Справа № 378/1259/13-ц Головуючий у І
інстанції Скороход Т.Н.Провадження №
22-ц/780/1626/14 Доповідач у 2
інстанції БерезовенкоКатегорія 36
УХВАЛА

Іменем України

24 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Березовенко Р.В.,

суддів: Воробйової Н.С., Верланова С.М.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ставищенського районного суду
Київської області від 24 грудня 2013 року
за позовом ОСОБА_1 до державного
нотаріуса Ставищенської районної
державної нотаріальної контори ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про скасування постанови,
зобов'язання вчинити нотаріальну дію
та визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року до суду з вказаним
позовом звернулася ОСОБА_1, посилаючись
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її
мати ОСОБА_4 04 жовтня 2012 року її мати
здійснила заповітне розпорядження,
посвідчене та зареєстроване
секретарем виконавчого комітету
Іванівської сільської ради
Ставищенського району Київської
області в реєстрі № 106, у відповідності
до якого остання все своє майно, де б
воно не було і з чого б воно не
складалося і взагалі все те, що
належало б їй на день смерті заповідала
своїм дочкам - їй та ОСОБА_3

Заповітом від 18 жовтня 2012 року
посвідченим та зареєстрованим
секретарем виконавчого комітету
Іванівської сільської ради
Ставищенського району Київської
області в реєстрі № 113 ОСОБА_4 заповіла
земельну ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва з
кадастровим номером :03:002:0015
ОСОБА_3

Після смерті ОСОБА_4, з метою прийняття
спадщини, вона подала заяву до
Ставищенської районної державної
нотаріальної контори для отримання
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом та на отримання свідоцтва
про право на обов'язкову частку у
спадщині. Проте, 18 жовтня 2013 року
державний нотаріус Ставищенської
районної державної нотаріальної
контори Київської області постановою
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії відмовила їй у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на
обов'язкову частку у майні після
померлої ОСОБА_4 на тій підставі, що
вона не входить до кола осіб,
передбачених ст. 1241 ЦК України. Вона не
погоджується з вказаною постановою,
оскільки отримує пенсію за віком на
пільгових умовах відповідно до ст. 55
Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", тому є непрацездатною.

З урахуванням уточнених позовних
вимог, позивач просила визнати
неправомірною відмову державного
нотаріуса Ставищенської районної
державної нотаріальної контори
Київської області щодо відмови у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на обов'язкову частку у
майні після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_4; скасувати постанову державного
нотаріуса Ставищенської районної
державної нотаріальної контори Ки
ївської області про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 18 жовтня 2013 року;
визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом, видане
05 вересня 2013 року державним
нотаріусом Ставищенської районної
державної нотаріальної контори
Київської області на ім'я ОСОБА_3 та
зареєстроване за реєстром № 2428 щодо
визнання за нею права на спадщину на
земельну ділянку, що знаходиться на
території Іванівської сільської ради
Ставищенського району Київської
області, площею 3,6106 га кадастровий
номер :03:002:0015, що належала ОСОБА_4
на підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЛ
№ 076447, виданого 30 червня 2010 року на
підставі розпорядження Ставищенської
районної державної адміністрації
Київської області № 546 від 19 серпня 2004
року; зобов'язати державного нотаріуса
Ставищенської районної державної
нотаріальної контори Київської
області видати на її ім'я свідоцтво про
право на спадщину за законом на
обов'язкову частку у майні після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4

Рішенням Ставищенського районного
суду Київської області від 24 грудня 2013
року в задоволенні позову ОСОБА_1 до
Державного нотаріуса Ставищенської
районної державної нотаріальної
контори ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування
постанови, зобов'язання вчинити
нотаріальну дію та визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину -
відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, що мають значення
для справи, які суд вважав
встановленими, просить рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги.
При цьому посилається на ст. 1241 ЦК
України, ст.55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та ст. 26
Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування» і вважає, що вона має
право на обов»язкову частку, оскільки є
пенсіонером, а тому є непрацездатною.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4 померла 07 лютого 2013 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1, виданим 05 березня
2013 року відділом РАЦС Ставищенського
РУЮ у Київській області (а.с. 11).

