РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/1505/13-ц

Провадження № 2/700/46/14

10 січня 2014 року Лисянський районний
суд Черкаської області

в складі: головуючої-судді
Добриднюк Н.О.

за участю секретаря Кравець
І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Лисянка справу за
позовом ОСОБА_2 до Яблунівської
сільської ради Черкаської області про
визнання заповіту дійсним та визнання
права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
Яблунівської сільської ради
Черкаської області про визнання
заповіту дійсним та визнання права
власності.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала повністю та пояснила суду,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Хижинці
Лисянського району Черкаської області
померла її тітка - ОСОБА_3. Після її
смерті відкрилася спадщина до складу
якої належить земельна ділянка для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва та
грошові вклади, яку вона заповідала на
її користь.

Під час звернення до нотаріальної
контори для оформлення спадщини, у
видачі свідоцтва про право на спадщину
їй було відмовлено, оскільки у заповіті
допущено помилку, а саме вказано дві
дати складання заповіту, писаний
літерами визначено лютий, а
друкованими січень. Крім того, вказано,
що вона являється внучкою, а не
племінницею померлої ОСОБА_3

У зв'язку з вищевикладеним вона
позбавлена можливості оформити
спадщину в установленому законом
порядку і вимушена звернутися до суду.

Відповідач - представник сільської
ради в судовому засіданні позов визнав
і пояснив, що не заперечує проти
задоволення позову, оскільки в
заповіті допущено помилку.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснила, що працювала секретарем
Яблунівської сільської ради
Лисянського району з 1991 року і до її
обов'язків входило посвідчення
заповітів. Вона ж оформляла заповіт і
ОСОБА_3. Вона давно знає ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 племінниця померлої. Нею був
заготовлений шаблон заповіту і вона
механічно не викреслила друкований
січень. Крім того, вона помилково
вказала, що ОСОБА_2 являється ОСОБА_3
внучкою, так як велика різниця у віці
між померлою та її братом ОСОБА_6,
батьком позивачки. Але ОСОБА_3 дійсно
склала заповіт на ОСОБА_2, це була її
воля, просто вона допустила помилку.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснила, що працювала бухгалтером
Яблунівської сільської ради
Лисянського району з 1992 року. Вона
добре знала ОСОБА_3, яка ніколи не була
заміжня, а тому ніякої внучки в неї
немає. До неї часто їздила ОСОБА_2 і
допомагала їй, тому заповіт ОСОБА_3
склала на неї.

Секретар сільської ради допустила
помилку вказавши, що внучка. ОСОБА_2
доводилась ОСОБА_3 племінницею, це
дочка рідного брата ОСОБА_3, але між
ними була велика різниця у віці, тому
допустилася така помилка.

Вислухавши сторони вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що заявлені вимоги
підлягають до задоволення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Хижинці Лисянського
району Черкаської області померла
тітка позивачки. Після її смерті
відкрилася спадщина до складу якої
земельна ділянка для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва та
грошові вклади.

Згідно заповіту №13 посвідченого
секретарем Яблунівської сільської
ради Черкаської області померла
заповіла все своє майно на користь
своєї внучки ОСОБА_2, яка проживає в
м.Вишневе.

Під час звернення позивачем до
нотаріальної контори для оформлення
спадщини, у видачі свідоцтва про право
на спадщину їй було відмовлено,
оскільки у заповіті допущено помилку, а
саме вказано дві дати складання
заповіту, писаний літерами визначено
лютий, а друкованими січень. Крім того,
вказано, що вона являється внучкою, а не
племінницею померлої ОСОБА_3

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про народження
позивача серії НОМЕР_2 від 24.08.1968 р.
батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_6, тобто брат
померлої.

Згідно витягу з Державного реєстру
актів цивільного стану громадян про
шлюб щодо підтвердження шлюбного
прізвища №2 від 28.10.2011 р. ОСОБА_2 22
березня 1997 року уклала шлюб, після чого
змінила своє прізвище на ОСОБА_2.

В заповіті вказано, що померла
заповідає майно на користь ОСОБА_2, яка
проживає в м.Вишневе, позивачем по
справі є також ОСОБА_2, жителька
м.Вишневе.

Враховуючи вищевикладене, позивач по
справі, ОСОБА_2 є племінницею ОСОБА_3 та
спадкоємцем за заповітом після її
смерті. Тому підстав для визнання
недійсним заповіту складений ОСОБА_3
немає. А відповідно за ОСОБА_2 необхідно
визнати право власності на спадкове
майно, що залишилось після смерті
ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 392, 1233, 1234, 1296 ЦК України, 10, 60, 212-215
ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Яблунівської сільської
ради Лисянського району Черкаської
області про визнання заповіту дійсним
та визнання права власності -
задоволити.

Визнати заповіт складений ОСОБА_3 та
посвідчений секретарем Яблунівської
сільської ради від 12.02.1992 року на
користь ОСОБА_2 дійсним.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
земельну ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва в
с. Яблунівка Лисянського району
Черкаської області (кадастровий номер
:03:000:0374) відповідно державного
акту серії ЯК №361207 виданого
Яблунівською сільською радою від 17.08.2012
року на ім'я ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
грошові вклади у філіалі №10023/015 смт.
Лисянка Черкаського облуправління АТ
«Ощадбанк» із залишком на
компенсаційних рахунках НОМЕР_3 видані
на ім'я ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Черкаської області
через Лисянський районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Головуюча -