№ 207/2538/14-ц
№ 2/207/1255/14
07 жовтня 2014 року Баглійський районний
суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпродзержинську
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до територіальної громади
Баглійського району м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області в особі виконкому Баглійської
районної ради м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області про
визнання права власності на нерухоме
ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до
суду с позовною заявою до
територіальної громади Баглійського
району м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області в особі
виконкому Баглійської районної ради м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області (надалі - відповідач), про
визнання права власності на квартиру
АДРЕСА_1. Обґрунтовуючи позовні вимоги
тим, що з 2000 року він мешкає за
зазначеною адресою, де до 1993 року
проживала його бабуся, а потім - матір. В
1993 році його матір виїхала за кордон, де
й мешкає на теперішній час. З 2000 р. й
дотепер він безперервно та відкрито
користується цим житловим приміщенням,
доглядає за будинком, здійснює ремонт,
сплачує комунальні послуги, тобто
ставиться до спірного майна як до
свого, інше житло у нього відсутнє.
Тому просить суд визнати за ним право
власності квартиру АДРЕСА_1, за
набувальною давністю.
В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просив їх задовольнити.
Представник виконкому Баглійської
районної ради м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області, був
повідомлений належним чином; в судове
засідання не з'явився, заперечень і
клопотань до суду не надав.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає
за необхідне задовольнити позовні
вимоги Позивача, виходячи з наступного.
У судовому засіданні були встановлені
Згідно рішення Баглійського районного
суду за ОСОБА_2 визнано право власності
на 1/2 частину домоволодіння,
розташованого за адресою АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом. право
власності на нерухоме майно було
зареєстровано в КП БТІ м.
Дніпродзержинська за реєстровим № 3922,
що підтверджується технічним
паспортом, копія якого є в матеріалах
справи.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, смерть
зареєстрована за актовим записом № 752
Згідно інформації з Реєстру прав
власності на нерухоме майно, у Реєстрі
прав власності на нерухоме майно
відсутні відомості стосовно за адресою
Згідно з технічним паспортом, житловий
будинок А-1 складається: з квартири № 1:
1-1 коридор, площею 43,0 квадратних
метри; 1-2 кухня, площею 75,5 квадратних
метри; 1-3 кімната, площею 14,5 квадратних
метри; 1-4 кімната, площею 7, 4 квадратних
метри; 5 коридор площею 3,4 квадратних
метри. Разом по квартирі № 1 загальна
площа складає 33,8 квадратних метри,
житлова 21,90 квадратних метри,
присадибні будівлі: сарай Б-1, площею
32,7 квадратних метри; В-1 сарай, площею
7,7 кв. м, Г-1 туалет, площею 1,0 кв. м, З-1
погреб, площею 1,3 кв. м.
Вищезазначеним майном, як вбачається з
пояснень ОСОБА_1, він безперервно та
відкрито користується, доглядає,
здійснює ремонт, сплачує комунальні
послуги, тобто ставиться до спірного
майна як до свого, інше житло у нього
відсутнє. Після смерті ОСОБА_3 права на
спадщину ніким заявлені не були;
майном, яке їй належало, фактично
відкрито і безперервно володіла
ОСОБА_4, яка була її рідною дочкою,
утримувала його в належному стані та
сплачувала комунальні послуги,
обробляла і засаджувала земельні
ділянки. З 2000 р. ОСОБА_1 продовжує
фактично відкрито і безперервно
володіти зазначеним майном. З часу
смерті ОСОБА_3 на час розгляду справи
Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_1 відкрито і
безперервно володіє квартирою АДРЕСА_1
Отже, встановлено, що позивач
більше 10 років постійно проживає в
квартирі за вищевказаною адресою,
претензій щодо законності його
вселення та володіння житлом юридичні
чи фізичні особи за цей час не
Зі змісту ст. 344 Цивільного
кодексу України випливає, що у випадку,
якщо є всі підстави вважати, що власник
майна тривалий час не виявляє наміру
визнати певну річ своєю, він погодився
з її втратою - вона може бути визнана
власністю фактичного добросовісного
володільця. Інститут набувальної
давності є одним із первинних способів
виникнення права власності, тобто
такий спосіб, відповідно до якого право
власності на річ виникає вперше або
незалежно від права попереднього
власника на цю річ - не базується на
попередній власності та відносинах
правонаступництва, а базується на
сукупності обставин, зазначених у
частині першій статті 344 Цивільного
кодексу України, а саме: тривалого,
добросовісного, відкритого та
безперервного володіння майном як
своїм власним. Тривалість володіння
передбачає, що має закінчиться
визначений у Кодексі строк, що
розрізняється залежно від речі
(рухомої чи нерухомої), яка перебуває у
володінні певної особи, і для
нерухомого майна складає десять років.
Добросовісне володіння означає, що
особа не знала і не повинна була знати,
що володіє річчю незаконно. Тому
встановлення добросовісності залежить
від підстав набуття майна. Відкритість
та безперервність володіння теж є
необхідними умовами для набуття права
власності за набувальною давністю і
означають, що володілець володіє річчю
відкрито, без таємниць, а також те, що
протягом означеного в законі строку
володілець не вчиняв дій, що свідчили б
про визнання ним обов'язку повернути
річ власнику, а також йому не
пред'являвся правомочною особою позов
про повернення майна.
Відповідно до ст. 344 Цивільного
кодексу України набувачеві достатньо
володіти чужим майном із дотриманням
вимог, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.344 Цивільного
кодексу України особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
Підстави набуття права власності
визначені Главою 24 Цивільного кодексу
України. Відповідно до норм ст. 328
Цивільного кодексу України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів та вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.
Статтею 344 Цивільного кодексу України
встановлено, що однією з підстав
набуття права власності є набувальна
давність. Право власності за
набувальною давністю на нерухоме майно
набувається за рішенням суду.
Відповідно до п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України,
правила статті 344 про набувальну
давність поширюються також на
випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим кодексом - з 1 січня 2001
року. Цивільний кодекс України набрав
чинності з 1 січня 2004 року та відповідно
приписи ст. 344 Цивільного кодексу
України поширюються лише на
правовідносини, що виникли з 1 січня 2001
року. Враховуючи те, що позивач
користується, володіє нерухомим
майном з 2000 року, то зі спливом десяти
років, він набув право звернутись до
суду із позовом про визнання права
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю відповідно до ст.
344 Цивільного кодексу України.
Таким чином матеріалами справи
встановлено факт тривалого,
добросовісного, відкритого та
безперервного володіння позивачем
домоволодінням більш як десять років,
як своїм власним майном, без певного
Визнання за позивачем права
власності на вказане нерухоме майно за
набувальною давністю не суперечить
закону і не порушує права, свободи та
інтереси інших осіб.
Право власності - це врегульовані
законом суспільні відносини, щодо
володіння, користування і
розпорядження майном. Власникові
належить право володіння, користування
та розпорядження своїм майном (ст.316-319
Кожна особа має право звернутися за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права
Відповідно до ст.328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема, із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначному законом, та є
непорушним (ст.41 Конституції України).
У відповідності до цивільного
законодавства України однією з умов
виникнення прав та обов'язків
учасників цивільних правовідносин є
рішення суду. Право власності в України
повинно спиратися на певний титул
(правовстановлюючий документ), для
того, щоб бути доведеним перед іншими
особами.