З копії спадкової справи (а.с. 38-54), копії
дублікату заповіту (а.с. 13) судом
встановлено, що спадкоємцями за
заповітом, посвідченим 04 жовтня 2012 року
Іванівською сільською радою, за
реєстром № 106, щодо всього спадкового
майна є позивач ОСОБА_1 та відповідач
ОСОБА_3

Спадкоємицею за заповітом посвідченим
18 жовтня 2012 року Іванівською сільською
радою, за реєстром №113, щодо земельної
ділянки є відповідач ОСОБА_3

Спадкоємцем за законом, який має право
на обов'язкову частку у спадщині є
ОСОБА_5, який 22 лютого 2013 року подав до
нотаріальної контори заяву про відмову
від прийняття спадщини.

22 лютого 2013 року до нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини
та видачу свідоцтва про право на
спадщину подала ОСОБА_3, а 05 березня 2013
року - ОСОБА_1

05 вересня 2013 року ОСОБА_3 отримала
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом.

18 жовтня 2013 року державний нотаріус
Ставищенської районної державної
нотаріальної контори Київської
області ОСОБА_2 (а.с. 14) винесла
постанову, якою відмовила ОСОБА_1 у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на обов'язкову частку у
майні померлої.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або проголошення її
померлою.

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

У відповідності до ст. 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач народилася 22 квітня 1959 року, що
підтверджується копією паспорта (а.с. 6)
та копією свідоцтва про народження (а.с.
12). Отже, на день відкриття спадщини, яка
відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_4,
ОСОБА_1 було 53 роки, а тому
остання не досягла пенсійного віку
встановленого законом для жінок. Також,
станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року (на час
смерті матері) позивачка інвалідності
не мала. З 01 квітня 2004 року позивачка
отримує пенсію за віком на пільгових
підставах, що підтверджується копіями
посвідчення громадянина (громадянки),
який постійно проживає на території
зони посиленого радіоекологічного
контролю у 1986/93 р.р. (категорія 4) та
пенсійного посвідчення (а.с. 8), довідкою
виданою виконкомом Іванівської
сільської ради від 18 листопада 2013 року
за № 1299 (а.с. 10).

Ухвалюючи рішення про відмову в позові
суд першої інстанції правомірно
виходив із того, що позивачка не має
права на обов'язкову частку у спадщині,
оскільки на день її відкриття не
досягла пенсійного віку, встановленого
законом для жінок, а вихід її на пенсію
на пільгових умовах не свідчить про її
непрацездатність і права на
обов'язкову частку у спадщині не дає.

Такий висновок є правильним.

Статтею 1 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено, що
непрацездатні громадяни - особи, які
досягли встановленого законом
пенсійного віку або визнані
інвалідами, у тому числі діти-інваліди,
а також особи, які мають право на пенсію
у зв'язку з втратою годувальника
відповідно до цього Закону.

Відповідно до змісту п. 2 ч. 1 ст. 1200 ЦК
України, яка на підставі ч. 1 ст. 8 ЦК
України підлягає застосуванню до
спірних відносин, непрацездатними
особами є особи, які досягли пенсійного
віку, встановленого законом.

Статтею 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове держане пенсійне
страхування" для жінок визначено
пенсійний вік 55 років.

Судом установлено, що позивачка
народилась 22 квітня 1959 року. Мати
позивачки померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Отже, на день відкриття спадщини, яка
відкрилась внаслідок смерті матері
позивачки, вона не досягла пенсійного
віку, встановленого законом для жінок.

Встановивши такі обставини, суд першої
інстанції, дійшов обґрунтованого
висновку про те, що права на обов'язкову
частку у спадщині позивачка не має.

В апеляційній скарзі апелянтом не
наведено доводів, які б спростували
висновки суду, викладені в рішенні, а що
ж стосується доводів апелянта про те,
що перебування на пільговій пенсії
свідчить про те, що вона є
непрацездатною, то їх колегія суддів
розцінює критично, оскільки вихід на
пенсію на пільгових підставах права на
обов'язкову частку у спадщині не дає.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ставищенського районного суду
Київської області від 24 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Р.В.Березовенко

Судді:
Н.С.Воробйова

С.М.Верланов