ухвала

іменем України

22 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П., суддів:
Амеліна В.І., Карпенко С.О.,Дербенцевої
Т.П., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
третя особа - Акціонерний комерційний
банк «УкрСиббанк», про поділ спільного
майна подружжя, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області
від 18 липня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з позовом, у якому з урахуванням
уточнень просила виділити та визнати
за нею і ОСОБА_7 право власності по Ѕ
частині квартири АДРЕСА_1, стягнути з
відповідача 46 632 грн, вартості Ѕ
частини коштів, які були сплачені
спільно з відповідачем під час
перебування їх у шлюбі, в рахунок
погашення іпотечного договору за
квартиру АДРЕСА_2.

В обґрунтування своїх вимог посилалась
на ті обставини, що під час перебування
у шлюбі з відповідачем вони за спільні
кошти набули у спільну сумісну
власність квартиру АДРЕСА_1 та за
рахунок кредитних коштів квартиру
АДРЕСА_2, яка передана в іпотеку банку,
просила задовольнити позов.

8 квітня 2013 року рішенням
Придніпровського районного суду м.
Черкаси позов ОСОБА_6 задоволено.

18 липня 2013 року рішенням колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Черкаської області рішення суду першої
інстанції скасовано в частині визнання
за ОСОБА_6 права власності на Ѕ частину
квартири АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_7
права власності на Ѕ частини цієї
квартири та ухвалено в цій частині нове
рішення.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на
28,91 %, а за ОСОБА_7 - на 71,09 % цієї
квартири.

У решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення апеляційного суду, а
рішення суду першої інстанції залишити
в силі, мотивуючи свою вимогу
порушенням апеляційним судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
перебуваючи у шлюбі, сторони придбали у
спільну власність дві квартири та
мають право на Ѕ частини кожної, що є
підставою для поділу цього майна в
рівних частках та стягнення з
відповідача за його згодою половину
вартості квартири АДРЕСА_2 та визнання
за ним власності на неї.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що частина коштів,
сплачених сторонами за квартиру
АДРЕСА_1 були особистою власністю
відповідача, що становить 42,18 % вартості
квартири, тому його частка має
становити 71,09 %, а позивачки - 28,91 %
відповідно.

Погодитись з таким рішенням суду
апеляційної інстанції не можна з таких
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим з виконанням
усіх вимог цивільного судочинства,
згідно із законом, на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення апеляційного суду цим вимогам
не відповідає.

Судами встановлено, що з 11 жовтня 2003
року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у
шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час перебування у шлюбі сторони
придбали трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1 згідно з договором
купівлі-продажу від 15 жовтня 2004
року за 22 400 грн та за кредитні кошти
однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 на
підставі договору купівлі-продажу від
10 листопада 2006 року, автомобіль ВАЗ-2107,
який продали та замість нього придбали
гараж у гаражному кооперативі
«Жовтень».

Крім того, судами встановлено, що
відповідач мав у особистій власності
квартиру АДРЕСА_3, яку 15 жовтня 2004 року
він продав за 9441 грн.

У цей же день з його рахунку було знято
36 086 грн 92 коп. спільних із позивачкою
коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60, ст. ст. 69, 70
Сімейного Кодексу України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку.

Дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності.

У разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної
інстанції у порушення вимог ст.
ст. 213-214, 303 ЦПК України не перевірив
законності та обґрунтованості рішення
суду першої інстанції і не навів
доводів у спростування його висновків
про те, що квартира підлягає поділу в
рівних частках, оскільки вимоги про
зміну часток сторонами не заявлялись,
а з позивачкою проживає дитина та не
дав цим обставинам відповідної оцінки.

Крім того, не спростував висновків суду
першої інстанції про те, що квартира
АДРЕСА_1 була придбана сторонами за 22 400
грн, частина з яких була особистою
власністю відповідача, не перевірив
доводів позивачки про те, що в день її
придбання відповідачем були зняті з
його рахунку також 36 080 грн, які були
спільними коштами подружжя, що визнано
сторонами, а відтак не перевірив за які
конкретно кошти сторони придбали
квартиру, ухвалив передчасне рішення з
порушенням норм процесуального права.

За таких обставин касаційну скаргу
потрібно задовольнити частково,
рішення апеляційного суду скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
цього суду, як передбачено ч. 2 ст. 338 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково, рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області
від 18 липня 2013 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.П. Касьян

Судді:

В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О.
Карпенко

В.О.
Савченко