Справа № 362/3665/13-ц Головуючий у І
інстанції Мєдвєдєв К.В.Провадження №
22-ц/780/717/14 Доповідач у 2
інстанції ГульКатегорія 29
УХВАЛА

Іменем України

21 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Гуль В.В.,

суддів Касьяненко Л.І.,
Антоненко В.І.,

при секретарі Ромашині І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 26 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа
ПАТ «СК «Лафорт» про відшкодування
матеріальної шкоди,-

встановила:

у червні 2013 року позивач звернувся до
суду із позовом посилаючись на те, що
06.03.2013 року сталась ДТП за участю
належного позивачеві автомобіля Mitsubishi
Lancer X, д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3,
з автомобілем Opel Astra Classic, д.н. НОМЕР_2,
під керуванням ОСОБА_1 Оскільки за
вказаним ДТП позивачу заподіяно шкоду,
тому він просив стягнути з відповідача
на свою користь 28 974,84 грн відшкодування
матеріальної шкоди завданої джерелом
підвищеної небезпеки та 500 грн вартості
витрат проведення експертних
досліджень на підтвердження розміру
матеріальної шкоди.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 26 листопада 2013 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
28.974,84 грн. матеріальної шкоди, 500,00 грн
витрат на складання звіту, 294,74 грн
судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду в зв'язку з
порушенням норм матеріального права та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем завдано шкоду джерелом
підвищеної небезпеки, і відповідачем
не доведено, що шкоду завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Такий висновок відповідає матеріалам
справи та вимогам законодавства.

З матеріалів справи вбачається, 06.03.2013
року на Одеській площі в м. Києві
сталося ДТП за участю належного
позивачеві автомобіля Mitsubishi Lancer X, д.н.
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, з
автомобілем Opel Astra Classic, д.н. НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_1.

В наслідок цього ДТП автомобіль Mitsubishi
Lancer X, д.н.з. НОМЕР_1, отримав механічні
ушкодження.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_1 згідно договору №АВ/7804096 від 09
серпня 2012 року була застрахована в ПАТ
«Страхова компанія «Лафорт».

В матеріалах справи міститься копія
Повідомлення про страховий випадок на
ім'я СК «Лафорт» складена та підписана
ОСОБА_1, натомість у вказаному
повідомленні відсутні відмітки СК
«Лафорт» які б підтверджували факт
звернення ОСОБА_1 до страхової компанії
з таким повідомленням (а.с.16).

В матеріалах справи міститься заява
від 26.03.2013 року про страхове
відшкодування ОСОБА_3 на адресу СК
«Лафорт», на якій відсутня відмітка про
її прийняття представником СК «Лафорт»
(а.с.20-21).

Також в матеріалах справи міститься
заява (скарга) ОСОБА_3 на адресу МТСБУ
щодо вжиття заходів до СК «Лафорт», яка
з 06.03.2013 року по 11.03.2013 року не
відповідають на телефонні дзвінки та
їх адреса не є дійсною, що не дає
можливості зареєструвати страховий
випадок та отримати відшкодування, які
були спричинені у ДТП (а.с.18).

Сторонами не заперечується той факт, що
виплату матеріальної шкоди завданої
позивачу з вини відповідача ПАТ
«Страхова компанія «Лафорт» не
здійснила.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01.03.2013 року "Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки", розглядаючи
позови про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 29.03.2013 року у справі №
752/4217/13-п визнано ОСОБА_1 винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення.

Доводи апеляційної скарги щодо
необхідності стягнення завданих під
час вищезазначеної ДТП матеріальної
шкоди, з третьої особи по даній справі,
а не з відповідача, оскільки
цивільно-правова відповідальність
відповідач була застрахована саме в
ПАТ «Страхова компанія «Лафорт», не
спростовують правильного висновку
суду першої інстанції, тому що
страхування цивільної
відповідальності це засіб винної особи
зменшити свою відповідальність перед
особою, якій нанесено шкоду.

За таких обставин, коли страхові
виплати за страховим випадком
проведені не були, судова колегія
приходить до висновку, що
відповідальність за вищевказаною ДТП
перед позивачем в першу чергу несе
відповідач.

Інших доводів які спростували б
правильний висновок суду першої
інстанції апеляційна скарга в собі не
містить, тому підлягає відхиленню як
необґрунтована.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 26 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: