Справа № 428/5920/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді - Александрової Н.В.,

при секретарі - Продченко О.А.,

за участю прокурора - Першиної В.В.,

представника заявника - ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про повернення дитини,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_3 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про повернення дитини, посилаючись на те, що рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.11.2012 року в неї відібрали її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення її батьківських прав у звязку з тим, що вона не створила належних побутових умов для проживання дитини, утримання та нормального її розвитку, яке ухвалою апеляційного суду Луганської області від 20.11.2012 року було залишено без змін. Однак вона вважає, що у теперішній час усунула причини, з яких в неї було відібрано дитину, тому просить повернути їй її дитину.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримала заяву, обставини викладені в ній на підтвердження вимог, просила суд заяву задовольнити та повернути ОСОБА_3 її малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявник ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що вона працює у м. Луганську, отримує 3000 грн. на місяць, 800 грн. витрачає на проїзд. Батьком дитини є ОСОБА_5, але його батьком записувати не стала, на обліку по вагітності не перебувала. На обліку у лікаря нарколога не перебувала, її співмешканець усиновить дитину.

Прокурор Першина В.В. у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви, оскільки обставини, які стали підставою для відібрання дитини згідно рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.11.2012 року, заявником не усунені.

Представник заінтересованої особи служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Луганської області ОСОБА_2 у судовому засіданні просив у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовити з тих підстав, що остання ніяких дій по усуненню причин, які стали підставою для відібрання дитини, не вчинила.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 її рідна сестра, з якою вони мешкають у різних містах. Вона знала, що сестра вагітна і що їй не віддавали дитину з лікарні. Сестра офіційно ніколи не працювала, так як в неї не було реєстрації. Про те, що сестра вживає наркотичні засоби, їй не відомо. За своєю дитиною вона належним чином доглядала та допомагала доглядати і її дитину.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що у 2011 році її син ОСОБА_5 привів до них в квартиру ОСОБА_3, яка почала мешкати разом з ними та з того часу перебуває на їх утриманні. ОСОБА_3 не працює, займається домогосподарством. ОСОБА_3 разом з сином ОСОБА_5 утримують вона та її чоловік.

Вислухавши заявника, її представника, прокурора, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.11.2012 року у цивільній справі № 1227/6946/2012 за позовною заявою прокурора м. Сєвєродонецька в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відібрання дитини, без позбавлення батьківських прав, за участю третьої особи Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, у ОСОБА_3 було відібрано малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення батьківських прав та розяснено, що відібрання дитини від батьків є тимчасовою превентивною мірою, а в тому випадку, якщо підстави, через які дитина була відібрана від батьків, відпали, суд за заявою батьків (одного з них) може винести рішення про повернення дитини батькам (одному з них).

Заявник ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про повернення їй дитини, посилаючись на те, що обставини, які були підставою для відібрання дитини, нею усунені і тому вона вважає, що має право на повернення дитини.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоровя і морального виховання.

Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Розглядаючи вимоги ст. 170 СК України суд зауважує, що підставою для відібрання дитини є випадки, при яких залишення дитини у осіб є небезпечним для її життя, здоровя і морального виховання, тому повернення дитини можливе лише при усуненні зазначених обставин (батько, мати вилікувались, змінили поведінку, змінили ставлення до дитини тощо), і тому довести ці обставини, а саме факт усунення обставин, що бути підставою для відібрання дитини, та доцільність повернення дитини в рідну сімю, необхідно заявнику, оскільки кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Згідно рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.11.2012 року у цивільній справі № 1227/6946/2012 за позовною заявою прокурора м. Сєвєродонецька в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відібрання дитини підставою для відібрання у заявника ОСОБА_3 дитини були встановлені судом у судовому засіданні обставини, а саме, згідно листа начальника УЗО ОСОБА_7 № 1293 від 27.08.2012 року мати дитини з 15 років вживає опіоїди. Відповідно до листа начальника УЗО ОСОБА_7 № 1309 від 29.08.2012 року ОСОБА_4, 17.08.2012 року переведений до педіатричного відділення з діагнозом: ГІУ ЦНС, гострий період. Синдром церебральних дратівливостей. Абстинетний синдром. ЗВУР І ст., гіпотрофічний варіант, стан дитини середнього ступеню тяжкості з позитивною динамікою. Згідно листа від 10.09.2012 року № 1595 головного лікаря КУ «СМБЛ» ОСОБА_8, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, була оглянута лікарем-наркологом Центру з надання психіатричної та наркологічної допомоги ОСОБА_9 у пологовому відділенні з метою встановлення діагнозу та подальшого лікування. Потребує направлення до Луганського обласного наркологічного диспансеру. Згідно відповіді на запит Сєвєродонецького ГУМВС України в Луганській області від 06.09.2012 року № 54Є20517 ОСОБА_3, яка мешкає за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Науки, 11/57, притягувалась до адміністративної відповідальності, а саме: протокол № 538919 від 17.08.2007 р. за ст.. 181-1 ч. 1 КУпАП (заняття проституцією); протокол від 31.10.20007 року за ст. 181-1 ч. 2 КУпАП (заняття проституцією, вчинені повторно протягом року); протокол № 862558 від 16.04.2010 року за ст. 44 ч.1 КупАП (незаконне виробництво, придбання, зберігання, перевезення, пересилання наркотичних засобів або психотропних речовин без збуту в невеликих розмірах: протокол № 862557 від 16.04.2010 року за ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство). ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, який мешкає за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Науки, 11/57, притягувався до адміністративної відповідальності, а саме: протокол № 590274 від 08.12.2007 року за ст. 185 КУпАП (злісна непокора законному розпорядженню або вимозі працівника міліції, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, військовослужбовця); протокол № 681782 від 28.10.2008 року за ст. 44 КУпАП (незаконне виробництво, зберігання, перевезення, пересилання наркотичних засобів або психотропних речовин без мети збуту в невеликих розмірах); протокол № 58382 від 14.10.2001 року за ст.. 173-2 ч. 1 КУпАП (вчинення насильства у сімї або невиконання захисного припису). Відповідно довідки КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» б/н від 30.08.2012 року, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, перебуває на обліку в диспансерному відділенні амбулаторної наркологічної допомоги «ЦНПНД МБ» з 03.1999року з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдрому залежності.

Суд, розглядаючи позов прокурора, дійшов висновку то те, що ОСОБА_3 невзмозі надати дитині належні житлово-побутові умови, які б не створювали загрозу для здоровя малолітньої дитини, а також забезпечити належні умови для її виховання, утримання та нормального розвитку.

Подаючи до суду заяву про повернення дитини, ОСОБА_3 не надала жодного допустимого доказу на підтвердження усунення нею обставин, які були підставою для відібрання у неї дитини, не працює, що підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_11, яка пояснила, що заявник знаходиться на її та її чоловіка утриманні. В звязку з чим суд оцінює критично пояснення заявника про те, що вона працює та має заробітну плату.

Як видно з довідки Сєвєродонецького МВ УМВС України в Луганській області ОСОБА_3 притягувалась до адміністративної відповідальності 26.01.2013 року за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП та за ч. 1 ст. 178 КУпАП, а згідно копії вироку Сєвєродонецього міського суду Луганської області від 06.09.2013 року була притягнута до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України з призначенням їй покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, та з покладенням на неї обовязків відповідно до ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання. Крім того заявник не надала суду відомостей про те, що вона пройшла курс лікування в Луганському обласному наркологічному диспансері, висновки про необхідність якого містяться в рішенні Сєвєродонецього міського суду від 20.11.2012 року.

Отже, вже після відібрання дитини ОСОБА_3 не лише не почала змінювати своє життя, поведінку, своє ставлення до суспільства та дитини з метою виправлення та створення малолітній дитині належних житлово-побутових умов, які б не створювали загрозу для її здоровя та морального виховання, а також забезпечення належних умов для її утримання та нормального розвитку, а й надалі продовжила вести аморальний та асоціальний спосіб життя, який засуджується суспільством та є перешкодою для повернення дитини у сімю заявника.

Таким чином, враховуючи, що обставини, які були підставою для відібрання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, заявником ОСОБА_3 в повному обсязі не усунені, суд вважає, що заява ОСОБА_3 про повернення дитини є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Суд також зауважує, що відібрання дитини від батьків є тимчасовою превентивною мірою і у випадку, якщо підстави, через які дитина була відібрана від батьків, відпали, суд за заявою батьків (одного з них) може винести рішення про повернення дитини батькам (одному з них).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 82, 88, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про повернення дитини.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Александрова