АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22ц/791/274/14
Головуючий в суді І інстанції:
Доповідач: Чиркова К.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року січня місяця 14 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Чиркової
К.Г.

Суддів:
Пузанової Л.В.

Фурман
Т.Г.

при секретарі: Бараш
Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Дніпровського
районного суду м. Херсона від 30 жовтня
2013 року в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
грошових коштів, посилаючись на те, що
між нею та ОСОБА_4 її бабусею укладена
усна угода доручення. За умовами угоди
відповідач доручила їй з метою
поліпшення житлових умов за власні
кошти та власними силами провести
ремонт у своїй квартирі, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1. Після проведення
ремонту відповідач повинна була
повернути витрачені на ремонт кошти.

На підтвердження виконання укладеної
угоди відповідач склала 04.09.2012 року на
її ім'я заповіт та видала нотаріально
посвідчену довіреність.

Вона в свою чергу здійснила закупівлю
будівельних матеріалів і побутової
техніки та провела ремонт у квартирі на
загальну суму 22231 грн., що
підтверджується відповідними
документами, касовими чеками, однак
відповідач скасувала заповіт та
відмовляється відшкодувати понесені
нею витрати на ремонт квартири.

З огляду на викладене, просила суд
стягнути з ОСОБА_4 витрати в сумі 22231
грн. і судові витрати в сумі 229,40 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 30 жовтня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про задоволення її позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

Зокрема, суд неправомірно не прийняв до
уваги надані нею докази на
підтвердження заявлених вимог у
зв'язку з чим дійшов невірного
висновку, відносно того, що вона
здійснюючи ремонт у квартирі
відповідача діяла на свій розсуд.

Письмових заперечень на апеляційну
скаргу до суду апеляційної інстанції
не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах визначених
ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла
висновку, що скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що 14.09.2012 року
відповідач видала на ім'я ОСОБА_3,
нотаріально посвідчену довіреність,
якою уповноважила її, та інших трьох
осіб, діяти незалежно один від одного,
представляти її інтереси в усіх без
винятку державних, громадських,
господарських та будь - яких інших
підприємствах, установах, організаціях
незалежно від їх упорядкування та форм
власності. Для виконання цієї
довіреності надано представникам
право подавати від її імені заяви,
скарги, документи, отримувати будь - які
документи, розписуватися за неї,
сплачувати всі необхідні витрати, а
також виконувати всі інші дії,
пов'язані з цією довіреністю.

За поясненнями позивача між нею та
ОСОБА_4, яка є її бабусею, укладено усний
договір доручення на проведення
ремонту в належній останній квартирі,
про що відповідачка видала нотаріально
посвідчене доручення і склала на її
ім'я заповіт. ОСОБА_4 заперечуючи проти
цього, посилалася на те, що вона не
укладала з позивачкою договору
доручення на проведення ремонту в
квартирі, а складений нею 04.09.2012 року
заповіт на ім'я ОСОБА_3 жодного
відношення до нібито укладеного з
позивачкою договору доручення немає.

Відповідно до ч.1 ст.1000 ЦК України за
договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії.
Правочин, вчинений повіреним, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки довірителя.

Статтею 1006 ЦК України визначені
обов'язки повіреного, він зобов'язаний
повідомити довірителеві на його вимогу
всі відомості про хід виконання його
доручення; після виконання доручення
або в разі припинення договору
доручення до його виконання негайно
повернути довірителеві довіреність,
строк якої не закінчився, і надати звіт
про виконання доручення та виправдні
документи, якщо це вимагається за
умовами договору та характером
доручення; негайно повернути
довірителеві все одержане у зв'язку з
виконанням доручення.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач зазначала, що на підтвердження
виконання укладеного між нею та
відповідачкою договору доручення
остання видала на її ім'я довіреність,
що є підставою для задоволення
позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.626 ЦК України
договір є двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно до ст.1003 ЦК України у договорі
доручення або у виданій на підставі
договору довіреності мають бути чітко
визначені юридичні дії, які належить
вчинити повіреному. Дії, які належить
вчинити повіреному, мають бути
правомірними, конкретними та
здійсненими.

Разом із тим, зі змісту довіреності
виданої відповідачкою та ім'я ОСОБА_3
вбачається, що ОСОБА_4 уповноважила
позивача та інших осіб, діяти незалежно
один від одного та представляти її
інтереси в усіх без винятку державних,
громадських, господарських та будь -
яких інших підприємствах, установах,
організаціях незалежно від їх
упорядкування та форм власності. Для
виконання цієї довіреності надано
представникам право подавати від її
імені заяви, скарги, документи,
отримувати будь - які документи,
розписуватися за неї, сплачувати всі
необхідні витрати, а також виконувати
всі інші дії, пов'язані з цією
довіреністю.

Дана довіреність не є двостороннім
договором в розумінні положень ст.626 ЦК
України.

Із матеріалів справи та змісту
довіреності від 14.09.2012 року вбачається,
що між сторонами склалися
правовідносини представництва.

Відповідно до ч.1 ст.237 ЦК України
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони яку
вона представляє.

Оскільки, підстави позову відповідно
до вимог закону позивачем не доведені
належними та допустимими доказами, а в
суді апеляційної інстанції
представник апелянта пояснив, що
проведення ремонту обумовлено
проживанням позивача в квартирі
належній відповідачу, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про відсутність правових
підстав для задоволення позову і
стягнення грошових коштів у випадку
проведення ремонтних робіт.

Висновки суду відповідають обставинам
справи в межах наданих сторонами
доказів та нормам матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на законі, доказах, і як
такі, що висновки суду не спростовують
підлягають відхиленню.

Посилання апелянта на те, що суд не дав
належної оцінки поданим доказам та
зробив висновок що при здійсненні
ремонту в квартирі відповідача вона
діяла не від її імені, а на власний
розсуд, позбавлені правового
обґрунтування, оскільки зобов'язання
виникають із підстав, встановлених ст.11
ЦК України, а умовами довіреності
виданої ОСОБА_4 обов'язок проведення
позивачем ремонту в квартирі АДРЕСА_1, у
тому числі за її грошові кошти не
визначався.

Таким чином, оскільки підстав для
виникнення цивільних обов'язків ОСОБА_4
перед ОСОБА_3 не має, тому у
відповідачки не було зобов'язань перед
позивачкою стосовно відшкодування
грошових коштів, у разі проведення
ремонту квартири.

За таких обставин, колегія суддів,
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстав для
його скасування чи зміни не має.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія
суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 30 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: