У х в а л а

іменем україни

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - агентство
нерухомості «Комфорт», про повернення
авансу та стягнення неустойки, за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 19 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2, третя
особа - агентство нерухомості
«Комфорт», просив стягнути з ОСОБА_2 на
його користь 9 000 доларів США авансу,
переданого на виконання попереднього
договору про укладення договору
купівлі-продажу квартири в рахунок
сплати майбутніх платежів та 9 000
доларів США неустойки за порушення
умов договору.

Зазначав, що 21 лютого 2013 року між
сторонами було укладено в письмовій
формі попередній договір про укладення
договору купівлі-продажу квартири в
строк до 1 липня 2013 року за ціною
продажу еквівалентною 26 000
доларів США. За вказаним договором
позивач передав відповідачу 9 000
доларів США у якості авансу. Оскільки в
установлений договором строк з вини
відповідача не був укладений договір
купівлі-продажу квартири, отримані в
якості авансу кошти остання не
повернула, позивач просив задовольнити
вимоги.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 23 квітня 2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аванс за
попереднім договором про укладення
договору купівлі - продажу
квартири від 21 лютого 2013 року у розмірі
72 000 грн. Вирішено питання про стягнення
судових витрат. У іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 19 червня
2014 року рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 23
квітня 2014 року в частині
стягнення неустойки скасовано,
ухвалено в цій частині нове рішення,
яким задоволено позовні вимоги.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
неустойку у розмірі - 72 000 грн. Вказане
рішення суду першої інстанції в
частині стягнення судових витрат
змінено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати у розмірі - 2 160
грн. У іншій частині рішення суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду апеляційної
інстанції скасувати, залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Згідно попереднього договору
купівлі-продажу, укладеного 21 лютого 2013
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, у випадку
відмови (ухилення) продавця від продажу
нерухомості без поважної причини у
строк, передбачений договором, він
повинен повернути покупцеві одержану
від останнього суму авансу, а також
додатково сплатити йому таку ж суму,
яка буде вважатися неустойкою (п.6
договору).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 635 ЦК
України сторона, яка необґрунтовано
ухиляється від укладення договору,
передбаченого попереднім договором,
повинна відшкодувати другій стороні
збитки, завдані простроченням, якщо
інше не встановлено попереднім
договором або актами цивільного
законодавства.

Встановивши, що договір
купівлі-продажу не був укладений у
визначений сторонами строк з вини
ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції, з
врахуванням зазначеної норми права та
умов попереднього договору, дійшов
правильного висновку, що з відповідача,
крім стягнутих судом першої інстанції
72000 грн отриманого авансу, підлягає
стягненню і 72000 грн неустойки.

Доводи касаційної скарги вказаного
висновку не спростовують.

Посилання в ній на те, що судом
апеляційної інстанції помилково
стягнуто подвійну суму авансу, який не
може вважатись завдатком, підлягають
відхиленню, оскільки правовою
підставою для стягнення коштів було
застосування відповідальності
продавця, яка була визначена сторонами
попереднього договору і можливість її
встановлення передбачена ст. 635 ЦК
України.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалене з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарги про неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення рішення апеляційного суду
без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 19 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді:В.О.Кузнєцов Д.О.Остапчук