Справа № 705/6772/14-ц
У Х В А Л А

17 листопада 2014 року Уманський міськрайонний суд

Черкаської області

в складі: головуючого-судді Гончарука В.М.

при секретарі Шаповал Н.В.

за участю скаржниці ОСОБА_1

державного виконавця Бундєлєвої О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії та бездіяльність старшого державного виконавця Уманського МВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з скаргою на неправомірні дії та бездіяльність старшого державного виконавця Уманського МВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2

Скаргу мотивує тим, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2013 року задоволено її позов частково та виселено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з будинковолодіння № 15, по вул. С.Лазо, м. Умані Черкаської області, яке належить їй на праві власності. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 26 лютого 2014 року зазначене рішення залишено без змін. Незважаючи на набрання рішеннями суду законної сили ОСОБА_3 відмовляється виконувати рішення та виселитися з будинку, тому до Уманського міського відділу ДВС Уманського МРУЮ нею був поданий виконавчий лист на примусове виконання рішення суду.

25 березня 2014 року старшим державним виконавцем Уманського МВ ДВС ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про виселення ОСОБА_3 з будинковолодіння по вул. С.Лазо, 15, м. Умані.

Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 6 червня 2014 року вона дізналася, що 11 квітня 2014 року постановою старшого державного виконавця виконавче провадження зупинено, при цьому копії постанови їй не надіслано в порушення вимог ч.1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження, згідно якої копія постанови надсилається сторонам виконавчого провадження у триденний строк.

Підставою для зупинення виконавчого провадження став факт звернення державного виконавця до суду із заявою про встановлення способу і порядку виконання рішення суду, яку направлено до суду 11 квітня 2014 року. Ухвалою Уманського міськрайонного суду від 20 травня 2014 року в задоволенні заяви відмовлено, 24 липня 2014 року ухвалою апеляційного суду Черкаської області зазначену ухвалу залишено без змін. Ухвалу апеляційного суду було проголошено в судовому засіданні в присутності державного виконавця Бундєлєвої О.В. та повідомлено, що ухвала набирає чинності з моменту її проголошення. ОСОБА_2 відновила виконавче провадження лише 8 серпня 2014 року всупереч ч.5 ст.39 Закону України Про виконавче провадження, згідно якої після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало відомо про це, зобовязаний своєю постановою відновити виконавче провадження.

З часу відновлення виконавчого провадження старший державний виконавець Бундєлєва О.В. виконала дві дії: 8 серпня 2014 року винесла постанову про накладення штрафу на ОСОБА_3 та 15 вересня 2014 року винесла постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження. Таким чином, фактично не вчинила жодної процесуальної дії на реальне виконання рішення суду по виконавчому листі про виселення, передбаченої З.У. Про виконавче провадження, чим вчиняє умисне невиконання рішення суду без поважних причин та порушує її права на володіння, користування та розпорядження належним житлом.

Вважає, що строк звернення до суду з даною скаргою вона не пропустила, оскільки рішення державним виконавцем їй не направлялися, вона не володіла інформацією щодо стану виконавчого провадження і лише 3 листопада 2014 року вона отримала витяг з єдиного державного реєстру виконавчих проваджень з якого дізналася про порушені права.

В судовому засіданні скаржниця ОСОБА_5 скаргу підтримала в повному обсязі, просила її задоволити та пояснила, що державний виконавець Бундєлєва О.В. не виконує рішення суду, яке набрало законної сили про виселення ОСОБА_3 з будинку, з часу відновлення виконавчого провадження не вчинила жодної виконавчої дії спрямованої на примусове виконання рішення суду, піддає сумніву рішення суду, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду, фактично відмовляється його виконувати, посилаючись на перешкоди, чим порушує її та доньки право користуватися житлом та власності на житло.

Старший державний виконавець Уманського МВ ДВС ОСОБА_2, заперечувала щодо задоволення скарги та в судовому засіданні пояснила, що виконати виконавчий лист про виселення ОСОБА_3 з будинку неможливо, оскільки з нею проживають малолітні діти і вона не бере на себе відповідальність виконувати рішення суду від 12 грудня 2013 року про виселення. Вона зверталася до суду із заявою про встановлення способу та порядку виконання рішення суду, але суд відмовив в її задоволенні в звязку з необґрунтованістю заяви, дана ухвала залишена в силі апеляційним судом Черкаської області. З ствердженнями суду вона не погоджується тому що державний виконавець не може допустити в своїй роботі порушення Основного Закону України Конституції України, а саме ст.47, в якій чітко визначено, що ніхто не може бути позбавлений житла інакше, як на підставі Закону за рішенням суду. Виконавче провадження вона відновила 8 серпня 2014 року після надходження ухвали апеляційного суду Черкаської області. З метою належного виконання зазначеного рішення суду державним виконавцем 22 жовтня 2014 року до служби у справах дітей було направлено лист про залучення представника служби для участі під час проведення виконавчих дій. До відділу ДВС надійшла відповідь, що участь служби у справах дітей під час виконання рішення суду про виселення не передбачена чинним законодавством України та зазначено про неможливість виселення ОСОБА_3 в звязку з тим, що вона є опікуном малолітніх дітей.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_1, державного виконавця Уманського МВ ДВС ОСОБА_2, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 Постанови № 6 від 7 лютого 2014 року Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, суд враховує, що Законом України Про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом заходи примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що передбачено ч.1 ст.11 З.У. Про виконавче провадження.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

25 березня 2014 року старшим державним виконавцем Уманського МВ ДВС ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 705/2410/13-ц, 2/705/924/13 виданого 20 березня 2014 року Уманським міськрайонним судом про виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з будинковолодіння № 15 по вул. С.Лазо, м. Умані Черкаської області, яке належить ОСОБА_1.

Постановою про зупинення виконавчого провадження від 11 квітня 2014 року старшого державного виконавця Уманського МВ ДВС ОСОБА_2 зазначене виконавче провадження зупинене в звязку з необхідністю звернення до суду із заявою про встановлення або зміну способу і порядку подальшого виконання судового рішення.

23 квітня 2014 року до Уманського міськрайонного суду надійшла заява Уманського МВ ДВС про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення суду (т.1 а.с.155).

У відповідності до п.1 ч.1 ст.38 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження можу бути зупинено у разі звернення державного виконавця до суду із заявою про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Згідно ч.2 ст.39 вказаного Закону, виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених п.1 ч.1 ст.38 Закону до розгляду питання по суті.

Таким чином, державним виконавцем порушені вимоги зазначених статей, оскільки державним виконавцем може бути зупинене виконавче провадження у звязку із зверненням до суду із заявою про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду, а не необхідністю звернення до суду із заявою, як зазначено державним виконавцем Бундєлєвою О.В. в постанові про зупинення виконавчого провадження 11 квітня 2014 року. Даний факт порушення також підтверджується штампом суду на заяві про встановлення або зміну способу і порядку виконання із зазначенням вхідного номеру та дати фактичного надходження 23 квітня 2014 року (т.1 а.с. 155), тобто через 12 днів після зупинення провадження у справі.

Суд вважає, що зупиненню виконавчого провадження повинно передувати фактичне звернення до суду із заявою про встановлення способу і порядку виконання судового рішення, після чого у державного виконавця виникає право на зупинення виконавчого провадження.

Також, державний виконавець Бундєлєва О.В. приймаючи участь в судовому засіданні апеляційного суду Черкаської області 24 липня 2014 року та будучи присутньою під час проголошення рішення у справі цього ж числа (т.1 а.с. 232-233), де було розглянуто питання щодо ухвали Уманського міськрайонного суду від 20 травня 2014 року про відмову в задоволенні заяви про встановлення способу і порядку виконання рішення суду та питання розглянуто по суті, в задоволенні відмовлено, а ухвалу суду залишено без змін, порушуючи ч.5 ст.39 Закону України Про виконавче провадження, згідно якої після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом 3 днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобовязаний своєю постановою відновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача, не виконала свій обовязок та не відновила виконавче провадження протягом 3 днів, а відновила провадження лише 8 серпня 2014 року, тобто через 14 днів після того, як їй стало відомо про усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження і розгляду заяви про встановлення способу і порядку виконання рішення по суті.

За таких обставин, на підставі викладеного, суд вважає, що дії старшого державного виконавця Уманського МВ ДВС ОСОБА_2 щодо зупинення виконавчого провадження № 42646916 постановою від 11 квітня 2014 року та його відновлення, в частині зазначених порушень, неправомірними.

Судом встановлена бездіяльність старшого державного виконавця Бундєлєвої О.В. після відновлення виконавчого провадження 8 серпня 2014 року по даний час, яка полягає в наступному.

Ч.2 статті 30 Закону України Про виконавче провадження, встановлений обовязок державного виконавця провести виконавчі дії з виконання рішення немайнового характеру у двомісячний строк.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець протягом 3 робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження в якій вказує про необхідність боржника самостійно виконати рішення про примусове виселення у строк до пятнадцяти днів та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення.

Порядок виконання рішення суду про виселення чітко регламентований статтею 78 Закону України Про виконавче провадження, якою передбачено, що державний виконавець перевіряє стан виконання рішення про виселення боржника на наступний день після закінчення строку, встановленого ч.2 ст.25 цього закону для самостійного виконання рішення, тобто 15 днів.

У разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Державний виконавець зобовязаний письмово повідомити боржника про день і час примусового виселення. Боржник вважається повідомленим про примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи за іншою адресою достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час виселення, під час виконання рішення не є перешкодою для виконання рішення.

Виселення здійснюється у присутності понятих за сприянням органів внутрішніх справ з обовязковим описом майна державним виконавцем.

У разі, якщо виконання рішення здійснюється за відсутності осіб, які підлягають виселенню, державний виконавець зобовязаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання особі, визначеній державним виконавцем.

Про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні.

Таким чином, старший державний виконавець Бундєлєва О.В. не виконала примусово рішення суду в двох місячний строк, з часу відновлення виконавчого провадження по даний час минуло більше 3 місяців. Після невиконання рішення про виселення ОСОБА_3 в добровільному поярку протягом 15 днів не приступила до примусового виконання та не виконала примусове виконання, як передбачено ст.78 З.У. Про виконавче провадження. Перелічені порушення свідчать про бездіяльність державного виконавця, яка порушує право стягувача володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Своєю бездіяльністю фактично сприяє невиконанню рішення суду без поважних причин.

Крім того, бездіяльність ОСОБА_2 підтверджується її поясненням в судовому засіданні та викладеними в запереченні про те, що вона не бере на себе відповідальність виконувати рішення суду від 12 грудня 2013 року про виселення ОСОБА_3 з будинковолодіння по вул. С.Лазо, 15, м. Умані. Посилається, що не може допустити в своїй роботі порушення ст. 47 Конституції України в якій зазначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду, при цьому сама ж порушує зазначену норму Конституції України.

Заперечення державного виконавця Бундєлєвої О.В. щодо неможливості виконання рішення суду в звязку з проживанням з боржником ОСОБА_3 дітей та відмовою служби у справах дітей приймати участь у виконавчому провадженні суд оцінює критично, оскільки державний виконавець ігнорує фактичні обставини справи, які встановлені в рішенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2013 року та ухвалі апеляційного суду Черкаської області від 26 лютого 2014 року, що місце проживання дітей вважається місце проживання їх батьків, а в даному випадку опікуна ОСОБА_3, яка має місце реєстрації та відповідно житлову площу в будинку № 140 по вул. Л.Іскри, м. Умані Черкаської області. В період продажу будинку ОСОБА_3 з дітьми не проживала в ньому, а проживала ІНФОРМАЦІЯ_1 і коли вселялася в квітні 2013 року, то їй було відомо, що будинковолодіння успадковане ОСОБА_6, ОСОБА_7 та продане ОСОБА_1, оскільки вона приймала участь у розгляді судових справ. Діями боржника порушуються права неповнолітньої дочки стягувача ОСОБА_8, яка зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, але не має можливості там проживати. Встановлені ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 24 липня 2014 року, про те, що в рішенні встановлено, де і з ким проживають неповнолітні діти в задовільних умовах при хорошому догляді і яких неправомірно привела їх опікун і стала з ними проживати в чужому будинку, фактично маніпулюючи ними та самовільно зайнявши вказаний будинок.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що під час розгляду справи по суті про виселення ОСОБА_3 з будинковолодіння по вул. С.Лазо, 15, м. Умані Черкаської області та під час розгляду заяви ДВС про встановлення способу та порядку виконання рішення суду, в звязку з проживанням з ОСОБА_3 малолітніх дітей, з метою захисту їх прав, був залучений орган опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради, представник якого приймав участь у справі. Дана обставина справи неодноразово досліджувалася судом з приводу чого суд викладав свої висновки в рішеннях, які є обовязковими та повторному дослідженню не підлягають, тому заперечення з даного приводу державного виконавця необґрунтовані та безпідставні.

Будь-яких доказів, які б спростовували викладені вище порушення державним виконавцем суду не надано та не спростовано.

В частині зобовязання державного виконавця Уманського МВ ДВС ОСОБА_2 приступити до виконання виконавчого провадження серії ВП № 42646916 виконати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.12.2013 року та виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4, скарга задоволенню не підлягає, оскільки така вимога є загальною, вказане виконавче провадження знаходиться в провадженні старшого державного виконавця Бундєлєвої О.В., яка зобовязана його виконати у відповідності до вимог Закону України Про виконавче провадження, що відповідає вимогам п.18 Постанови № 6 від 7 лютого 2014 року Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах.

Згідно ч.1 ст.386 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржується, а у відповідності до ст.387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними.

Оскільки бездіяльність державного виконавця триваюча, а ОСОБА_1 дізналася про порушення своїх прав з витягу інформації про виконавче провадження з єдиного державного реєстру виконавчих проваджень отриманого 3 листопада 2014 року, до суду звернулася 5 листопада 2014 року в межах 10 денного строку, державний видавець іншого не довела, відповідних належних та допустимих доказів не подала, тому суд вважає строк звернення до суду із скаргою не пропущеним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, ст.ст. 11, 25, 27, 30, 38, 39, 78 Закону України „Про виконавче провадження, п.п. 1, 3, 18 Постанови № 6 від 7 лютого 2014 року Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах, суд,

у х в а л и в:

Скаргу задоволити частково.

Визнати дії старшого державного виконавця Уманського МВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 щодо зупинення виконавчого провадження № 42646916 та бездіяльність після його поновлення неправомірними.

В задоволенні іншої частини скарги ОСОБА_1 відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області протягом 5 днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги, через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Суддя