АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1305/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/2706/14
Головуючий у 1-й інстанції Кузнецова
А.В. Доповідач Бондаревська С. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

при секретарі: Коваль А.А.

за участю представника позивача -
ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

на рішення Кременчуцького
районного суду Полтавської області від
27 листопада 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про відшкодування шкоди.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2013 року ОСОБА_5 звернулась до
суду з вищевказаним позовом, в якому
просила стягнути з відповідача
ОСОБА_3 майнову шкоду у сумі 1791 грн. 96
коп.; 5000 грн. у відшкодування моральної
шкоди та 2500 грн. витрат на правову
допомогу.

Позовні вимоги вмотивовувала тим, що 30
вересня 2012 року в с. П'ятихатки
Кременчуцького району, на святкуванні
дня визволення села між нею та
відповідачем і його подругою ОСОБА_4
виникли сварка та бійка, під час якої
відповідачем по справі їй
спричинені легкі тілесні ушкодження,
що потягли короткочасний розлад
здоров'я. Вказувала, що діями
відповідача їй заподіяна майнова
шкода у вигляді понесених витрат на
лікування та моральна шкода у зв'язку з
перенесеним фізичним болем та
переживаннями, пов'язаними з
протиправною поведінкою ОСОБА_3

Рішенням Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 27
листопада 2013 року позов ОСОБА_5
до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 1791
гривень 96 копійок завданої
матеріальної шкоди, 2000 гривень
завданої моральної шкоди та 1000 гривень
витрат на правову допомогу. Стягнуто з
ОСОБА_3 судовий збір в сумі 229 гривень 40
копійок в рахунок держави. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням
місцевого суду, відповідач ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 - особа, яка не брала участі у
справі, оскаржили його в апеляційному
порядку.

ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі,
посилаючись на неправомірність та
необрунтованість судового рішення в
частині задоволення позовних вимог,
просив його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Вказував на безпідставне, на його
думку, посилання суду першої інстанції
на історію хвороби № 4330 як доказу та
залишення виписки № 4330 з медичної
карти без оцінки; ґрунтування рішення
суду першої інстанції на припущеннях в
частині встановлення причин появи
тілесних ушкоджень у ОСОБА_5; не взяття
до уваги суду показань свідків ОСОБА_6.,
ОСОБА_7 та ОСОБА_4; натомість взяття до
уваги показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9
та ОСОБА_10; безпідставне віднесення до
витрат пов'язаних з лікуванням
благодійних внесків; відсутність
доказів надання позивачці правової
допомоги фахівцями у галузі права;
неврахування поведінки ОСОБА_5 при
визначенні розміру моральної шкоди.

В свою чергу, ОСОБА_4 в апеляційній
скарзі просила змінити рішення
суду, виключивши з його описової та
мотивувальної частини посилання на те,
що ОСОБА_5 спровокувала конфлікт з нею,
а вона нанесла їй удар в обличчя,
вказує на недоведеність цих
обставин. Крім того, зазначала, що суд
при ухваленні рішення вирішив
питання про її права та обов'язки,
хоча вони не були предметом судового
розгляду по справі, а вона не брала
участі у справі.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області від 13 лютого 2014
року рішення Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 27
листопада 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 червня 2014 року
рішення апеляційного суду Полтавської
області від 13 лютого 2014 року скасовано,
а справу направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, приходить до висновку про їх
часткове задоволення з наступних
підстав.

Матеріалами справи в їх сукупності
підтверджується та встановлено судом
першої інстанції, що 30 вересня 2012 року в
с. П'ятихатки Кременчуцького району, на
святкуванні дня визволення села між
ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мала місце
взаємна сварка та бійка, під час якої
ОСОБА_5 спричинені тілесні
ушкодження.

Висновками судово-медичних експертиз
від 21 лютого 2013 року № 231 та від
20 травня 2013 року № 587 встановлено, що
у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у
вигляді закритої черепно-мозкової
травми зі струсом головного мозку, рани
в правій надбрівній ділянці та синці на
обличчі, які утворилися від не менш ніж
двократної дії тупих предметів, які
діяли з достатньою для їх утворення
силою, якими могли бути долоня стиснута
в кулак, нога взута у взуття, і по
ступеню тяжкості відносяться до легких
тілесних ушкоджень, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
місцевий суд правомірно виходив з
наступного.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27 березня 1992 року № 6 «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» (з наступними змінами)
роз'яснено, що, розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, суди повинні мати
на увазі, що шкода, завдана фізичній
особі, майну фізичної особи чи майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки,
незалежно від наявності вини.

