1 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:
Євтушенко О.І., Журавель В.І.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
про стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку та
відшкодування моральної шкоди,
за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою
представником - ОСОБА_5, на рішення
Жовтневого районного суду м. Маріуполя
Донецької області від
27 травня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від
в с т а н о в и л а:
У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із позовом до Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» (далі - ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча») про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та відшкодування моральної
В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що з 9 лютого
2005 року по 3 вересня 2010 року він
перебував у трудових відносинах з ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча». При звільненні
заробітна плата була виплачена йому не
в повному обсязі, а саме не була
виплачена сума індексації заробітної
плати, передбачена діючим
законодавством. 16 січня 2014 року
відповідачем була перерахована на його
рахунок сума індексації заробітної
плати з компенсацією за несвоєчасну
виплату заробітної плати у розмірі 690
грн 50 коп. Оскільки з 4 вересня 2010 року
по 16 січня 2014 року тривало порушення
його трудових прав, тому позивач просив
стягнути з відповідача середній
заробіток за весь час затримки виплати
належних сум з 4 вересня 2010 року по день
фактичного розрахунку 19 лютого 2014 року
в розмірі 109 100 грн 70 коп. та моральну
Рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 27
травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 до
ПАТ «Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та відшкодування моральної
шкоди задоволено частково. Стягнуто з
ПАТ «Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» на користь
ОСОБА_4 середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільнені в
розмірі 934 грн. Стягнуто з ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» на користь
ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в
розмірі 1 000 грн. У задоволені решти
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 9 липня

2014 року рішення Жовтневого районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
27 травня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_5 просить змінити оскаржувані
судові рішення та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції
виходив із того, що розмір середнього
заробітку до стягнення визначено з
урахуванням засад справедливості та
розумності, а також співмірності сум
індексації та виплаченої позивачеві
заробітної плати.

Судами встановлено та вбачається із
матеріалів справи, що

1 вересня 2010 року ОСОБА_4 звернувся до
відповідача із заявою про звільнення з
роботи за власним бажанням з 3 вересня
2010 року. Розпорядженням по
підприємству позивач звільнений з
роботи з

3 вересня 2010 року за ст. 38 КЗпП України
(а. с. 10).

Згідно з даними табелю обліку робочого
часу за вересень

2010 року ОСОБА_4 1-3 вересня 2010 року не
працював у зв'язку із відпусткою без
збереження заробітної плати. З
розрахункового-листка позивача також
вбачається, що у вересні 2010 року він не
працював.

Із заявою про нарахування суми
індексації заробітної плати та
компенсації у зв'язку з її несвоєчасною
виплатою він звернувся до ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» 30 грудня

2013 року (а. с. 72). 16 січня 2014 року
відповідачем перерахована на його
рахунок сума індексації та компенсації
з відрахуванням обов'язкових платежів
у розмірі 690 грн 50 коп. (а. с. 11).

Згідно із ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

За змістом статті 117 КЗпП України, в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені у статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 24 грудня 1999 року № 13
«Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
передбачено, що установивши при
розгляді справи про стягнення
заробітної плати у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні, що
працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи,
організації суми в день звільнення,
коли ж він у цей день не був на роботі, -
наступного дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на
користь працівника середній заробіток
за весь період затримки розрахунку, а
при непроведенні його до розгляду
справи - по день постановлення рішення,
якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності.

У разі непроведення
розрахунку у зв'язку із виникненням
спору

про розмір належних до виплати сум
вимоги про відповідальність за

затримку розрахунку підлягають
задоволенню у повному обсязі, якщо

спір вирішено на користь позивача або
такого висновку дійде суд, що розглядає
справу. При частковому задоволенні
позову працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із

середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи.

Суди встановивши, що позивач у день
звільнення не працював, до відповідача
про виплату сум індексації звернувся 30
грудня 2013 року, а 16 січня 2014 року
грошові кошти йому були перераховані
на розрахунковий рахунок, дійшли
вірного висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
Жовтневого районного суду м. Маріуполя
Донецької області від 27 травня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 9 липня 2014 року, тому що
судові рішення законні та
обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану
представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 27
травня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 9 липня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та відшкодування моральної
шкоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко В.І. Журавель Ю.Г.
Іваненко