Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2014 року Справа №607/17220/13-ц
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

- головуючого судді Дзюбича В.Л.,

- з участю секретаря судового засідання Франчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Бережанського району Тернопільської області з участю третьої особи Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області про відшкодування завданої моральної шкоди ,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача Державної казначейської служби України, прокуратури Бережанського району Тернопільської області, з участю третьої особи Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області про відшкодування 2000 грн. моральної шкоди завданої незаконними діями органів досудового слідства.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.03.2013 р. вона звернулася до чергової частини Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області з заявою про вимагання у неї службовими особами органів місцевого самоврядування м.Бережани, при виконанні своїх службових обов»язків, хабара за сприяння у проведенні ремонтних робіт в її квартирі АДРЕСА_1. 08.04.2013 року старший слідчий СВ Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області майор міліції ОСОБА_2, розглянувши матеріали досудового розслідування, не надавши даним діям службових осіб органів місцевого самоврядування м.Бережани належної правової оцінки та допитавши виключно осіб які входили до складу комісії, вз»явши до уваги лише свідчення останніх, не здійснивши додаткових слідчих та процесуальних дій, які б допомогли зібрати та дослідити докази вказані у її заяві, дійшов висновку про відсутність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, про що ним було ухвалено постанову про закриття кримінального провадження. Однак, Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 16.07.2013 р. зазначену постанову про закриття кримінального провадження від 08.04.2013 р. було скасовано і матеріали кримінального провадження повернуто слідчому для продовження досудового розслідування. Зазначеними протиправними діями, які полягають у винесенні незаконної постанови про закриття кримінального провадження від 08.04.2013 р., її здоров»ю було спричинено значної шкоди, оскільки вона протягом тривалого часу після ухвалення зазначеної постанови органом досудового розслідування намагалася поновити свої порушенні права, її життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Крім того, внаслідок протиправних дій органу досудового слідства, які полягають у винесенні постанови про закриття кримінального провадження від 08.04.2013 р., вона зазнала моральних втрат, які призвели до позбавлення можливості реалізації її звичок та бажань, які вона могла б здійснити якби нею не був затрачений час на підготовку заяв, звернень, скарг та позову, відвідування інстанцій всіх рівнів з метою отримання належного, згідно із законом, результату.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Представник відповідача - Державної казначейської служби України у судовому засіданні 29.10.2013 р. позову не визнав, подав заперечення на позовну заяву в обґрунтування якого пояснив, що постанова СВ Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області про закриття кримінального провадження від 08.04.2013 р., винесенням якої, як зазначає позивач, їй заподіяно моральну шкоду, внаслідок оскарження її позивачем, ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 16.07.2013 р. скасована. Законодавством чітко встановлені випадки здійснення відшкодування за рахунок держави шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду. Крім того, ухвалою Бережанського районного суду Тернопільського району від 16.07.2013 р. лише скасовано постанову слідчого СВ Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області про закриття кримінального провадження від 08.04.2013 р., проте нею не встановлено незаконності чи протиправності дій чи рішень слідчого СВ Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області відносно позивача та останньою не надано жодних доказів, які б підтверджували фактичне погіршення її фізичного чи психологічного стану. Тому, посилання позивача на Закон України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду» є невірним та не може застосовуватися до даного випадку.

Представник відповідача - прокуратури Бережанського району Тернопільської області у судовому засіданні позову не визнав, подав заперечення на позовну заяву в обґрунтування якого пояснив, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які стверджували наявність у неї права чи підстав на відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів досудового слідства. Крім того, незрозумілим є залучення позивачем органу прокуратури в якості співвідповідача та наявність завданої цим органом шкоди позивачу, а також не зазначено розрахунку розміру відшкодування, який просить позивач.

Представник третьої особи - Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області у судовому засіданні з приводу задоволення позову заперечив, а також подав заперечення на позовну заяву в обґрунтування якого пояснив, що постанова СВ Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області про закриття кримінального провадження від 08.04.2013 р., винесенням якої як зазначає позивач їй заподіяно моральної шкоди, внаслідок оскарження її позивачем, ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 16.07.2013 р. скасована і справу направлено на додаткове досудове розслідування, внаслідок якого не було здобуто даних, які б свідчили про те, що службові особи органів місцевого самоврядування м.Бережани, з корисливих спонукань, зловживаючи владою та службовим становищем вимагали грошові кошти чи в іншій формі винагороду в ОСОБА_1 за сприяння у проведенні ремонтних робіт у її квартирі та перебудови загального туалету коридору, тому кримінальне провадження 28.10.2013 р. було зарито, а постанова про закриття кримінального провадження ОСОБА_3 не оскаржено.

Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 21.06.2006 р. позов ОСОБА_1 задоволено частково; зобов»язано Бережанську міську раду Тернопільської області виконати рішення №243 від 27.12.2005 р. і провести ремонт квартири АДРЕСА_2 щодо позивачки ОСОБА_1; зобов»язано Бережанську міську раду Тернопільської області, за власний рахунок на період проведення ремонту квартири АДРЕСА_2 провести відселення ОСОБА_1 в належне приміщення.

В даному рішенні суду зазначено, що судом встановлено, що проведення ремонту квартири затримується через відмову позивачки, звільнити приміщення квартири на період ремонту, хоча їй було запропоновано на час проведення ремонту її квартири і заброньовано кімнату №8 в Бережанському готелі, а також запропоновано винайти квартиру приватної власності з оплатою за рахунок міської ради, однак позивачка відмовилась від запропонованих вимог і тому по даний час не проводилось ремонт.

Із повідомлення Бережанської районної державної адміністрації №01-1300/01-13 від 22.11.2006 р. вбачається, що ОСОБА_1 пропонувалося пересилитися у дві кімнати (площею 10 кв.м. та 16 кв.м.) в будинку маневреного фонду по вул.Репіна, 2 в м.Бережани, на час ремонту квартири АДРЕСА_3 в якій вона проживає, про що ОСОБА_1 була повідомлена листом Бережанської міської ради від листопада 2006 р. №2153.

Судом встановлено, що 21.03.2013 р. в чергову частину Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області поступила письмова заява від ОСОБА_1 про те, що службові особи органів місцевого самоврядування м.Бережани зокрема, при виконанні своїх службових обов»язків вимагають в неї хабар за сприяння у проведенні ремонтних робіт її квартири та загального туалета, а також надання їй у користування іншого житлового приміщення.

На підставі зазначеної заяви ОСОБА_1, слідчим СВ Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_4, дані відомості внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 від 21.03.2013 року, правова кваліфікація ч.1 ст.364 КК України та в подальшому начальником СВ Бережанського РВ УМВС України майором міліції ОСОБА_5 05.04. 2013 року проведення досудового розслідування доручено старшому слідчому СВ Бережанського РВ УМВС України ОСОБА_6

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 27.12.2005 року на виконкомі Бережанської міської ради було прийнято рішення №243 про проведення ремонту квартири АДРЕСА_3 в якій проживає ОСОБА_1 Згідно рішення суду від 21.06.2006 року, речі сім'ї ОСОБА_1, було перевезено з участю виконавчої служби на вул.Репіна, 2.

Під час досудового розслідування, яке проводилося на підставі заяви ОСОБА_1 від 21.03.2013 р., не здобуто жодних даних, які б свідчили про те, що службові особи органів місцевого самоврядування з корисливих спонукань зловживаючи владою і службовим становищем вимагали грошові кошти чи в іншій формі винагороду в ОСОБА_1 за сприяння у проведенні ремонтних робіт у її квартирі та перебудови загального туалета коридора, а тому встановлено відсутність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України та 08.04.2013 року, і на підставі ст.110, п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження внесене 21.03.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000083 було закрито.

16.07.2013 року ухвалою Бережанського районного суду постанову про закриття кримінального провадження від 08.04.2013 р. було скасовано та направлено кримінальне провадження для продовження досудового слідства.

В ході проведення подальшого досудового розслідування направлено доручення начальнику Бережанського РВ УМВС України, а також проведено ряд слідчих дій.

В ході проведення додаткового досудового розслідуванням після скасування постанови про закриття кримінального провадження від 08.04.2013 р. не було здобуто даних, які б свідчили про те, що службові особи органів місцевого самоврядування з корисливих спонукань зловживаючи владою і службовим становищем вимагали грошові кошти чи в іншій формі винагороду в ОСОБА_1 за сприяння у проведенні ремонтних робіт у її квартирі та перебудови загального туалета коридора, а тому було встановлено відсутність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України і кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000083 від 21.03.2013 року на підставі заяви ОСОБА_3 було закрито 28.10.2013 року, а зазначена постанова про закриття кримінального провадження від 28.10.2013 р. ОСОБА_1 не оскаржувалася.

Згідно ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно положень ч.1 ч.2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

За нормами ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Аналізуючи викладені обставини та надані сторонами докази на їх підтвердження, суд вважає не доведеним факт заподіяння Державною казначейською службою та Прокуратурою Бережанського району Тернопільської області позивачу моральної шкоди внаслідок винесення органом досудового слідства постанови про закриття кримінального провадження від 08.04.2013 р., оскільки позивачем не надано, а судом не здобуто жодних доказів, які б стверджували наявність у позивача ОСОБА_1 права чи підстав на відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів досудового слідства. Крім того, позивач реалізувала своє право щодо оскарження Постанови СВ Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області про закриття кримінального провадження від 08.04.2013 р., винесенням якої як зазначає позивач їй заподіяно моральну шкоду та зазначена постанова ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 16.07.2013 р. скасована. Додатково слід зазначити, що зазначеною постановою не встановлено незаконності чи протиправності дій чи рішень слідчого СВ Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області відносно позивача, а законодавством чітко встановлені випадки здійснення відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду за рахунок держави, проте зазнаний випадок не входить до цього переліку.

Тому враховуючи викладене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Бережанського району Тернопільської області, з участю третьої особи Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області про відшкодування завданої моральної шкоди слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 84, 215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст. ст. 23, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Бережанського району Тернопільської області з участю третьої особи Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області про відшкодування завданої моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Дзюбич В.Л.