Зі змісту ч. 1 ст. 1195 ЦК України
вбачається, що шкода, завдана фізичній
особі каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, складається з втраченого
заробітку (доходу), додаткових витрат,
викликаних необхідністю посиленого
харчування, санаторно-курортного
лікування, придбання ліків,
протезування, стороннього догляду
тощо.

Тобто на користь потерпілого
відшкодовуються витрати, які пов'язані
з лікуванням та заходами, спрямованими
на відновлення здоров'я.

Судом першої інстанції в основу
рішення покладено матеріали
кримінального провадження №0000182,
докази, наявні у матеріалах цивільної
справи, а також аналіз показань
свідків.

Так, судом встановлено, що 30 вересня 2012
року приблизно о 18-00 годиі поряд з
будинком культури в с. Пятихатки
Кременчуцького району проходило
святкування дня визволення села.

Далі суд вказував на те, що під час
свята ОСОБА_5, перебуваючи в стані
сп'яніння, спровокувала конфлікт з
ОСОБА_4, внаслідок чого остання нанесла
їй один удар кулаком в обличчя. ОСОБА_5
та ОСОБА_4 схопили одна одну за одяг,
почали штовхатись та вдвох упали на
землю, при цьому ОСОБА_5 знаходилась
зверху. Коли позивач ОСОБА_5 почала
підійматись, то відповідач ОСОБА_3
наніс їй один удар ногою в обличчя,
спричинивши тілесні ушкодження у
вигляді закритої черепно-мозкової
травми зі струсом головного мозку, рани
в правій надбрівній ділянці та синця на
верхній та нижній повіці правого ока, з
переходом на виличну та лобну ділянки
справа, які по ступеню тяжкості
відносяться до легких тілесних
ушкоджень, що спричинили короткочасний
розлад здоров'я.

Встановлюючи обставини справи,
місцевий суд також правомірно взяв до
уваги пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, які засвідчили, що вони бачили
ОСОБА_3 біля ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які
сварилися між собою та зі слів
оточуючих дізнались, що відповідач
вдарив ногою позивачку по обличчю.

Окрім того, згідно пояснень
відповідача ОСОБА_3, які були дані ним в
статусі підозрюваного під час
досудового розслідування по
кримінальному провадженню №0000182
(а.с.65-66) та під час проведення слідчого
експерименту (а.с. 154-159), дані в
присутності захисника, встановлено, що
він особисто підходив до ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, які впали на землю і їх
розтягували, та коли побачив кров у
обох, то пішов за аптечкою.

Згідно пояснень судово-медичного
експерта ОСОБА_11 встановлено, що
тілесні ушкодження у вигляді
закритої черепно-мозкової травми зі
струсом головного мозку, рани в правій
надбрівній ділянці та синця на верхній
та нижній повіці правого ока, з
переходом на виличну та лобну ділянки
справа, найбільш ймовірно утворились
від удару ногою взутою у взуття, і по
ступеню тяжкості відносяться до легких
тілесних ушкоджень, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я. Тілесні
ушкодженні у вигляді синця в проекції
тіла нижньої щелепи справа найбільш
ймовірно утворились від удару долонею
стиснутою в кулак, та що пояснення
ОСОБА_4 про механізм спричинення ОСОБА_5
тілесних ушкоджень в результаті
падіння на «блок» не відповідають
об'єктивним даним, в частині
локалізації та механізму спричинення
позивачці тілесних ушкоджень.

Надаючи оцінку доказам, місцевий суд
обґрунтовано критично поставився до
пояснень відповідача ОСОБА_3 та свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_7, ОСОБА_4
в тій частині, що відповідач не
підходив до ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які впали
на землю, та не наносив удари ногою,
оскільки вони суперечать його
особистим показам, даним на досудовому
слідстві у кримінальному провадженні
та висновкам судово-медичної
експертизи.

Окрім того, за висновками
судово-медичних експертиз №588 та № 589
від 20 травня 2013 року покази ОСОБА_4 та
ОСОБА_9 не відповідають об"єктивним
судово-медичним даним, в частині
локалізації та механізму спричинення
гр. ОСОБА_5 тілесних ушкоджень /а.с. 128, 135
крим. справи/.

Також суд правомірно звернув увагу на
те, що твердження відповідача про
можливість спричинення ОСОБА_5
тілесних ушкоджень іншою особою не
співвідно-сяться і з даними історії
хвороби позивачки №4330
травматологічного відділення
Кременчуцької ЦРЛ, дослідженої
експертом при проведенні
судово-медичної експертизи №231 від 21
лютого 2013 року, згідно якої позивачка
була доставлена до лікарні 30 вересня 2013
року о 19-30 годин з тілесними
ушкодженнями та пояснила, що була
побита невідомим мужчиною 1-1,5 години
тому в с. Пятихатки, перебувала в стані
сп'яніння - випила 60 гр. горілки / а.с. 55-59
т.1 та а.с.50-52 крим.справи/.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про наявність причинно-наслідкового
зв'язку між протиправними діями
відповідача ОСОБА_3 та наслідками
бійки- тілесними ушкодженнями, які були
отримані позивачем ОСОБА_5 та
наявність вини відповідача.

За наведених обставин, та з урахуванням
положень ст.1195 ЦК України, вірним є
висновок суду щодо обгрунтованості
позовних вимог ОСОБА_5 в частині
стягнення на її користь з відповідача
майнової шкоди, зважаючи на наявні в
матеріалах справи докази у
підтвердження понесених позивачкою
матеріальних витрат, пов"язаних з
лікуванням та заходами, спрямованими
на відновлення здоров"я після
спричинених їй відповідачем тілесних
ушкоджень.

Вирішуючи спір в частині позовних
вимог про відшкодування моральної
шкоди, місцевий суд, відповідно до норм
ч. 3 ст. 23 ЦК України, правомірно виходив
з глибини і тривалості фізичних та
душевних страждань позивачки у зв"язку
з отриманими нею тілесними
ушкодженнями, при цьому також врахував
поведінку ОСОБА_5, яка,
перебуваючи у стані сп"яніння,
спровокувала сварку зі співмешканкою
відповідача ОСОБА_4; та обгрунтовано
визначив розмір грошового
відшкодування з урахуванням вимог
розумності та справедливості.

В свою чергу доводи апеляційної скарги
ОСОБА_3 не спростовують висновків суду
першої інстанції, як і не підтверджують
належними доказами їх
неправомірність.

Поряд з цим, колегія суддів звертає
увагу на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що
вирішуючи питання про стягнення на
користь ОСОБА_5 витрат на правову
допомогу в розмірі 1000 грн., як складову
судових витрат, суд першої інстанції не
взяв до уваги, що договір укладено на
надання консультаційних та
юридичних послуг щодо представництва
інтересів ОСОБА_5 по кримінальній
справі щодо заподіяння їй
тілесних ушкоджень /а.с. 11-12 т.1/.

З урахуванням зазначеного, та
відповідно норм ст. 79, 88 ЦПК України,
рішення місцевого суду в частині
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 1000
грн. витрат на правову допомогу -
підлягає скасуванню, з ухваленням
нового рішення в цій частині - про
відмову у стягненні цих витрат.

Окрім того, з матеріалів дослідженої
судом першої інстанції кримінальної
справи встановлено, що 23 квітня 2013 року
у ході слідчого експерименту гр.
ОСОБА_5, як потерпіла, показала, що
ОСОБА_4 нанесла їй один удар правою
рукою в область лівої сторони
підборіддя (арк. 3 протоколу, а.с. 137
кримінального провадження). Дані
покази ОСОБА_14, слідчий зафіксував на
фото № 3, яке є додатком зазначеного
протоколу.

25 лютого 2013 року у ході допиту гр.
ОСОБА_5 як потерпіла дала свідчення, що
ОСОБА_4 її дуже штовхнула. При
проведенні даної слідчої дії гр. ОСОБА_5
не давала жодних показів про те, що
ОСОБА_4 нанесла їй один удар правою
рукою.

Також і первинне письмове пояснення
позивача ОСОБА_5, яке знаходиться
у відмовному матеріалі, не містить
жодних даних про те, що ОСОБА_4 завдала
їй удар рукою.

За таких обставин, колегія суддів
вважає висновок суду про те, що ОСОБА_4
нанесла ОСОБА_5 один удар кулаком в
обличчя - таким, що не ґрунтується на
належних доказах, внаслідок чого
підлягає виключенню з описової та
мотивувальної частини судового
рішення.

В іншій частині рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому підстави
для його зміни або скасування -
відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309,
ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,
-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Рішення Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 27 листопада
2013 року в частині стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 1000 гривень
витрат на правову допомогу - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_5 у стягненні з ОСОБА_3
на її користь судових витрат на
правову допомогу.

Змінити рішення Кременчуцького
районного суду Полтавської області від
27 листо- пада 2013 року.
Виключити із другого речення
четвертого абзацу описової та
мотивувальної частини рішення
посилання на те, що ОСОБА_4 нанесла
ОСОБА_5 один удар кулаком в обличчя.

В іншій частині рішення суду -
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подання
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: