справа № 2/489/69/14
Рішення

Іменем України

27 лютого 2014 року
м.Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

при секретарі Коденко К.В.

за участю:

представника відповідача
ОСОБА_1

представника третьої особи
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Миколаєві цивільну
справу за позовом представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредекс фінанс»
(далі - ТОВ «Кредекс фінанс»), третіх
осіб - Відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області (далі - Відділ примусового
виконання рішень), ОСОБА_5 про
припинення іпотеки та зняття заборони
відчуження майна

в с т а н о в и в:

У вересні 2013 року представник ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до
ТОВ «Кредекс фінанс», який уточнив та
остаточно просив:

- у зв'язку із реалізацією квартири
АДРЕСА_1 з прилюдних торгів припинити
право іпотеки на нерухоме майно, яке
виникло на підставі іпотечного
договору від 14.09.2005 № 3407, посвідченого
приватним нотаріусом Миколаївського
нотаріального округу ОСОБА_6;

- зняти заборону відчуження нерухомого
майна - квартири АДРЕСА_1, накладену
приватним нотаріусом при
нотаріальному посвідченні іпотечного
договору від 14.09.2005 № 3407.

Як на підставу свої вимог представник
позивача вказує, що 02.08.2013 ОСОБА_3 з
прилюдних торгів придбала квартиру
АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_5 і була
предметом іпотеки по договору від
14.09.2005 № 3407, укладеному ним з
відповідачем. 06.08.2013 ОСОБА_3 на підставі
акту державного виконавця отримала у
приватного нотаріуса свідоцтво про
придання нерухомого майна з прилюдних
торгів. Однак, до теперішнього часу
відповідач не вжив заходів із зняття
заборони обтяження нерухомого майна,
що порушує права позивача, як власника.

У судове засіданні представник
позивача не з'явився, до суду надав
письмову заяву про слухання справи за
його відсутності, в якій просив позов
задовольнити.

Представник відповідача та третьої
особи - ОСОБА_7 проти позову
заперечували вказуючи на скасування
судом виконавчого напису, на підставі
якого було звернуто стягнення на
предмет іпотеки, визнання в судовому
порядку неправомірності проведених
прилюдних торгів та невірно обраний
представником позивача спосіб захисту
порушеного права.

Третя особа - Відділ примусового
виконання рішень свого представника до
суду не направив.

Суд, заслухавши пояснення присутніх
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи і наявні в ній докази,
вважає позов таким, що задоволенню не
підлягає виходячи з наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що
02.08.2013 відбулися прилюдні торги з
реалізації квартири АДРЕСА_1,
переможцем в яких визнано ОСОБА_3

Результати торгів оформлено
протоколом № 11/116/13/і-116, затвердженим
директором Миколаївської філії ПП
«Спеціалізована Юстиція» 02.08.2013.

05.08.2013 головним державним виконавцем
Відділу примусового виконання рішень
Кравчуком А.О. складено акт про
реалізацію предмета іпотеки, який
затверджено в.о. начальником відділу.

Із змісту акту вбачається, що
реалізація квартири проведена у межах
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого напису № 2010,
виданого 26.07.2011 приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 Відповідно до
виконавчого напису звернуто стягнення
на предмет іпотеки -квартиру АДРЕСА_1,
яка належить на праві власності ОСОБА_7,
в рахунок погашення 157951,58 грн.
заборгованості по кредитному договору
від 14.09.2005 № 284Ф-05, укладеному між
ОСОБА_5 та Публічним акціонерного
товариства «Кредобанк», право вимоги
за яким та право іпотекодержателя за
іпотечним договором перейшли до ТОВ
«Кредекс Фінанс» на підставі
договорів про відступлення права
вимоги за кредитними договорами від
06.10.2010 та про відступлення права за
іпотечним договором від 01.03.2011.

06.08.2013 ОСОБА_3 отримала свідоцтво
приватного нотаріуса про придання
нерухомого майна з прилюдних торгів та
зареєструвала право власності на
квартиру в Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності, що підтвердила
витягом від 06.08.2013.

У позові вказано, що до теперішнього
часу заборона на відчуження квартири,
яка була накладена при посвідченні
договору іпотеки від 14.09.2005, не знята.