На підставі викладеного, за позивачем
необхідно визнати право власності на
квартиру АДРЕСА_1, в будинку А-1: 1-1
коридор, площею 43,0 квадратних метри;
1-2 кухня, площею 75,5 квадратних метри; 1-3
кімната, площею 14,5 квадратних метри;
1-4 кімната, площею 7, 4 квадратних метри;
5 коридор площею 3,4 квадратних метри.
Разом по квартирі № 1 загальна площа
складає 33,8 квадратних метри, житлова
21,90 квадратних метри, присадибні
будівлі: сарай Б-1, площею 32,7
квадратних метри; В-1 сарай, площею 7,7
кв. м, Г-1 туалет, площею 1,0 кв. м, З-1
погреб, площею 1,3 кв. м.

Керуючись ст. ст. 16, 316-319, 328, 344, 357,358,
364, ЦК України, Прикінцевих та
перехідних положень до ЦК України,
ст.ст. 8, 15, 60, 208-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, в будинку А-1: 1-1
коридор, площею 43,0 квадратних метри,
1-2 кухня, площею 75,5 квадратних метри, 1-3
кімната, площею 14,5 квадратних метри;
1-4 кімната, площею 7, 4 квадратних метри;
5 коридор площею 3,4 квадратних метри.
Разом по квартирі № 1 загальна площа
складає 33,8 квадратних метри, житлова
21,90 квадратних метри, присадибні
будівлі: сарай Б-1, площею 32,7
квадратних метри; В-1 сарай, площею 7,7
кв. м, Г-1 туалет, площею 1,0 кв. м, З-1
погреб, площею 1,3 кв. м.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за заявою
відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії до
Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом..

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через Багліський
районний суд м. Дніпродзержинська
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя
О.К. Подобєд