У х в а л а

іменем україни

26 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної
О.О.Суддів:Кафідової О.В.,Коротуна В.М.,
Ступак О.В., Штелик С.П.розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6, яка діє від свого імені та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, до
комунального підприємства
«Домоуправління № 18» про визнання
права користування жилим приміщенням,
за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення апеляційного суду Одеської
області від 24 травня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6, яка діє від свого імені та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_7,
звернулась до суду із позовом до
комунального підприємства
«Домоуправління № 18» (далі - КП
«Домоуправління № 18») про визнання
права користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що у 1997 році розпорядженням
начальника управління
житлово-комунального господарства м.
Одеси її було вселено в кімнату
АДРЕСА_1, яка відноситься до житлового
фонду Одеської міської ради та
знаходиться на балансі КП
«Домоуправління № 18». Станом на момент
подачі позову ОСОБА_6 та ОСОБА_7
користувались вказаною кімнатою.
Посилаючись на те, що між сторонами
фактично виникли відносини найму
спірного житлового приміщення,
позивачка просила суд визнати право
користування кімнатою АДРЕСА_1 за
ОСОБА_6, яка діє від свого імені та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, та
зобов'язати КП «Домоуправління № 18»
укласти з останньою договір найму
спірного житлового приміщення.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 22 лютого 2008 року позов
задоволено.

Визнано за ОСОБА_6, ОСОБА_7 право
користування жилим приміщенням -
кімнатою АДРЕСА_1.

Зобов'язано комунальне підприємство
«Домоуправління № 18» укласти з ОСОБА_6,
ОСОБА_7 договір найму жилого приміщення
- кімнати АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 24 травня 2013 року скасовано
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 22 лютого 2008 року.

Ухвалено нове рішення, яким у позові
відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення
апеляційного суду Одеської області від
24 травня 2013 року і залишення в силі
рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню
на таких підставах.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Одеської міської
ради № 729 від 03 жовтня 1968 року «Про
поліпшення використання маневреного
житлового фонду» будинок АДРЕСА_2
закріплений за Центральним районом
міста як маневрений житловий фонд для
відселення громадян з будівель, які
потребують капітального ремонту.

Спірне приміщення - квартира АДРЕСА_2
має статус житла з фонду для
тимчасового проживання.

Позивачі вселились у спірне приміщення
на час капітального ремонту будинку
АДРЕСА_3 пошкодженому в результаті
пожежі з дозволу управління
житлово-комунального господарства
Одеської міської ради, що підтверджено
листом № 244/2 від 01 липня 1997 року.

Відповідно до статті 9 ЖК Української
РСР громадяни мають право на одержання
у безстрокове користування у
встановленому порядку жилого
приміщення в будинках державного чи
громадського житлового фонду або на
одержання за їх бажанням грошової
компенсації за належне їм для
отримання жиле приміщення для
категорій громадян, визначених
законом, або в будинках
житлово-будівельних кооперативів.

Згідно зі статтею 60 ЖК Української РСР
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення. Договір найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду
укладається в письмовій формі на
підставі ордера на жиле приміщення між
наймодавцем - житлово-експлуатаційною
організацією (а в разі її відсутності -
відповідним підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
ордер.

Відповідно до п.п. 4, 5, 15, 16 Постанови
Кабінету Міністрів України від 31
березня 2004 року № 422 «Про затвердження
порядку формування фондів житла для
тимчасового проживання та Порядку
надання і користування житловими
приміщеннями з фондів житла для
тимчасового проживання», громадяни,
яким надане житлове приміщення з фонду
житла для тимчасового проживання, не
мають права приватизувати, обмінювати
та здійснювати поділ такого
приміщення.

Житлові приміщення з фондів житла для
тимчасового проживання надаються
громадянам на строк до одного року з
можливістю продовження цього строку у
разі неспроможності їх набути
альтернативне місце проживання.

Виконавчі органи видають
громадянинові ордер на вселення в
житлове приміщення.

Під час видання ордера на житлове
приміщення з фондів житла для
тимчасового проживання між власником
житлового фонду та громадянином
укладається договір найму житлового
приміщення.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачка
разом із дочкою вселена у спірне
житлове приміщення на підставі листа
управління житлово-комунального
господарства Одеської міської ради №
244/2 від 01 липня 1997 року, проживає у
спірному приміщені та виконує
зобов'язання, що передбачені для
наймачів житла, в результаті чого між
сторонами склалися відносини найму
спірного житлового приміщення.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у позові, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що кімната
АДРЕСА_1 має статус житла з фонду для
тимчасового проживання, а ордер на
вселення в зазначене житлове
приміщення позивачці не видавався, у
зв'язку з чим позов про визнання за нею
права користування спірною кімнатою не
підлягає задоволенню.

При цьому суд апеляційної інстанції
обґрунтовано послався на те, що судом
першої інстанції не залучено до
розгляду справи власника вказаного
житлового фонду - Одеську міську раду,
яка наділена повноваженнями щодо
користування та розпорядження спірною
житловою кімнатою.

До зазначених висновків суд
апеляційної інстанції дійшов на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ не може погодитись із доводами
касаційної скарги відносно
неналежного повідомлення ОСОБА_6 про
час та місце апеляційного розгляду
даної справи, яке позбавило її
конституційного права на участь в
судовому засіданні, у зв'язку з
наступним.

Так, справа в апеляційному порядку
розглядається за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими главою ЦПК
України про апеляційне провадження (ч. 1
ст. 304 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України
розгляд судом цивільної справи
відбувається в судовому засіданні з
обов'язковим повідомленням осіб, які
беруть участь у справі.

Повідомлення сторін про час і місце
розгляду справи проводиться
відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК
України.

Про належне повідомлення особи про час
і місце розгляду справи може свідчити
розписка.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 29 січня 2013 року
справу за позовом ОСОБА_6, яка діє від
свого імені та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_7, до комунального
підприємства «Домоуправління № 18» про
визнання права користування жилим
приміщенням призначено до розгляду в
суді апеляційної інстанції на 12
березня 2013 року о 12 годині 00 хвилин.

Доказів належного повідомлення ОСОБА_6
про місце і час розгляду справи
матеріали справи не містять.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 09 квітня 2013 року розгляд
зазначеної справи було відкладено.

При цьому, сторонам у справі, зокрема,
ОСОБА_6 було надіслано судову
повістку-повідомлення про час і місце
апеляційного розгляду справи на
адресу, яка була вказана нею у позовній
заяві.

Відповідно до частини 5 статті 74 ЦПК
України судова повістка разом із
розпискою, а у випадках, встановлених
цим Кодексом, разом з копіями
відповідних документів надсилається
поштою рекомендованим листом із
повідомленням або через кур'єрів за
адресою, зазначеною стороною чи іншою
особою, яка бере участь у справі. У разі
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, за такою адресою, вважається, що
судовий виклик або судове повідомлення
вручене їм належним чином.

З акта комунального підприємства
«Домоуправління № 18» від 11
грудня 2012 року, який міститься в
матеріалах справи, вбачається, що
ОСОБА_6 з дочкою за адресою: АДРЕСА_1 не
проживають більше 7 років. Акт
підписано мешканцем квартири НОМЕР_1 -
ОСОБА_8, мешканцем квартири НОМЕР_2 -
ОСОБА_9, мешканкою квартири НОМЕР_3 -
ОСОБА_10 та затверджено управляючим КП
«Домоуправління № 18» - Воробйовою А.В.

Таким чином, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що суд апеляційної
інстанції використав достатньо
засобів повідомлення ОСОБА_6 про
судовий розгляд вказаної справи з
метою забезпечення її конституційного
права на участь в судовому засіданні та
доступу до правосуддя, проголошеного
ст. 55 Конституції України та ст. 6
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод.

Інші доводи касаційної скарги не дають
підстав для скасування або зміни
оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до ч.1 статті 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Наведені в касаційній скарзі доводи
фактично зводяться до переоцінки
доказів і не згоди з висновками суду
апеляційної інстанції по їх оцінці.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що судові рішення
відповідають вимогам закону й підстави
для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 337, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 24 травня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна Судді:О.В.
Кафідова В.М. Коротун О.В. Ступак С.П.
Штелик