Справа №: 653/2546/14-ц
Провадження № 2/653/7/15
У Х В А Л А

25.12.2014 Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Венглєвської Н.Б.,

при секретарі Мустафаєві Ф.А.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Генічеськ заяву представника позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про вжиття заходів щодо забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, в якій просить накласти арешт на майно: житловий будинок, розташований по вул.. Ковильна, 3 в с. Стрілкове Генічеського району Херсонської області, будівлю магазину за цією ж адресою та автомобіль, марки ВАЗ 211120 до набрання чинності рішенням у справі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. За час спільного життя ними набуто право власності на вказані вище обєкти нерухомості, та рухоме майно які зареєстровані за відповідачем та на даний час перебувають у його користування та володінні. Добровільно відповідач здійснити поділ майна відмовляється, однак в той жне час є єдиним власником вказаного мана, та оскільки розгляд справи може зайняти тривалий час то останній матиме можливість відчужити майно з метою уникнення від виконання зобовязань за рішенням суду.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя, суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для суду не є обов'язковим.

Приписи абзацу 2 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 16 від 26.12.2011 року, визначають, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 60 ЦПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

З огляду на наведені вище приписи, позивачем підтверджено обставини викладені у заяві та доведена обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, в зв'язку з чим, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви щодо застосування заходів забезпечення позову. Однак у своїй заяві представником позивача не надано вичерпний перелік майна на яке необхідно накласти арешт, вказано лише загальне визначення - все майно що знаходиться в цих приміщеннях, торгівельно-технологічне обладнання автопричіп без деталізуючи ознак цього майна, що в свою чергу зробить неможливим виконання даної ухвали та призведе до порушення прав власника майна.

На підставі викладеного і керуючись ст.151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, належне ОСОБА_3, яке складається з:

- житлового будинку, розташованого по вул.. Ковильна, 3 в с. Стрілкове Генічеського району Херсонської області, зазначений літ. А-2Ж з господарськими будівлями та спорудами, та присадибної ділянки площею 0.1880 га, на якій це рухоме та нерухоме майно знаходиться;

- будівлі магазину, площею 99 кв.м., та земельної ділянки, площею 0.0120 га, на якій магазин розташований;

- автомобіля, марки ВАЗ211120, номер кузова НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2.

В решті заявлених вимог відмовити.

Копію ухвали для виконання направити в Державну виконавчу службу Генічеського районного управління юстиції Херсонської області для виконання, а також сторонам для відома.

Ухвала суд може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення/отримання/ ухвали апеляційної скарги

Суддя : Н.Б. Венглєвська