Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
Справа № 279/8607/13-ц
Провадження № 2/279/420/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2014 року
Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого - судді
Лешко С.М.,

з секретарем
Подвисоцькою Т.В.,

розглянув цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна,
спільно нажитого під час шлюбу

В С Т А Н О В И В :

В суд звернулась ОСОБА_1 з позовом до
ОСОБА_2 про розподіл майна, спільно
нажитого під час шлюбу, а саме квартири
АДРЕСА_1. Просила виділити їй і
відповідачу та визнати за кожним з них
право власності на ? частину вказаної
квартири.

В суд сторони не з'явились. Представник
позивачки за дорученням ОСОБА_3 просив
справу слухати у його відсутності і
позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання вдруге
не з'явився, причин неявки не повідомив,
заперечень проти позову не надав.

За таких обставин суд проводить
розгляд справи без фіксації технічними
засобами, у відповідності до п.2 ст. 197
ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи у їх
сукупності і давши їм оцінку, суд
приходить до висновку про необхідність
часткового задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з
18.11.1995 року. Вказаний шлюб бур
розірваний на підставі судового
рішення від 24.05.2013 року.

В період шлюбу, на підставі договору
купівлі-продажу від 07.07.1998 року ОСОБА_2
купив квартиру АДРЕСА_1.

Статтею 60 СК України визначено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.

Аналогічна норма закріплена і в ст. 368
ч.3 ЦК України, у якій зазначено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором, або
законом.

У разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісній власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором, як то зазначено у ч.1 ст.70 СК
України.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що спільне майно подружжя -
квартира, підлягає розподілу на дві
рівні частини, по ? частині кожному з
них.

Вирішуючи позовні вимоги про виділ
кожному з подружжя по ? частині спірної
квартири, суд приходить до висновку, що
вони задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст.ст.183, 364, 370 ЦК
України, якщо виділ в натурі частки із
спільного майна не допускається згідно
із законом або є неможливим,
співвласник, який бажає виділу, має
право на отримання грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою.

З огляду на викладене суд визнає
неможливим виділ ? частини
трьохкімнатної квартири, яка
розташована на 2-му поверсі
п'ятиповерхового будинку, оскільки ця
річ є неподільною і поділити її без
втрати її цільового призначення
неможливо.

Що стосується судового збору,
позивачка від сплати якого звільнена,
згідно ст.88 ЦПК України судовий збір
підлягає стягненню з відповідача
ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.197 п.2, 213- 215, 218 ч.1
Цивільного процесуального кодексу
України, ст.ст.183, 364, 368, 370 Цивільного
кодексу України, ст.ст.60, 70 СК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Розділити квартиру АДРЕСА_1 між
подружжям в рівних долях і визнати за
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на ?
частину цієї квартири за кожним.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на прибуток держави
243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок -
судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Житомирської
області через Коростенський
міськрайонний суд протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Суддя Коростенського

міськрайонного суду
С.М.Лешко