Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року
Рівненський
міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Жижчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Рівне цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в
особі Головного управління державної
казначейської служби у Рівненській
області про стягнення шкоди, завданої
злочином,-

в с т а н
о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом
до Держави Україна в особі Головного
управління державної казначейської
служби у Рівненській області про
стягнення шкоди, завданої злочином
звернувся ОСОБА_1

В судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримала, просить суд їх задоволити
та стягнути з держави Україна в особі
головного управління державної
казначейської служби України у
Рівненській області на користь ОСОБА_1
41307,55 грн. в рахунок відшкодування
заподіяної матеріальної шкоди за
ремонт автомобіля внаслідок ДТП; 39951,50
грн. в рахунок відшкодування шкоди
потерпілим (в порядку регресу) згідно
розписки шляхом списання коштів (з
рахунку коштів держбюджету).

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10
листопада 2007 року ОСОБА_2 керуючи
автомобілем «Мерседес-Бенц 311 CD»
державний номерний знак НОМЕР_3,
перевозячи пасажирів по маршруту Рівне
- Клевань порушив вимоги п.2.3., 16.11, 16.3.
ПДР та допустив зіткнення з
автомобілем КАМАЗ-4310 д.н. НОМЕР_4.
Внаслідок ДТП загинуло двоє пасажирів,
що знаходились в салоні автомобіля та 34
людини отримали різних ступенів
ушкодження здоров'я , автомобіль
керований ОСОБА_2 отримав механічні
пошкодження. Вказаний транспортний
засіб належить позивачу на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_5 від 17
грудня 2005 року.

Вироком Рівненського районного суду
від 08 травня 2008 року ОСОБА_2 визнано
винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.3 ст.286 КК України та
призначено покарання у виді
позбавлення волі на строк три роки з
позбавленням права керування
транспортними засобами на строк два
роки.

Рішенням Рівненського міського суду
від 19 квітня 2011 року стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 41307,55 грн. в рахунок
відшкодування заподіяної матеріальної
шкоди за ремонт автомобіля внаслідок
ДТП; 39951,50 грн. в рахунок відшкодування
шкоди потерпілим (в порядку регресу)
згідно розписки; 2000,00 грн. в рахунок
відшкодування заподіяної моральної
шкоди.

Після набрання рішенням
Рівненського міського суду від 19
квітня 2011 року позивачем було отримано
виконавчий лист та передано на
виконання у Відділ ДВС.

21 грудня 2011 року постановою
державного виконавця Відділу ДВС
Рівненського МУЮ Гнесь Т.В. при
примусовому виконанні судового
рішення було повернуто виконавчий
документ стягувачеві за відсутності
майна у боржника ОСОБА_2 за рахунок
якого може відбутися стягнення.

Вважає, що правовідносини щодо
відшкодування шкоди завданої ОСОБА_2,
прийняла на себе держава України,
згідно ст.1177 ЦК України, відшкодувати
її можливо на підставі ст.1166 ЦК України,
яка передбачає загальні засади
відшкодування шкоди (аналогія закону).

Тому, з цих підстав, представник
позивача просить суд заявлені позовні
вимоги задоволити.

В судове засідання представник
відповідача не з'явився, однак подав до
суду письмові заперечення згідно яких
заявлені позовні вимоги позивача не
визнав, просить суд відмовити у їх
задоволенні посилаючись на ті
обставини, що з мотивувальної частини
рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 19 квітня 2011
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
завданої шкоди вбачається, що суд
встановив, : до пояснень відповідача в
тій частині, що він мав-би
відшкодовувати збитки відповідно до
ст.132 КЗпП України, суд відноситься
критично, оскільки відповідач не
приймає до уваги вимоги п.3 ч.1 ст.134 КЗпП
України, згідно якої відповідно до
законодавства працівники несуть
матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяну з їх
вини підприємству, установі,
організації у випадках, коли шкоди
завдано діями працівника, які мають
ознаки діянь, переслідуваних у
кримінальному порядку. Отже, діяння
ОСОБА_2 мали ознаки діянь,
переслідуваних у кримінальному
порядку, тому він повинен нести
матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяну з його
вини ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків. Шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряджу, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК
України).

Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Частина 1 статті 55 КПК України
передбачає, що потерпілим у
кримінальному провадженні може бути
фізична особа, якій кримінальним
правопорушенням завдано моральної,
фізичної або майнової шкоди, а також
юридична особа, якій кримінальним
правопорушенням завдано майнової
шкоди.

Тому з цих підстав представник
відповідача просить суд відмовити у
задоволенні позовних вимог позивачу.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що заявлені
позовні вимоги не підлягають до
задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10 листопада 2007
року близько 11 год. ОСОБА_2 керуючи
автомобілем «Мерседес -Бенц 311 CD» д.н.
НОМЕР_3, допустив порушення п.2.3., п.16.11.,
п.16.3. Правил дорожнього руху України.
Рухаючись по дорозі смт.Клевань - село
Зоря в Рівненському районі при
перехресті з головною дорогою Устилуг -
Луцьк - Рівне, перед якою стоїть знак
«Дати дорогу», передбачений п.33.2.1.
«Правил дорожнього руху» (який вимагає
дати дорогу транспортним засобам, що
під'їжджають до нерегульованого
перехрестя по головній дорозі) він не
надав переваги автомобілю КАМАЗ д.н.з.
НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_4,
який рухався в напрямку м.Рівне, не
зупинився, як вимагає зазначене
правило і внаслідок зазначених
порушень Правил дорожнього руху,
допустив зіткнення з транспортним
засобом, в результаті цієї ДТП пасажири
автомобіля «Мерседес -Бенц 311 CD» д.н.
НОМЕР_3 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали
травми від яких настала їх смерть, а
пасажири ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
отримали середньої тяжкості тілесні
ушкодження.

Вироком Рівненського районного суду
Рівненської області від 08 травня 2008
року визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК
України та призначено йому, із
застосуванням ст.69 КК України
покарання у виді позбавлення волі на
строк у три роки з позбавленням права
керувати транспортними засобами на
строк у два роки.

Рішенням Рівненського міського суду
від 19 квітня 2011 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування завданої шкоди позовні
вимоги позивача задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
41307,55 грн. в рахунок відшкодування
заподіяної матеріальної шкоди за
ремонт автомобіля внаслідок ДТП; 39951,50
грн. в рахунок відшкодування шкоди
потерпілим (в порядку регресу) згідно
розписки; 2000,00 грн. в рахунок
відшкодування заподіяної моральної
шкоди. В решті позовних вимог позивачу
відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України
шкода, завдана фізичній особі, яка
потерпіла від кримінального
правопорушення, відшкодовується
відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.1177 ЦК України
шкода, завдана потерпілому внаслідок
кримінального правопорушення,
компенсується йому за рахунок
Державного бюджету України у випадках
та порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Враховуючи, що діючим законодавством
умови та порядок відшкодування
державою майнової шкоди, завданої
майну фізичної особи, яка потерпіла
від злочину, на даний час не визначені,
тому відповідач позбавлений
можливості вчинити певні дії щодо
такого відшкодування, в судовому
засіданні представник позивача
заявлені ним позовні вимоги не довів,
отже, позов є передчасним, тому суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10,60,88,212,213,215,228,294 ЦПК України, ст.1177
ЦК України, суд,-

в и р і
ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до Держави Україна в особі Головного
управління державної казначейської
служби у Рівненській області про
стягнення шкоди, завданої злочином -
відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення
суду може бути подано протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий :