№2/756/1140/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Заочне

27 лютого 2014 року
Оболонський районний суд міста Києва
в складі:

головуючого судді -
Шевчука А.В.,

при секретарі -
Субіну М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
Оболонський районний відділ Головного
управління державної імміграційної
служби України в м. Києві, ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У грудні 2013 року позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2, треті особи:
Оболонський районний відділ Головного
управління державної імміграційної
служби України в м. Києві, ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
користування квартирою АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що вони з
відповідачкою у справі перебували у
зареєстрованому шлюбі з 04.04.1992 року. До
шлюбу у них народився син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_1 зазначив, що він є
одноосібним власником квартири
АДРЕСА_1. 14.05.1996 року вказана квартира
була придбана спільно ОСОБА_1 та ОСОБА_2
При цьому, 28.10.2004 року згідно Договору
про поділ квартири, що є спільною
сумісною власністю, з одночасним
даруванням частини квартири
співвласником, ОСОБА_2 передала
безоплатно у власність ОСОБА_1 ? частину
квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 з 2001 року зловживала
алкогольними напоями, була хронічним
алкоголіком ІІ ступеню, вела
аморальний спосіб життя.

В грудні 2002 року відповідач залишила
малолітнього сина ОСОБА_3 та пішла з
квартири АДРЕСА_1. На даний час в
квартирі позивача постійно проживає
він із сином, місце проживання
відповідача невідоме. За цей час ОСОБА_2
жодного разу не з'являлась у вказаному
помешканні.

Позивач стверджує, що,
незважаючи на те, що відповідач не
проживає в квартирі, він змушений
сплачувати комунальні послуги за неї
та нести додаткові витрати на
утримання житла.

У зв»язку із цим, просив про
задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні позивач
підтримав позов, просив задовольнити
його вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове
засідання не з'явилася, про час та місце
судового розгляду повідомлялась
належним чином шляхом оголошення в
пресі, про причини неявки в судове
засідання суд не повідомила, за таких
обставин та за відсутності заперечень
позивача суд ухвалив провести заочний
розгляд справи.

ОСОБА_3 підтримав позов
зазначивши, що матір з 2002 року не
проживає в квартирі АДРЕСА_1, жодних
відомостей про її можливе місце
перебування немає.

Представник Оболонського РВ
ГУ Державної міграційної служби
України в м. Києві в судове засідання не
з'явився, надіслали до суду лист у якому
просили розглядати справу за їх
відсутності.

Суд, заслухавши позивача,
третю особу, дослідивши матеріали
справи, зібрані у справі докази,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з договором
купівлі-продажу квартири від 14.05.1996
року укладеним на Київській
універсальній біржі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
придбали квартиру АДРЕСА_1.

У відповідності до Договору про поділ
квартири, що є спільною сумісною
власністю, з одночасним даруванням
частини квартири співвласником, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 поділили належну їм на праві
спільної сумісної квартиру АДРЕСА_1
визначивши за кожним право власності
на ? частину помешкання, при цьому
ОСОБА_2 передала безоплатно у власність
ОСОБА_1 належну їй ? частину квартири
АДРЕСА_1.

Таким чином, ОСОБА_1 за вказаним
договором став одноосібним власником
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
також Реєстраційним посвідченням
Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об»єкти нерухомого майна
від 02.11.2004 року за реєстровим №658/30172 та
інформаційною довідкою Київського
міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об»єкти нерухомого майна
від 03.10.2013 року КВ-2013 №32675.

З матеріалів справи вбачається, 04.04.1992
року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено
шлюб, зареєстрований Жовтневим ЗАГС м.
Києва, актовий запис №463 (а.с.8).

До шлюбу у сторін справи народився син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно Довідки Форма №3 від 12.12.2013 року
КП «Житлосервіс «Приозерне» у
Оболонському райні м. Києва ОСОБА_2,
ОСОБА_1 та їх син ОСОБА_3 зареєстровані в
квартирі АДРЕСА_1 з червня 1996 року (а.с.
40).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 зловживала алкогольними
напоями, була хронічним алкоголіком ІІ
ступеню, проходила курс амбулаторного
лікування (а.с. 35).

Судом встановлено, що спільне життя
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не склалось, у грудні
2002 року відповідач залишила квартиру
позивача, на даний час її місце
проживання не відоме. З приводу зняття
з реєстраційного обліку за вказаною
адресою ОСОБА_2 не зверталась.

Рішенням Оболонського районного суду
міста Києва від 15.11.2002 року у справі
№2-4824/2002 шлюб, укладений між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, було розірвано. Справа
розглядалася за відсутності
відповідача.

Факт непроживання відповідача за
адресою квартири АДРЕСА_1 з грудня 2002
року засвідчується Актами ЖЕК №502 від
21.08.2013 року, 11.07.2013 року, 09.10.2013 року, а
також Актом від 22.02.2012 року за підписом
сусідів по будинку АДРЕСА_1.

Згідно довідки від 14.10.2013 року №52/1015-А3,
виданої Оболонським РУ ГУ МВС України в
м. Києві ОСОБА_2 із заявами та
повідомленнями щодо чинення перешкод у
проживанні в квартирі протягом 2009-2013
років до Оболонського РУ ГУ МВС України
в м. Києві не зверталась.

У відповідності до Довідки КП
«Житлосервіс «Приозерне» від 10.10.2013
року №119 ОСОБА_2 із заявами про
неможливість сумісного проживання із
колишнім чоловіком та вимушене не
проживання за адресою квартири АДРЕСА_1
в ЖЕК №502 не зверталась.

Аналізуючи зібрані у справі докази у
сукупності, суд вважає доведеним той
факт, що відповідач не мешкає за
адресою: АДРЕСА_1 з 2002 року.

Тобто, відповідач на час звернення
позивача до суду не мешкає в квартирі
АДРЕСА_1 більше одного року поспіль.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, "Кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право власності є
непорушним."

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

У відповідності до ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України зазначає, що право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 383 ЦК України, власник
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім'ї, інших
осіб.

Статтею 386 ЦК України визначено засади
захисту права власності: Держава
забезпечує рівний захист усіх
суб'єктів права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що ОСОБА_1 як одноосібний власник має
право на здійснення права власності на
належну йому квартиру АДРЕСА_1 та
вимагати усунення порушень цього
права.

Ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України
передбачено, що член сім'ї власника
житла втрачає право на користування
цим житлом у разі відсутності члена
сім'ї без поважних причин понад один
рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність визнати
відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила
право на користування квартирою
АДРЕСА_1.

Судовий збір із відповідача у розмірі
229 грн. 40 коп. підлягає стягненню на
користь позивача в порядку ст.88
Цивільного процесуального кодексу
України.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст.
41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 383,
386, 391, 405 Цивільного кодексу України,
керуючись ст.ст. 4, 60, 88, 209, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: Оболонський
районний відділ Головного управління
державної імміграційної служби
України в м. Києві, ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що
втратила право користування квартирою
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судовий
збір у розмірі 229 (двісті двадцять
дев»ять) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду може бути
оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду міста Києва через
Оболонський районний суд міста Києва
шляхом подання в десятиденний строк з
дня проголошення рішення суду
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні при проголошенні
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
А.В.
Шевчук