнові права на які були набуті нею за зазначеним договором. В свою чергу позивач ОСОБА_1 повинна була провести оплату вартості майнових прав на об'єкти нерухомого майна.

Відповідно до квитанцій до прибуткового ордеру № 58,59,60,61,62,64,66 позивач ОСОБА_1 в повному обсязі виконала умови даного договору та сплатила ТОВ « Інтертранс» повну вартість майнових прав на зазначені обєкти нерухомого майна в розмірі 56112,49 грн.

Однак, в судовому засіданні встановлено, що ТОВ «ІНТЕРТРАНС» не в повному обсязі виконав умови вказаного договору та не оформив документи, необхідних для державної реєстрації за мною прав власності на об'єкти нерухомого майна, у зв'язку з чим, я вимушена звернутися до суду для захисту своїх прав та визнання за собою права власності на спірні об'єкти нерухомого майна.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України чинним правочином є правочин зміст якого не суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній йолі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 90 Цивільного кодексу України майном, як особливим об'єктом вважаються в тому числі є майнові права та обов'язки, які в свою чергу є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Приписами ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, встановлено, що у разі які по сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до приписів ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, з урахуванням вимог ч.2 ст. 328 ЦК України, що зазначає , що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, та з урахуванням того, що сторонами договору купівлі-продажу від 03.09.2014 року зазначені та майже виконані усі необхідні умови для договорів купівлі-продажу, суд приходить до висновку, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним,як передбачено вимогами ст. 204 ЦК України.

Крім того, відповідно до технічного висновку про стан будівельних конструкцій виробничого будинку літ. «Х-1», загальною площею 73,2 кв.м, та виробничій будинок літ. «Ф-1», загальною площею 83,0 кв.м, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, 10 , стан будівельних конструкцій на момент огляду забезпечує несучу здатність, достатню для експлуатації нежитлових будівель. Експлуатація не суперечить будівельно-технічним, санітарним та протипожежним нормам.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р., обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно юридичних осіб. Згідно положень Цивільного кодексу зазначене вище нежитлова будівля відносяться до об'єктів нерухомого майна, тобто до об'єктів, право власності на які підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 376 Цивільного кодексу України передбачено, що нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо воно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво.

На підставі викладено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 27, 31, 60, 61,88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст.203,204,209,220,319,331,376,392638,655 , України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Інтертранс», третя особа: Харківська міська рада про визнання договору купівлі - продажу дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу майнових прав об'єктів нерухомого майна, укладений між ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платників податків з ДРФОПП № НОМЕР_1) та ТОВ «ІНТЕРТРАНС» (і.н.ю.о. 32030806) в простій письмовій формі 03.09.2014 р..

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платників податків з ДРФОПП № НОМЕР_1) право власності на: виробничий будинок літ. «Ф-1» загальною площею 83,0 кв.м, розташований за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, 10 та виробничий будинок літ. «Х-1» загальною площею 73,2 кв.м, розташований за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, 10.

Рішення по справі може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О. І. Клименко