Не погоджуючись із позов, в письмових
запереченнях ТОВ «Кредекс фінанс»
вказало, що в порушення частини першої
статті 49 Закону України «Про іпотеку»
державний виконавець після оголошення
других прилюдних торгів такими, що не
відбулися не повідомив
іпотекодержателя про право придбати
предмет іпотеки за початковою ціною
шляхом заліку своїх забезпечених вимог
в рахунок ціни майна, та в порушення
пункту 2 Прикінцевих положень Закону
України від 22.09.2011 N 3795-VI «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо врегулювання відносин між
кредиторами та споживачами фінансових
послуг», зменшив ціну предмета
іпотеки на 50 відсотків незважаючи на
те, що внесені вказаним Законом зміни
до статті 49 Закону України «Про
іпотеку» щодо проведення третіх
торгів із зменшенням ціни предмету
іпотеки до 50 відсотків, не поширюються
на кредитні договори, укладені до
набрання чинності вказаними змінами.

У ході розгляду справи також
встановлено, що 18.11.2013 заочним
рішенням Ленінського районного суду
м.Миколаєва від 18.11.2013 (справа №
2/489/2786/13) задоволено позов ОСОБА_5. та
визнано виконавчий напис від 26.07.2011 №
2010, на підставі якого звернуто
стягнення на спірне іпотечне майно
таким, що не підлягає виконанню. Іншим
рішенням цього суду від 28.01.2014 (справа №
2/489/62/14) задоволено інший позов ОСОБА_5
та визнано недійсними прилюдні торги з
реалізації спірного нерухомого майна
з одночасним скасуванням протоколу
проведення прилюдних торгів №
11/116/13/і-116 від 02.08.2013, акту про реалізацію
предмета іпотеки від 05.08.2013 та
свідоцтва приватного нотаріуса від
06.08.2013, виданого на ім'я ОСОБА_3

Вказані судові рішення оскарженні до
апеляційного суду.

При вирішенні даного спору суд
виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 3
ЦПК України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 4 ЦПК України суд,
здійснюючи правосуддя, захищає права,
свободи та інтереси фізичних осіб у
спосіб, визначений законами України.

Згідно із частиною першою статті 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

У частині другій статті 16 ЦК України
зазначені способи захисту цивільних
прав та інтересів, серед яких одним із
способів захисту є припинення
правовідношення.

Отже, у разі порушення цивільного права
у потерпілої особи виникає право на
застосування конкретного способу
захисту, який залежить від виду
порушення, тобто особа має право
обирати той спосіб захисту, який
відповідає характеру порушення її
права чи інтересу та вимогам закону.

Відповідно до вимог статті 49 Закону
України «Про іпотеку»
іпотекодержатель має право, а не
зобов'язаний, придбати предмет іпотеки
шляхом заліку своїх забезпечених вимог
у рахунок ціни майна, якщо другі
прилюдні торги визнано такими, що не
відбулись, а якщо він таким право не
скористався, іпотека може бути
припиненою за рішенням суду.

Згідно із частиною п'ятою статті 3
вказаного Закону іпотека має похідний
характер від основного зобов'язання і є
дійсною до припинення основного
зобов'язання або до закінчення строку
дії іпотечного договору.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (статті 599 ЦК
України).

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку»
визначено, що підставами припинення
іпотеки, зокрема, є: реалізація
предмета іпотеки відповідно до цього
Закону; набуття іпотекодержателем
права власності на предмет іпотеки.

Системний аналіз положень статтей 3, 17,
49 Закону України «Про іпотеку» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) дає підстави
дійти висновку, що припинення іпотеки є
правом суду з урахуванням конкретних
обставин справи.

З матеріалів справи вбачається, що
через непогашення позичальником
грошових зобов'язань основне
зобов'язання на теперішній час не
припинено, виконавчий напис та
прилюдні торги оспорюються в судовому
порядку, а між сторони кредитного
договору є домовленість про
проведення взаємозаліку за рахунок
іпотечного майна, що з огляду на
наведені вище норми матеріального
права є підставою відмови у
задоволені позову.

Такий висновок суду відповідає
судовій практиці Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18.12.2013 по справі 6-40437св13
(http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/36264622).

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212 - 214 ЦПК
України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредекс
фінанс», третіх осіб - Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області, ОСОБА_5 про
припинення іпотеки та зняття заборони
відчуження майна - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, яка може бути
подана до апеляційного суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

суддя

Повний текст рішення

підписано 03.02.2014.