Справа № 128/176/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

04 червня 2014 року Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

при секретарі Ягельській І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Ухвалою суду від 24.04.2014 року позовна заява ОСОБА_1 в частині позовних вимог до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою залишена без розгляду.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням 16 сесії 5 скликання Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 14.07.2007 року позивачу надано дозвіл на складання проекту землеустрою для відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту.

Рішенням 14 сесії 6 скликання Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 14.12.2012 року затверджено проект землеустрою та надано у власність позивачу земельну ділянку площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.04.2013 року, позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер :03:001:0846, що розташована в с. Бохоники Вінницького району Вінницької області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.

В жовтні 2013 року позивач виявила, що на належній їй земельній ділянці самочинно зведений бетонний паркан зі сторони сусідньої земельної ділянки.

Згідно акту від 06.11.2013 року встановлено, що частину належної позивачу земельної ділянки обгороджено бетонними плитами в кількості 25 штук, що встановлені на камінний фундамент.

В подальшому позивач звернулася до ТОВ ЮЗС «Альянс» для встановлення межових знаків на належній їй земельній ділянці, при цьому, представником землевпорядної організації було передано межові знаки відповідно до акту від 04.12.2013 року, а також зафіксовано, що дійсно з боку сусідньої земельної ділянки, власником якої являється відповідач, здійснено самовільну забудову належної позивачу земельної ділянки. Тобто, самовільно захоплено 0,0576 га належної позивачу земельної ділянки.

Позивач вважає, що самовільно зайнявши частину її земельної ділянки і обгородивши її парканом, відповідач порушила її права щодо вільного володіння і користування своєю власністю, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги своєї довірительки підтримує, доповнень та змін не має, просить їх задоволити, в разі неявки відповідача просить провести заочний розгляд справи, згідно наявних доказів в справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, будучи судом належним чином та в установленому порядку повідомленою про дату, час та місце розгляду справи шляхом оголошення в газеті «Вінниччина» від 16.05.2014 року.

Зі згоди представника позивача, згідно наданої заяви, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає до задоволення.

Такого висновку суд прийшов з наступного.

Рішенням 14 сесії 6 скликання Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 14.12.2012 року затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 4).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.04.2013 року, позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер :03:001:0846, що розташована в с. Бохоники Вінницького району Вінницької області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (а.с. 5).

Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно /витяг № 2838749 від 24.04.2013 року/ (а.с. 6-8).

Як вбачається з акту комісії Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 06.11.2013 року, частину належної позивачу земельної ділянки обгороджено бетонними плитами в кількості 25 штук, що встановлені на камінний фундамент (а.с. 9).

Актом від 04.12.2013 року про передачу межових знаків під охорону та нагляд за зберіганням встановлено, що позивач ОСОБА_1 прийняла на зберігання та охорону довгострокові межові знаки встановленого зразку в кількості 6 штук (а.с.13).

З кадастрового плану земельної ділянки вбачається: діл.1 землі у власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 земельна ділянка загальною площею 0,1957 га; діл. 2 - землі у власності ОСОБА_1 самовільно зайнята земельна ділянка загальною площею 0,0576 га ОСОБА_2, ОСОБА_3; діл. 3 землі у власності ОСОБА_1 площею 0,0924 га (а.с. 41 45, 58).

Згідно повідомлення Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області № 47 від 19.02.2014 року, за ОСОБА_3 земельна ділянка по сільській раді не числиться (а.с. 41).

Відповідно до ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків; захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, у тому числі, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення певних нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи, що в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження той факт, що відповідачем ОСОБА_2 чиняться перешкоди позивачу в користуванні земельною ділянкою шляхом самочинно встановленого паркану та фундаменту, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених позивачем вимог суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Визначаючись щодо стягнення судових витрат, суд встановив, що відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться: судовий збір та витрати, повязані з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати, повязані з явкою до суду, витрати, повязані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз, а також витрати, повязані з проведенням огляду доказів та вчиненням інших дій.

Як встановлено по справі, позивачем ОСОБА_1 було понесено судові витрати, зокрема, у зв`язку із зверненням до суду сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. та витрати на поміщення друкованого оголошення в засобах масової інформації в сумі 120 грн. 00 коп., що підтверджується письмовими доказами (а.с. 1, 63).

За ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам.

Беручи до уваги повне задоволення вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. та витрат на поміщення друкованого оголошення в засобах масової інформації в сумі 120 грн. 00 коп., що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 152 ЗК України, ст.ст. 386, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 59, 60, 88, 209, 212 215, 224 - 226 ЦПК України , суд ,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,0576 га, що розташована в с. Бохоники, Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер :03:001:0846, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства та належить ОСОБА_1 шляхом знесення за власний рахунок самочинно встановленого паркану та демонтажу його фундаменту в точках 2-3 довжиною 13,55 метрів, в точках 3-4, довжиною 32,60 метрів, відповідно до кадастрового плану земельної ділянки, який є невідємною частиною цього рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. та витрат на поміщення друкованого оголошення в засобах масової інформації в сумі 120 грн. 00 коп., а всього: 363 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя : /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя:

Секретар: