У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого: Макарчука М.А.,

Суддів: Леванчука А.О.,
Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А., Юровської
Г.В.,розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «ЗАХАР
БЕРКУТ» до ОСОБА_4 про встановлення
постійного безоплатного користування
земельними ділянками,

за касаційними скаргами ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на рішення Сколівського
районного суду Львівської області від
18 квітня 2013 року та рішення
апеляційного Львівської області від 04
вересня 2013 року і касаційну скаргу
ОСОБА_6 в інтересах та за довіреністю
товариства з обмеженою
відповідальністю «ЗАХАР БЕРКУТ» на
рішення апеляційного суду Львівської
області від 04 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ТОВ «ЗАХАР БЕРКУТ»
звернулося до суду з позовом, у якому
просило встановити для ТОВ «ЗАХАР
БЕРКУТ» постійний безоплатний
земельний сервітут для користування
земельною ділянкою, площею 0, 9365 га в
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 на праві
власності у період з 15 жовтня по 15
квітня щорічно.

Рішенням Сколівського
районного суду Львівської області від

18 квітня 2013 року, позов ТОВ «ЗАХАР
БЕРКУТ» задоволено. Встановлено через
належні ОСОБА_4 земельні ділянки
загальною площею 0,9365 га, кадастровий №
:04:000:0251 та № :04:000:0250, які
знаходяться в АДРЕСА_1, постійний
безоплатний сервітут з 15 жовтня по 15
квітня щорічно для проходу та проїзду
працівників і відпочиваючих
туристичного комплексу «Захар Беркут»,
а також для обслуговування
буксирно-канатного витягу для
лижників, улаштування системи штучного
засніження, трамбування, розпушування
та вирівнювання снігового покрову
гірськолижної траси, що проходить
через вказані земельні ділянки.

Рішенням апеляційного
суду Львівської області від 04 вересня
2013 року рішення районного суду в
частині безоплатного встановлення
земельного сервітуту на право
користування земельними ділянками
площею 0,9365 га., що знаходяться в АДРЕСА_1
та належать на праві власності ОСОБА_4
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення про відмову у задоволенні
позову ТОВ «Захар Беркут» в частині
встановлення земельного сервітуту
безоплатно. У решті - рішення суду
залишено без змін.

У касаційних скаргах ОСОБА_5 та ОСОБА_7
порушує питання про скасування
ухвалених у справі судових рішень,
мотивуючи свої доводи порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, із направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

ТОВ «ЗАХАР БЕРКУТ» просить скасувати
рішення суду апеляційної інстанції в
частині скасування рішення місцевого
суду про встановлення безоплатного
земельного сервітуту на право
користування земельними ділянками
площею 0,9365 га., що знаходяться в АДРЕСА_1
та належать на праві власності ОСОБА_4,
та залишення в силі рішення суду першої
інстанції, обґрунтовуючи свої доводи
порушенням апеляційним судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційні скарги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий
суд вважав, що позивач має право на
встановлення безоплатного земельного
сервітуту на користування земельною
ділянкою загальною площею 0,9365 га,
кадастровий №
:04:000:0251 та № :04:000:0250, які
знаходяться в АДРЕСА_1. Скасовуючи
рішення місцевого суду та ухвалюючи
нове рішення про відмову позивачу у
встановленні безоплатного земельного
сервітуту, апеляційний суд погодився з
висновком місцевого суду про право
позивача на користування земельною
ділянкою відповідача в період з 15
жовтня по 15 квітня щорічно, але вважав,
що таке користування може бути на
засадах оплатності.

Проте повністю погодитися з висновком
апеляційного суду не можна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 98 Земельного
кодексу України право земельного
сервітуту - це право власника або
землекористувача земельної ділянки на
обмежене платне або безоплатне
користування чужою земельною ділянкою
(ділянками). Земельні сервітути можуть
бути постійними і строковими.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 100 цього ж Кодексу
сервітут може бути встановлений
договором, законом, заповітом або
рішенням суду. Сервітут може належати
власникові (володільцеві) сусідньої
земельної ділянки, а також іншій
конкретно визначеній особі (особистий
сервітут). Земельний сервітут може бути
встановлений договором між особою, яка
вимагає його встановлення, та
власником (володільцем) земельної
ділянки.

Із матеріалів справи вбачається, що
земельна ділянка загальною площею 0,9365
га, кадастровий № :04:000:0251 та
№ :04:000:0250, які
знаходяться в АДРЕСА_1 на час звернення
позивача до суду та на час розгляду
справи місцевим судом належала ОСОБА_4

Із справи також вбачається, що на
сусідній земельній ділянці розміщена
база відпочинку «Захар Беркут», яка
належить ТОВ «ОКТАН». Договором оренди
від 31 липня 2009 року база відпочинку
передана в оренду позивачу до 30 серпня
2013 року (а.с. 8-13 т.1).

Договором оренди від 28 вересня 2012 року
ТОВ «ОКТАН», від якої діяв арбітражний
керуючий - керуючий санацією Босак О.Є.,
вказану база відпочинку передано ТОВ
«ЗАХАР БЕРКУТ» в оренду на строк до
28 вересня 2013 року (а.с.67 т.1).

Рішенням комітету кредиторів ТОВ
«ОКТАН» від 03 вересня 2013 року керуючого
санацією зобов'язано укласти додаткову
угоду до договору оренди бази
відпочинку в частині строку його дії, а
саме продовжити дію угоди з позивачем
до 28 вересня 2014 року (а.с. 126-127 т.2).

Інших угод матеріали справи не містять.

З цих підстав висновки судів про право
оренди бази відпочинку «Захар Беркут»
позивачем на період наступного лижного
сезону з 15 жовтня 2013 року,
станом на день звернення з позовом до
суду першої інстанції та на день
ухвалення місцевим судом, не
ґрунтуються посиланнями на докази, які
ці висновки підтверджують.

Апеляційний суд відхиляючи доводи
апеляційної скарги про відсутність у
позивача права постійної оренди бази
відпочинку «Захар Беркут» для
встановлення для ТОВ «ЗАХАР БЕРКУТ»,
щорічного земельного сервітуту,
послався на рішення комітету
кредиторів ТОВ «ОКТАН» від 03 вересня 2013
року, яким керуючого санацією
зобов'язано укласти додаткову угоду до
договору, але не перевірив, чи є вказане
рішення допустимим доказом
підтвердження договірних
правовідносин взагалі, і зокрема на час
розгляду справи у місцевому суді.

З цих підстав рішення апеляційного
суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий
апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
касаційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах та
за довіреністю товариства з обмеженою
відповідальністю «ЗАХАР БЕРКУТ»
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 04 вересня 2013 року
скасувати, а справу направити на новий
апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Макарчук М.А.

Судді:
Леванчук А.О.

Мазур Л.М.

Нагорняк В.А.

Юровська Г.В.