АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1641/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бондарьова Г. М. Доповідач -
Глущенко Н.Г. Категорія 30/32
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна
О.М., Кіктенко Л.М.

при секретарі -
Біленькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Павлоградвугілля"

на рішення Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 26
грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" звернулося
до суду з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення Першотравенського
міського суду Дніпропетровської
області від 26.12.2013 року скасувати та
постановити нове про відмову позивачу
в його позовних вимогах, посилаючись на
те, що рішення ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права / а. с. 25-26 /.

Зазначеним рішенням суду від 26.12.2013
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені
частково.

Суд стягнув з ПАТ "ДТЕК
Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_2 6500
грн. у відшкодування моральної шкоди та
на користь держави судовий збір у
розмірі 229,40 грн. /а. с. 20-23/.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2
знаходився у трудових відносинах з ПАТ
"ДТЕК Павлоградвугілля", де працював на
різних посадах з шкідливими умовами
праці (з повним робочим днем в шахті),
зокрема на шахті "Сташкова" / а. с. 3-5/.

Працюючи на шахті, при виконанні
трудових обов'язків, позивач отримав
професійне захворювання:
радикулопатія С6, С7, С8 та L5, S1, часто
рецидивуючий перебіг з вираженими (3
ст.) статико-динамічними порушеннями і
стійким больовим синдромом та
гіпотрофією м'язів плечового поясу,
нейродистрофією у вигляді
двостороннього плечолопаткового
періартрозу (ПФС другого ст.),
остеоартрозу, в поєднанні з
періартрозами, ліктьових (ПФ
першого-другого ст.) і колінних (ПФ
другого ст.),вегетативно-сенсорна
полінейропатія рук з периферичним
ангіодистонічним синдромом та
трофічними порушеннями на кистях,
хронічне обструктивне захворювання
легень першої-другої ст. (пиловий
бронхіт першої-другої ст., емфізема
легень першої-другої ст.) ЛН
першого-другого ст., нейросенсорна
приглухуватість першого ст. (з легким
зниженням слуху), - що підтверджується
Актом розслідування хронічного
професійного захворювання / а. с. 2 / та
медичним висновком про наявність
професійного захворювання / а. с. 9-10 /.

Висновком МСЕК від 08.11.2013 року позивачу
первинно, з датою наступного
переогляду 29.10.2014 року, встановлено 65%
втрати професійної працездатності з
29.10.2013 року та 3 групу інвалідності / а.
с. 8 /.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що позивачу
спричинена моральна шкода, оскільки
він втратив професійну працездатність,
став інвалідом, порушилося звичне для
нього спілкування, необхідно докладати
додаткових зусиль для організації
свого життя, постійно відчуває
фізичний біль, змушений постійно
лікуватися.

Спричинена позивачу моральна шкода, як
вважає суд першої інстанції,
відповідно до вимог чинного
законодавства, зокрема ст. 1167 ЦК
України, ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, а
також рішення Конституційного Суду
України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року, -
повинна бути відшкодована
відповідачем.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає
за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без
змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
першої інстанції правильно встановив
вище зазначені обставини справи та
прийшов до обґрунтованого висновку про
те, що відповідач зобов'язаний
відшкодувати позивачу моральну шкоду,
яка завдана позивачу в результаті
отриманого ним професійного
захворювання під час роботи на
виробництві, тобто під час роботи в ПАТ
"ДТЕК Павлоградвугілля".

З'ясувавши в достатньо повному обсязі
права та обов'язки сторін, обставини
справи перевіривши доводи сторін та
давши їм правову оцінку, суд
постановив рішення, що відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами.

Згідно ст. 212 ЦПК України - суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Спричинення
позивачу моральної шкоди, в результаті
отриманого професійного захворювання,
знайшло підтвердження під час розгляду
справи по суті.

Згідно правовідносин, які склалися між
сторонами, моральна шкода, що завдана
позивачу в результаті отриманого ним
професійного захворювання, підлягає
відшкодуванню останньому відповідачем
на підставі ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1
КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України -
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків
встановлених ч. 2 цієї статті.

Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України
встановлено, що відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
проводиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Відшкодування відповідачем позивачу
моральної шкоди, на підставі ст. 1167 ЦК
України та ст. 237-1 КЗпП України,
підтверджується і рішенням
Конституційного Суду України № 20-рп/2008
від 08.10.2008 року.

До вимог про відшкодування моральної
шкоди у випадках, передбачених
трудовим законодавством,
застосовується тримісячний строк (ст.
233 КЗпП України). До інших вимог про
відшкодування моральної шкоди, як
вимог, що випливають з порушених
особистих немайнових прав, строки
позовної давності не застосовуються
(п.16 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди".

Вирішуючи питання щодо розміру
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції прийшов до
правильного та обґрунтованого
висновку про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 виходячи з
дійсних обставин справи та наслідків,
що наступили.

Таким чином, доводи відповідача,
приведені в його апеляційній скарзі, є
безпідставними, до того ж вони
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм матеріального та процесуального
права.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування рішення суду
судом апеляційної інстанції не
встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги є необґрунтовані, а
рішення суду відповідає вимогам закону
та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Павлоградвугілля" - відхилити

Рішення Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 26
грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

СУДДІ: