Номер провадження 2/331/1722/14
Провадження 331/6641/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2014 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Світлицької В.М.

при секретарі Богач А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Водоканал про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушенного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до КП Водоканал про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушенного прогулу, стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що він з 12.10.2009 року працював в КП Водоканал, наказом № 1371/к від 13.08.2014 року його звільнено на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України. Звільнення вважає незаконним і необґрунтованим з наступних підстав. Перебуваючи на посаді інженера (геодезиста) служби енерго- та водопостачання з 01.04.2013 року, він 15.04.2013 року на підставі наказу № 1054/к від 16.04.2013 року за власним бажанням тимчасово був переведений на посаду інженера-конструктора ПКБ на період відпустки по догляду за дитиною до трьох років ОСОБА_2 В заяві позивача від 12.04.2013 року та в наказі № 1054/к від 16.04.2013 року не вказувалось, що безстроковий трудовий договір є припиненим, відповідний строковий договір не укладався. У звязку із виходом ОСОБА_2 із відпустки 12.08.2014 року наказом від 13.08.2014 року № 1371/к про припинення трудового договору позивача було звільнено на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України (закінчення строку трудового договору). Оскільки про існування вказаного наказу позивач не знав, з його змістом ознайомлений не був, продовжував працювати, що, на думку позивача, підтверджується наданням йому відпустки за власний рахунок на один день 15.08.2014 року згідно з наказом б/н за підписом керівника структурного підрозділу ОСОБА_3 Після виходу з відпустки позивачу було повідомлено про звільнення та видано на руки трудову книжку. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати незаконним та скасувати наказ КП Водоканал від 13.08.2014 року № 1371/к про звільнення ОСОБА_1 за п. 2 ст.36 КЗпП України, поновити ОСОБА_1 на посаді інженера-геодезиста служби енерго- та водопостачання КП Водоканал, стягнути з КП Водоканал на користь ОСОБА_1, з урахуванням уточнених позовних вимог, середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 8782,43 грн., стягнути з КП Водоканал на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди у розмірі 2000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник, посилаючись на обставини, викладені у позові, на позовних вимогах наполягають і просять суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що доводи позивача є необґрунтованими. Просить суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідка ОСОБА_3, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом № 1078/к від 09.10.2009 року був прийнятий на роботу інженером-геодезистом ПКБ КП Водоканал 12.10.2009 року, про що зроблено відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_1 серії БТ-ІІ № 5587910.

Наказом КП Водоканал № 1054/к від 16.04.2013 року, ОСОБА_1 тимчасово переведено з 15.04.2013 року до 21.04.2014 року на посаду інженера-конструктора ПКБ, про що зроблено відповідний запис до трудової книжки позивача.

Згідно зі ст. 32 КЗпП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації допускається лише за згодою працівника.

Переведення на іншу посаду здійснено за власним бажанням позивача, що підтверджується його поясненнями в судовому засіданні, а також власноручно написаною ОСОБА_1 заявою від 09.04.2013 року на імя генерального директора КП Водоканал про переведення на посаду інженера-конструктора ПКБ на період відпустки по догляду за дитиною до 3 років ОСОБА_2

За заявою ОСОБА_1 від 09.04.2014 року на імя в.о. генерального директора КП Водоканал про переведення на посаду інженера-конструктора ПКБ на період відпустки по догляду за дитиною до 3 років ОСОБА_4 з 22.04.2014 року до 12.08.2014 року наказом КП Водоканал № 573/к від 10.04.2014 року ОСОБА_1 переведено тимчасово на посаду інженера-конструктора ПКБ на період з 22.04.2014 року до 12.08.2014 року.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року Про практику розгляду судами трудових спорів, згідно зі ст.24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу.

При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і

догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв'язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт).

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами укладено строковий трудовий договір шляхом оформлення наказу КП Водоканал за заявою позивача, при цьому встановлено граничну дату переведення ОСОБА_1 на посаду інженера-конструктора ПКБ по 12.08.2014 року, що підтверджується заявою позивача від 09.04.2014 року, наказом КП Водоканал про переведення на іншу роботу № 573/к від 10.04.2014 року.

Наказом КП Водоканал № 1371/к від 13.08.2014 року про припинення трудового договору, ОСОБА_1 звільнено 12.08.2014 року на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується записом в трудовій книжці.

Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника, оскільки свою волю на укладення строкового договору він вже виявив, написавши заяву про прийняття на роботу за строковим договором, тим самим виразивши і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку на який він був укладений. Власник також не зобовязаний заздалегідь попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за п.2 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року Про практику розгляду судами трудових спорів, при розгляді справ про звільнення за п.2 ст.36 КЗпП судам слід враховувати, що звільнення з цих підстав вагітних жінок і

жінок, які мають дітей віком до трьох років, одиноких матерів при наявності дитини віком до

чотирнадцяти років або дитини-інваліда провадиться з обов'язковим працевлаштуванням (ч.3 ст.184 КЗпП). Не може бути визнано, що власник або уповноважений ним орган виконав цей обов'язок по працевлаштуванню, якщо працівниці не була надана на тому ж або на

іншому підприємстві (в установі, організації) інша робота або запропонована робота, від якої вона відмовилась з поважних причин (наприклад, за станом здоров'я). Передбачені ч.3 ст.184 КЗпП гарантії поширюються і на випадки звільнення у зв'язку з закінченням строку договору зазначених працівників, коли вони були прийняті на сезонні роботи.

Таким чином, відповідач не відноситься до категорії осіб, звільнення яких за п. 2 ст. 36 КЗпП України провадиться з обов'язковим працевлаштуванням.

За таких обставин, підстави для поновлення на роботі ОСОБА_1 відсутні, оскільки між сторонами укладено строковий договір, строк якого сплив 12.08.2014 року, а тому, відповідачем КП Водоканал правомірно винесено наказ про припинення трудового договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що після спливу 12.08.2014 року він продовжував працювати, тим самим вважав договір продовженим.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України саме на роботодавцеві лежить обовязок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарних проступків.

Позивач заперечує факт припинення трудового договору, але в порушення ст. 10, 60 ЦПК України, не надав беззаперечних доказів, які б підтверджували факт виконання ним посадових обовязків після 12.08.2014 року та відсутність вимоги роботодавця припинити трудові відносини.

Відповідно до ст. 39-1 КЗпП України, якщо після закінчення строку трудового договору трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

Згідно з журналом КП Водоканал щодо фіксації прибуття працівників на роботу за серпень 2014 року, що наданий відповідачем, починаючи з 13.08.2014 року підпис ОСОБА_1 про прихід на роботу відсутній.

Між тим, позивач як на доказ його присутності на роботі після 12.08.2014 року посилається на наказ про надання відпустки б/н від 15.08.2014 року за підписом керівника структурного підрозділу ОСОБА_3

Проте, суд не бере до уваги зазначений наказ, оскільки він не відповідає вимогам закону, не оформлений у встановленому порядку, а саме: не містить підпису безпосереднього керівника підприємства, номер наказу відсутній, а тому, не може вважатися дійсним.

Разом з тим, в судовому засіданні був допитаний у якості свідка ОСОБА_3, який пояснив, що заздалегідь поставив резолюцію про узгодження на наказі про надання відпустки ОСОБА_1, проте не памятає дати, коли це відбулось, вважає наказ не оформленим, і не дійсним, у звязку з відсутністю на ньому порядкового номеру згідно з номенклатури та підпису керівника підприємства.

Закінчення строку трудового договору тягне його припинення, яке оформлюється наказом (розпорядженням) адміністрації роботодавця. В останній день роботи видається наказ про звільнення, робиться відповідний запис до трудової книжки, а трудова книжка видається працівнику. Якщо працівник відсутній на роботі в зазначений день, наказ про звільнення все одно повинен бути оформлений та робиться запис про звільнення в трудовій книжці, а працівника рекомендованим листом повідомляють про звільнення та необхідність одержання трудової книжки.

Продовження трудових відносин, тобто вихід працівника на роботу наступного дня після закінчення строкового трудового договору, допуск його до роботи є юридичним фактом, у силу якого строковий трудовий договір набуває характеру безстрокового, укладеного не невизначений термін. Однак, такі наслідки не настають, якщо хоча б одна із сторін вимагає припинення трудових правовідносин. Вимога власника оформляється наказом про припинення трудового договору та звільнення, записом у трудовій книжці та пропозицією отримати трудову книжку і розрахунок по заробітній платі.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, КП Водоканал шляхом винесення наказу № 1371/к від 13.08.2014 року про припинення трудового договору, внесення запису про звільнення за п. 2 ст. 36 КЗпП України висунув вимогу про припинення трудових відносин у звязку із закінченням строку трудового договору.

Згідно з актом від 13.08.2014 року, складеним інспекторами по кадрам КП Водоканал, ОСОБА_1 було запропоновано ознайомитись з наказом № 1371/к від 13.08.2014 року про припинення трудового договору, але від ознайомлення та підпису ОСОБА_1 відмовився.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наказ КП Водоканал № 1371/к від 13.08.2014 року про припинення трудового договору, є законним, а тому, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання наказу недійсним та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню.

Крім того, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, також не підлягають задоволенню, оскільки судом не встановлено наявності такої шкоди, внаслідок протиправності дій відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 16, 59, 60,79, 84, 88, 208, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. М. Світлицька