Справа № 121/9313/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року Ялтинський
міський суд Автономної Республіки Крим
у складі: головуючого - судді Веденмеєр
М.В., при секретарях - Косенко Ю.В,
Шпетній Г.В., Іваненковій К.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ялті цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
усунення перешкод у користуванні
власністю, виділ в натурі частки майна,

в с т а н о в и в:

Позивач, уточнивши позовні вимоги,
звернувся до суду з позовом до
відповідача, в якому просив суд усунути
ОСОБА_3 перешкоди у користуванні та
розпорядженні 1/6 часткою квартири
АДРЕСА_1, шляхом забезпечення надання
вільного доступу до квартири, надання
ключів від вхідних дверей квартири.
Встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, наступним чином:
визначити ОСОБА_3 житлову кімнату
площею 9,9 кв.м., залишити у спільному
користуванні шафу площею 0,6 кв.м., шафу
площею 0,3 кв.м., шафу площею 0,6 кв.м.,
лоджію площею 4,2 кв.м., лоджію площею 2,8
кв.м., лоджію площею 2,2 кв.м., кухню
площею 6,4 кв.м., коридор площею 7,2 кв.м.,
ванну площею 1,8 кв.м., вбиральню площею
0,9 кв.м.

Вимоги мотивовано тим, що сторонам на
праві спільної часткової власності
належить квартира АДРЕСА_1. Позивач є
власником 1/6 частки спірної квартири,
проте, відповідач чинить перешкоди у
користуванні зазначеною квартирою,
зокрема, не надає вільного доступу до
приміщень та ключів від вхідних дверей.
У зв'язку з чим, позивач звернулась з
даним позовом до суду.

Позивач та її представник у судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримали у повному обсязі, з
вищевикладених підстав.

Відповідач та її представник у
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечували та
зазначили, що частка позивача є меншою,
ніж кімната, яку остання просить
виділити у користування. Крім того
пояснили, що між сторонами склалися
неприязні відносини, у зв'язку з чим,
відповідач відмовляється надавати
позивачу ключі від вхідних дверей.

Суд, вислухавши думку осіб, які
приймали участь у розгляді справи,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку про те, що позов підлягає
задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 належить
на праві власності 1/6 частка квартири
АДРЕСА_1, що підтверджується витягом зі
свідоцтва про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 24
вересня 2004 року (а.с.42).

Як вбачається зі змісту висновку
судової будівельно-технічної
експертизи по цивільній справі
№121/9313/13-ц, 2/121/3160/13 від 24 січня 2014 року,
ОСОБА_4 є власником 5/6 частка квартири
АДРЕСА_1.

Згідно ч.1 статті 356 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Згідно ч.1,2 статті 358 ЦК України
право спільної часткової
власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

На підставі ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
і розпорядження своїм майном.

У відповідності зі ст. 319 ЦК
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

У відповідності зі ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно висновку №178 судової
будівельно-технічної експертизи по
цивільній справі №121/9313/13-ц (2/121/3160/13),
виділити ОСОБА_3 в натурі 1/6 частку
квартири АДРЕСА_1 з технічної точки
зору неможливо, оскільки на 1/6 частку,
яка належить останній, припадає лише 11,2
кв.м. загальної площі квартири, що не
суперечить вимогам Державних
будівельних норм В.2.2-15-205. Також, з
технічної точки зору при виділі в
натурі неможливо влаштувати окремі
входи та незалежні інженерні мережі
співвласників до зазначеної квартири.
Експертом запропоновано один варіант
порядку користування приміщенням
квартири АДРЕСА_1 між співвласниками
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у відповідності з
частками - 1/6 та 5/6 - ОСОБА_3 житлову
кімнату площею 9,9 кв.м. №16-3, шафу площею
0,6 кв.м. №16-9, шафу площею 0,3 кв.м. №16-10,
ОСОБА_4 - житлову кімнату площею 12,7 кв.м
№16-1, житлову кімнату площею 17,4 кв.м
№16-2, шафу площею 0,6 кв.м. №16-8, лоджію
площею 4,2 кв.м. №16-11, лоджію площею 2,8
кв.м. №16-12, лоджію площею 2,2 кв.м. №16-13,
залишити у спільному користуванні
кухню площею 6,4 кв.м. №16-4, коридор
площею 7,2 кв.м. №16-5, ванну площею 1,8 кв.м.
№16-6, вбиральню площею 0,9 кв.м. №16-7
(а.с.74-81).

Відповідач ОСОБА_4 не заперечувала у
судовому засіданні факт чинення
перешкод відповідачу у користуванні
спірною квартирою через конфліктну
ситуацію, яка склалась між сторонами.

Однак, доводи відповідача в
обґрунтування своїх заперечень щодо
незначної частки позивача, що в свою
чергу унеможливлює факт її
користування квартирою, не приймається
судом до уваги, оскільки відомостей
щодо звернення ОСОБА_4 до суду з
вимогами про припинення частки на
спірне майно позивача ОСОБА_3 суду не
надано, а наявність права власності на
частку у майні є підставою для
виникнення у особи права користування
цією часткою, як складовою частиною
права власності на майно.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Дії відповідача порушують права
позивача як власника частки квартири,
оскільки останньому чиняться
перешкоди в користуванні та
розпорядженні власністю. Позивач
обмежений у своєму праві користуванні
та розпорядження своєю власністю,
оскільки у добровільному порядку
відповідач відмовляється надати ключі
від квартири та визначити позивачу
житлову кімнату для проживання.

При цьому суд приймає до уваги
пояснення експерта Фісенко Ю.О., які
надані у судовому засіданні, який
зазначив, що визначений варіант є
єдиним можливим варіантом
користування спірною трикімнатною
квартирою, оскільки кімната, визначена
для користування позивача є
ізольованою та має окремий вхід.

Сторони по справі є співвласниками
зазначеної квартири. Як пояснила
відповідач ОСОБА_4 в цій квартирі, крім
неї, ніхто не проживає. Позивач ОСОБА_3
набула права власності на частку
квартири в порядку спадкування за
законом, при цьому, остання пояснила у
судовому засіданні, що частка квартири
є для неї значною та вона має намір
проживати у м.Ялта та користуватися
належною часткою квартири.

При таких обставинах, суд вважає
вимоги позивача законними та
обґрунтованими, а тому такими, що
підлягають задоволенню.

У зв'язку з задоволенням позовних
вимог, з відповідача підлягає
стягненню судові витрати по справі,
відповідно до вимог статті 88 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 212-215 ЦПК
України, ст. ст. 15, 16, 317, 321, 356, 391 ЦК
України, ст.88 Земельного Кодексу
України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3,- задовольнити.

Усунути ОСОБА_3 перешкоди у
користуванні та розпорядженні 1/6
частки квартири АДРЕСА_1, шляхом
забезпечення надання вільного доступу
до квартири, надання ключів від вхідних
дверей квартири.

Встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, відповідно до
висновку експертизи №178 від 24 січня 2014
року, додаток №1, наступним чином:

Визначити ОСОБА_3 житлову кімнату
площею 9,9 кв.м. №16-3, шафу площею 0,6 кв.м.
№16-9, шафу площею 0,3 кв.м. №16-10.

Визначити ОСОБА_4 житлову кімнату
площею 12,7 кв.м №16-1, житлову кімнату
площею 17,4 кв.м №16-2, шафу площею 0,6 кв.м.
№16-8, лоджію площею 4,2 кв.м. №16-11, лоджію
площею 2,8 кв.м. №16-12, лоджію площею 2,2
кв.м. №16-13.

Залишити у спільному користуванні
кухню площею 6,4 кв.м. №16-4, коридор
площею 7,2 кв.м. №16-5, ванну площею 1,8 кв.м.
№16-6, вбиральню площею 0,9 кв.м. №16-7.

Висновок експертизи №178 від 24 січня 2014
року є невід'ємною частиною рішення
суду по даній цивільній справі №121/9313/13
(2/121/358/14-ц).

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові
витрати по справі у виді судового збору
у розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять)
гривень 40 копійок, а також витрати,
пов'язані з проведенням судової
експертизи у розмірі 3216 (три тисячі
двісті шістнадцять) гривень.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим через
Ялтинський міський суд в порядку та
строки, встановлені ст. ст. 294-296
Цивільного процесуального кодексу
України.

Суддя: