ухвала

18 вересня 2014 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ПАТ «ПРОСТО-страхование», про стягнення суми франшизи та моральної шкоди, -

встановив:

16.09.2014 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

17.09.2014 року після автоматичного розподілу справи згідно Положенню про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року № 30 із змінами, і формування відповідного реєстру згідно Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 року № 173, матеріали позовної заяви були передані головуючому судді.

Дослідивши позовну заяву, приходжу до наступного висновку.

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача 510,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що після ДТП, у вчиненні якої було визнано винним відповідача, страхова компанія не сплатила позивачу франшизу, оскільки саме на суму франшизи у розмірі 510,00 грн. відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності зменшилося страхове відшкодування цивільно-правової відповідальності відповідача.

Крім того, як вбачається з позову, позивачем заявлено вимоги і щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, яку він оцінює у 5000,00 грн.

Натомість, всупереч імперативним положенням п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позивач не зазначає, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи саме такий розмір шкоди та якими доказами це підтверджується, зокрема, про які витрати, пов`язані з відновленням психічного стану позивача і необхідністю відпочинку «після всього що сталося» безпосередньо йому та його родині йде мова, який був «звичайний спосіб життя» до ДТП і який став після, оскільки позивач стверджує, що він був порушений, виклад обставин із зазначенням доказів або зазначення підстав звільнення від доказування того факту, що ДТП негативно вплинула на стан здоров`я позивача тощо.

Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дотримання вимог ст. 119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Саме на це звертає увагу і Пленум Верховного Суду України в п. 4 своєї постанови за №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Щодо вимоги позивача витребувати з органів Державтоінспекції Солом'янського району м. Києва адміністративні матеріали по дорожньо-транспортній пригоді за участю позивача і відповідача, слід зазначити наступне. Ця вимога в розумінні ст. 133 ЦПК України є фактично клопотанням про забезпеченням доказів. Натомість позивач всупереч положенням ч. 1 ст. 3 та п. 13 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закону) не додає до матеріалів позовної заяви оригіналу платіжного документа на підтвердження сплати судового збору за ставкою 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 121,80 грн.

Вказані кошти повинні бути сплачені на наступні реквізити

- за сплату судового збору: УДКСУ у Солом'янському районі

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812

Банк отримувача ГУ ДКУ у м. Києві

Код банку отримувача (МФО) 82 00 19

Рахунок отримувача 312 122 067 000 10

Код класифікації доходів бюджету 220 300 01

Призначення платежу Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Солом'янський районний суд міста Києва (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа)

Крім того, суд звертає увагу позивача і на положення ст. ст. 133-134 ЦПК України в частині обов`язкового зазначення особою, яка звертається із заявою витребувати певні докази, конкретних обставин, що, на думку цієї особи, можуть бути підтверджені цими доказами, а також підтвердження того, що у цієї особи є складнощі в отриманні цих доказів самостійно.

В разі недотримання особою, яка звертається із заявою про витребовування певних доказів, в даному випадку позивачем, вимог ст. ст. 133-134 ЦПК України, застосовуються наслідки, встановлені ст. 121 ЦПК України.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121, 133-134 ЦПК України та роз`ясненнями, викладеними в ППВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ПАТ «ПРОСТО-страхование» про стягнення суми франшизи та моральної шкоди, - залишити без руху та надати строк для усунення вказаних судом недоліків, який не може перевищувати 5 днів з моменту отримання копії даної ухвали.

В разі не усунення вказаних недоліків, дана заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Суддя: В.С. Кицюк