Справа №434/15/14-ц
Провадження №2/434/232/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 року

Артемівський районний суд міста
Луганська в складі головуючого судді
Космініна С.О., при секретарі
Калашнікової Н.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі
суду, у місті Луганську цивільну
справу за позовом -

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу, -

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у
якому просить стягнути з відповідача
борг у сумі у розмірі 20000.00 гривень, а
також три відсотки річних від
простроченої суми в сумі 1191.78 гривень,
та витрати по оплаті судового збору в
сумі 229.40 гривень, а так само витрати по
оплаті правової допомоги в сумі 350.00
гривень.

У судовому засіданні позивач на
задоволенні вимог позову наполягає та
в обґрунтування вимог позову
посилається на те, що відповідач взяв у
нього грошові кошти в борг, про що дав
розписку, та до наступного часу
повернути кошти відмовляється.

Відповідач в судовому засіданні вимоги
позову не визнав, зазначив про те, що за
домовленістю з позивачем він повертав
дану суму частинами по 1400 грн. в місяць.
Тому, просить відмовити позивачу у
задоволенні вимог позову.

Судом встановлено, що 18.12.2010 року
відповідач взяв у позивача в борг 20000.00
гривень, які зобов'язався повернути до
31.12.2011 року, про що дав розписку, однак
до наступного часу борг у повному
обсязі не повернув.

З розписки від 18.12.2010 року видно, що
відповідач зайняв у позивача 20000.00
гривень, які зобов'язався повернути у
строк до 31.12.2011 року.

Дійсність розписки у суду не викликає
сумніву, а також не заперечується самим
відповідачем.

Проте в судовому засіданні відповідач
заперечував проти задоволення вимог
позову, зазначаючи про те, що грошові
кошти він повертав позивачу частинами
по 1400.00 гривень в місяць через дівчину в
ларьку та через співмешканку позивача,
разом з тим, належних та переконливих
доказів наведеного суду не надав.

Згідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

За таких підстав, відповідач не виконав
перед позивачем зобов'язань по
своєчасному поверненню боргу, що
випливають із цивільно-правових
відносин, передбачених ст.1049 ЦК
України.

У відповідності зі ст.ст.526, 610, 615 ЦК
України зобов'язання повинне
виконуватися належним чином...
Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, певних утримуванням зобов'язання.
Однобічна відмова від зобов'язання не
звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Позивач також просить стягнути з
відповідача борг з урахуванням трьох
відсотків річних від вищевказаної
суми.

Відповідно до ст. 625 ч.2 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового обов'язку, за вимогою
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки
річних від простроченої суми.

Три відсотки річних від простроченої
суми складає 1191.78 грн..

Таким чином загальний борг відповідача
перед позивачем за договором позики
складає 21191.78 гривень.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 350 гривень в рахунок витрат
на юридичну допомогу.

Між тим, суд не вбачає підстав для
стягнення з відповідача витрат на
правову допомогу у сумі 350.00 грн.,
оскільки позивачем не доведено
понесення таких витрат, а надана
останнім квитанція №2 від 25 грудня 2013
року на складання позовної заяви не
підтверджує понесення позивачем таких
витрат, оскільки не є офіційними
фінансовими документами, тому не може
прийматися як належний доказ понесених
позивачем витрат на правову допомогу у
зазначеному розмірі. Крім того, дана
квитанція оформлена на складання
позовної заяви, при цьому якої саме і
ким сплачена не зрозуміло. Квитанція не
оформлена належним чином, як
розрахунковий документ, не містить
штампу та/або печатки. Тому враховуючи,
що позивач повинен належними доказами
довести розмір своїх витрат, і суд не
може приймати рішення на припущеннях,
суд вважає недоведеним позивачем
понесення ним витрат на правову
допомогу у сумі 350 грн..

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень…

Також позивач просить стягнути з
відповідача на його користь понесені
ним витрати по оплаті судового збору в
сумі 229.40 гривень, що підтверджується
наданою квитанцією.

На підставі викладеного, суд вважає
позов обґрунтованим і підлягаючим
задоволенню частково.

У відповідності зі ст.ст. 526, 610, 615, 625
ч.2,1046,1047,1049,1050,1051,1052 ЦК України й
керуючись ст.ст.10,11,60, 212-215 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, і.код № НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 20000
гривень, а також три відсотки річних
від простроченої суми в сумі 1191.78
гривень, та витрати по оплаті судового
збору в сумі 229.40 гривень.

В іншій частині позовних вимог
відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене протягом 10
днів з дня його проголошення шляхом
подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Луганської області
через Артемівський районний суд м.
Луганська. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії судового рішення.

Повний текст рішення викладений 28.02.2014
року.

Суддя
С.О. Космінін