Головуючий суду 1 інстанції - Бугера
Доповідач - Коротенко Є.В.
Справа № 2-771/2013
Провадження № 22ц/782/5802/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого судді - Коротенка Є.В.,

суддів - Гаврилюка В.К.,
Коновалової В.А.,

при секретарі - Вербицькому І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі апеляційного суду
Луганської області в м.Луганську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду м.Луганська
від 09 грудня 2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до Луганської
міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
встановлення факту спільного мешкання
однією родиною, визнання права на
спадщину, визнання права власності в
порядку спадкування, витребування з
чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ленінського районного суду
м.Луганська від 09 грудня 2013 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Луганської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про встановлення факту спільного
мешкання однією родиною, визнання
права на спадщину, визнання права
власності в порядку спадкування,
витребування з чужого незаконного
володіння було відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, ОСОБА_2 звернулась з апеляційною
скаргою на нього, вважає його
незаконним, необгрунтованим, ухваленим
із порушенням норм матеріального та
процесуального права, просила
вищевказане рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення у справі,
задовольнивши її позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає апеляційну
скаргу такою, що не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної
цивільної справи колегія суддів
приймає до уваги положення ч.1 ст.303
Цивільного процесуального кодексу
України, відповідно до якого під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції у відповідності
до вимог ст.ст.212, 213 ЦПК України були
повно і всебічно дослідженні обставини
справи та дана належна оцінка доказам,
на які сторони посилалися в суді першої
інстанції. Суд правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Із матеріалів справи вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 (том 1, а.с.8).

За життя ОСОБА_5 належала на праві
власності квартира АДРЕСА_1 (том 1,
а.с.115).

Після померлої ОСОБА_5 на території
України спадкової справи не
відкривалося, спадщина не приймалася
(том 1, а.с.95).

Таким чином в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження
попереднього звернення позивачки у
нотаріальну контору з питанням щодо
одержання свідоцтва про право на
спадщинута та на підтвердження
наявності відмови нотаріуса у вчиненні
відповідної нотаріальної дії.

Разом із тим, визнання права власності
на спадкове майно в судовому порядку є
винятковим способом захисту, що має
застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку, в тому
числі й у випадку визначення судом за
позовом спадкоємця додаткового строку
для прийняття спадщини.

Також ОСОБА_2 суду не надано достатніх
належних та допустимих доказів на
підтвердження спільного проживання
однією сім'єю позивачки з ОСОБА_5 з
вересня 2004 року по момент смерті
останньої.

При цьому колегія суддів приймає до
уваги, що у зазначений період часу
ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_6 та не була зареєстрована
за однією адресою з ОСОБА_5 (том 1,
а.с.7-звор, 18, 19-звор.).

Крім того, колегія суддів зауважує, що
позивачка первісно зверталась до суду
із позовом про визнання дійсним
договору довічного утримання,
укладеного між нею та ОСОБА_5, змінивши
у подальшому і предмет, і підстави
позову (том 1, а.с.4-6; том 3, а.с.40-41).

При таких обставинах, на думку колегії
суддів, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про
необгрунтованість вимог ОСОБА_2 про
встановлення факту спільного її
проживання однією сім'єю з ОСОБА_5 з
вересня 2004 року по момент смерті
останньої.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 в частині
визнання права на спадщину, визнання
права власності в порядку спадкування,
витребування з чужого незаконного
володіння, то вони також задоволенню не
підлягають, оскільки є похідними від
вимог про встановлення факту спільного
проживання однією сім'єю.

При таких обставинах судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи, будь-яких належних
доказів на підтвердження своїх доводів
апелянт суду не надав, тому судом
першої інстанції постановлене
правильне по суті і справедливе
рішення.

Приймаючи до уваги викладене,
керуючись ст.ст.304, п.1 ст.307, 308, 314-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м.Луганська від 09 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її оголошення, однак її може бути
оскаржено шляхом подання касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції: Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: