РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2014 року Ленінський районний суд м.
Кіровограда у складі головуючого

судді
Плохотніченко Л.І.

при секретарі:
Скакун М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Ленінський
районний суд м. Кіровограда з позовом
до відповідача про стягнення боргу, в
якому просить стягнути з відповідача
на його користь борг в сумі 7000 грн., а
також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що 25.06.2013 року
відповідач позичила у нього кошти в
сумі 7000 грн., про що свідчить боргова
розписка від 25.06.2013 року та за станом на
вказаний в розписці строк, а саме до
15.07.2013 року, борг відповідач позивачу не
повернула.

Посилаючись на викладенні в позовній
заяві обставини позивач у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив стягнути з відповідача на його
користь борг у сумі 7000 грн. , а також
судові витрати.

Відповідач у попередньому судовому
засіданні позовні вимоги визнала.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та надавши
оцінку доказам у їх сукупності, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

25.06.2013 року відповідачем
отримано від позивача кошти у сумі 7000
грн., про що відповідачем було складено
боргову розписку з зазначенням строку
повернення позивачу коштів у сумі 7000
грн. до 15.07.2013 року.

Виходячи з викладеного, між сторонами
мають місце договірні правовідносини,
що походять з договору позики,
нормативне регулювання яких визначене
параграфом 1 глави 71 Цивільного кодексу
України, а саме відповідно до ч.1 ст.1046
ЦК України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальнику) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов`язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

За ч.1 ст.207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Згідно зі ст.525 ЦК України заборонено
односторонню відмову від виконання
зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України
договір являється обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно з ст. 610, 612 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено,
що позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі, або речі визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено,
що на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Розписка, на яку посилається
позивач, як на доказ своїх вимог,
підписана позичальником ОСОБА_2 та
відповідає вимогам цивільного
законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов»язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк(термін).

Відповідач повинна була повернути
позику у вказаний в розписці строк,
проте до цього часу свого зобов»язання
не виконала.

Таким чином, відповідач повинна
повернути позивачу борг в сумі 7000,00 грн.

На підставі вищевикладеного, суд
визнає обставини укладення між
сторонами договору позики від 25.06.2013
року, відповідно до якого відповідач
отримала від позивача позику у сумі 7000
грн. та зобов'язалася повернути вказану
суму у строк до 15.07. 2013 року.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх
сукупності, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_1 борг в сумі 7000 грн.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати, в зв"язку з чим, з
відповідача підлягає стягненню на
користь позивача судовий збір у
розмірі 229,40 грн.

Керуючись 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-215,
224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
борг в сумі 7000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у сумі 229, 40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Ленінський районний суд
м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда
Л. І. Плохотніченко