УХВАЛА

іменем України

26 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової
Є.П., Євтушенко О.І.,

Завгородньої
І.М., Іваненко
Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди, завданої
злочином, за касаційною скаргою ОСОБА_3
на рішення апеляційного суду
Черкаської області від 01 листопада
2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,
завданої злочином, посилаючись на те,
що 15 липня 2012 року відповідач вчинив
злочин, передбачений ст. 286 ч. 2 КК
України, чим заподіяв йому тяжкі
тілесні ушкодження, що підтверджується
вироком Черкаського районного суду
Черкаської області та ухвалою
апеляційного суду Черкаської області.

Унаслідок злочину він вимушений був
лікуватися та витрачати на це кошти.
Завдані йому майнові збитки становлять
17 996 грн 05 коп., крім того йому була
завдана моральна шкода, яку він оцінює
в 50 тис. грн.

Рішенням Черкаського районного суду
Черкаської області від 27 травня 2013 року
позов задоволено частково. Стягнуто із
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 17 015 грн 27 коп.
на відшкодування майнової шкоди та
50 тис. грн на відшкодування
моральної шкоди, всього 67 015 грн 27 коп.
Стягнуто із ОСОБА_4 в дохід держави 670
грн 15 коп. судового збору. У решті
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 01 листопада 2013 року
зазначене судове рішення змінено та
зменшено розмір на відшкодування
майнової шкоди з 17 015 грн 27 коп. до 9 174
грн 34 коп. та моральної шкоди з 50 тис.
грн до 30 тис. грн. Стягнуто із ОСОБА_4 в
дохід держави 391 грн 75 коп. судового
збору. У решті рішення залишено без
змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3
просить рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, стягуючи із
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 17 015 грн 27 коп.
на відшкодування майнової шкоди,
врахував витрати на придбання ліків, що
підтверджуються касовими чеками,
наявними в матеріалах справи, на суму 7
748 грн 38 коп., витрати, пов'язані із
пошкодженням велосипеда - 950 грн, що
також підтверджується копією
накладної про придбання велосипеда та 8
316 грн. 89 коп. на відшкодування витрат,
пов'язаних із поїздкою до лікарні, в
якій лікувався позивач.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду
першої інстанції в цій частині та
зменшуючи розмір на відшкодування
майнової шкоди з 17 015 грн 27 коп. до 9 174
грн 34 коп., посилався на положення ст.
ст. 1166, 1187 ЦК України, відповідно до яких
шкода, завдана особі чи майну фізичної
або юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавала за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Апеляційний суд зазначав, що положення
зазначених норм матеріального закону
судом першої інстанції у повній мірі
дотриманні не були, а саме щодо
наявності причинного зв'язку між
неправомірними діями і завданою шкодою
та виною відповідача. Зокрема, у
частині наявності відшкодування
витрат у розмірі 8 316 грн 89 коп.,
пов'язаних із поїздкою до лікарні, в
якій лікувався позивач та витрат на
лікування від пневмонії у розмірі 486
грн 70 коп. у Першій Черкаській міській
лікарні (виписка № 8334 за період з 18
серпня 2012 року до 04 вересня 2012 року) не
враховано причинний зв'язок між
неправомірними діями, завданою шкодою
та виною відповідача.

Згідно з висновком експерта від 07
серпня 2012 року № 245/мд ОСОБА_3 отримав
тілесні ушкодження у вигляді закритої
черепно-мозкової травми із забоєм
головного мозку середнього ступеню
тяжкості, переломом склепіння правої
тім'яної кістки, тобто перелік тілесних
ушкоджень не є пов'язаним із лікуванням
від пневмонії. У свою чергу, позивачем
не було обґрунтовано наявності
причинного зв'язку між неправомірними
його діями і завданою шкодою та виною у
частині понесених витрат на пальне,
пов'язаних на поїздку до нього у
лікарню близьких родичів.

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ погоджується із висновком
апеляційного суду в цій частині,
підстав для його скасування не вбачає.

Виходячи з вимог ст. 316 ЦПК України щодо
змісту рішення апеляційного суду
повинно мати:

мотивувальну частину із зазначенням
мотивів зміни рішення, скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення; встановлених
судом першої інстанції обставин, а
також обставин, встановлених
апеляційним судом, і визначених
відповідно до них правовідносин; назви,
статті закону, на підставі якого
вирішено справу;

резолютивну частину із зазначенням
висновку апеляційного суду про зміну
чи скасування рішення, задоволення
позову або відмову в позові повністю чи
частково; висновку апеляційного суду
по суті позовних вимог.

Таким чином, у судовому рішенні
апеляційний суд зобов'язаний дати
відповіді на всі доводи апеляційної
скарги, оскільки інакше буде порушено
вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду в
такому його елементі як мотивування
судового рішення судом, який має право
на дослідження нових доказів і
переоцінку доказів.

Наведеним вимогам рішення
апеляційного суду в частині зменшення
розміру на відшкодування моральної
шкоди із 50 тис. грн до 30 тис. грн не
відповідає.

Так, визначаючи розмір на
відшкодування моральної шкоди у 30 тис.
грн. та зазначаючи, що розмір моральної
шкоди у розмірі 50 тис. грн., виходячи з
вимоги розумності і справедливості є
завищеним, апеляційний суд на
порушення вимог ст. ст. 303, 316 ЦПК України
не навів достатніх мотивів, за якими
вважав висновки суду першої інстанції
неправильними.

Із матеріалів справи вбачається, що 15
липня 2012 року ОСОБА_4, керуючи
мотоциклом «Дніпро-11», не маючи
посвідчення на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії «А», порушив ПДР та здійснив
наїзд на велосипедиста ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який рухався в попутному
напрямку, з результаті чого ОСОБА_3
отримав тілесні ушкодження у вигляді
закритої черепно-мозкова травми із
забоєм головного мозку середнього
ступеню тяжкості, перелому склепіння
правої тім'яної кістки, забій м'яких
тканин тім'яної ділянки голови справа,
пара орбітальної гематоми справа, які
відносяться до категорії тяжких
тілесних ушкоджень, за ознакою
небезпеки для життя. Після вчинення ДТП
ОСОБА_4 зник з місця пригоди.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала, якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

У пп. 3, 9 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» (зі змінами та доповненнями)
роз'яснено, що під моральною шкодою
слід розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану. При
цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Тобто розмір на відшкодування
моральної шкоди визначається залежно
від характеру та обсягу страждань,
характеру немайнових втрат, стану
здоров'я потерпілого, тяжкості
вимушених змін у його життєвих
стосунках тощо.

Суд першої інстанції, зазначаючи, що
ОСОБА_3, будучи здоровим чоловіком
35-річного віку внаслідок отриманих
ушкоджень став інвалідом 2 групи, не має
змоги працювати та будувати своє життя,
вимушений постійно лікуватись і жити
на державну пенсію, дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для відшкодування
відповідачем моральної шкоди в сумі 50
тис. грн, а отже у апеляційного суду не
було підстав змінювати рішення суду
першої інстанції в цій частині.

Оскільки допущені апеляційним судом
порушення норм матеріального та
процесуального права призвели до
неправильного вирішення справи в
частині визначення розміру на
відшкодування моральної шкоди, рішення
апеляційного суду в цій часині
підлягає скасуванню із залишення в
силі в цій частині рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Черкаської
області від 01 листопада 2013 року в
частині вирішення позову про
відшкодування моральної шкоди
скасувати, залишивши в силі в цій
частині рішення Черкаського районного
суду Черкаської області від 27 травня 2013
року.

У решті рішення апеляційного суду
Черкаської області від 01 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді:
Є.П. Євграфова

О.І.
Євтушенко

І.М.
Завгородня

Ю.Г.
Іваненко