Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/260/14
Головуючий у 1 інстанції: Махіборода
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„25" лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Стрелець Л.Г., Кочеткової І.В.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 12 листопада 2013 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «ТАСкомбанк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за договором про відкриття кредитної
лінії для проведення операцій за
платіжною карткою, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ПАТ «ТАСкомбанк»
звернулось до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором про відкриття кредитної
лінії для проведення операцій за
платіжною карткою.

У позові зазначало, що 01 червня 2009
року між ВАТ «АБ «Бізнес Стандарт»,
правонаступником якого є ПАТ
«ТАСкомбанк», та відповідачем був
укладений договір № 01-000001302-КР про
відкриття кредитної лінії для
проведення операцій за платіжною
краткою працівника ВАТ «Бізнес
Стандарт».

За умовами кредитного договору
кредит надавався для здійснення
розрахунків з використанням платіжної
картки, які передбачені договором
обслуговування та/або кредитним
договором, у разі недостатніх власних
грошових коштів позичальника на
картковому рахунку.

Відповідачу, як працівнику банку,
на платіжній картці був відкритий
ліміт заборгованості у розмірі її
заробітку на суму 4 842 грн. 75 коп., зі
сплатою щомісячно процентів за
користування кредитом у розмірі 30,0 %
річних від розміру кредиту за весь час
користування, а за несвоєчасне
повернення кредиту та/або несвоєчасну
оплату процентів позичальник за
умовами договору сплачує відсотки за
несанкціонований кредит (згідно
тарифів банку).

Строк дії кредитної лінії був
визначений з дня укладення кредитного
договору по 31 травня 2010 року.

06.11.2009 року ОСОБА_2 звільнилася з
банку за угодою сторін.

Однак, використавши наданий їй
ліміт заробітної плати, кредит не
погасила, знявши нараховані на
картрахунок розрахункові кошти 12.11.2009
року, оскільки після звільнення її
картка не блокувалась.

З 14.11.2009 року на її рахунку виник
стандартний овердрафт у сумі 4794 гр. 92
коп., тобто заборгованість перед
банком.

Нарахована їй 12.01.2010 року на
картковий рахунок розрахункова сума 543
гр. 74 коп. пішла на погашення боргу.

Оскільки відповідачем
зобов'язання за укладеним з банком
кредитним договором не виконувались,
за нею утворилась заборгованість, яка
станом на 31.03.2013 року становить 10 026
грн. 23 коп., з яких: 4 552 грн. 65 коп. -
прострочена заборгованість по кредиту,
5 473 грн. 58 коп. - прострочена
заборгованість по відсоткам.

Посилаючись на зазначені
обставини, просило суд стягнути з
відповідача заборгованість по кредиту
в сумі 10 026 грн. 23 коп. та понесені судові
витрати.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2013
року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«ТАСкомбанк» заборгованість за
договором № 01-00/000130/2-КР про відкриття
кредитної лінії для проведення
операцій за платіжною карткою
працівника банку від 01.06.2009 року - 10
026 грн. 23 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«ТАСкомбанк» суму судового збору - 229
грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким у задоволені
позовних вимог відмовити.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухваливрішення з додержанням орм
матеріалього і процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Задовольняючи позов ПАТ
„ТАСкомбанк" про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості за кредитним договором
у сумі 10026 гр. 23 коп., з яких 4552 гр. 65 коп. -
прострочена заборгованість по кредиту,
5473 гр.58 коп.- заборгованість по
відсоткам, суд, враховуючи умови
договору № 01-00/000130/2-КР від 01.06.2009 року
та встановивши фактичні обставини
справи, виходив з доведеності того, що
відповідач не виконав належним чином
грошові зобов"язання, допустила
заборгованість по кредиту, чим
порушила умови договору, а тому повинна
нести передбачену договором
відповідальність.

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612
ЦК України зобов"язання повинні
виконуватися належним чином, у
встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства. Порушенням зобов"язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов"язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України
обов"язком позичальника за кредитним
договором є, зокрема, повернення
кредиту та сплата процентів за
користування ним.

Згідно з ч.ч.1 та 4 ст. 631 ЦК
України, строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов"язки відповідно до договору.

Закінчення строку договору не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення, яке мало місце під
час дії договору.

Судом встановлено, що з 24.12.2006
року відповідач ОСОБА_2 являлася
працівником АБ „ТАС-Бзнесбанк",
правонаступником якого є ПАТ
„ТАСкомбанк" (а.с.76,14-20).

01.06.2009 року між банком та ОСОБА_2
був укладений договір №
01-00/000130/2-КР про відкриття кредитної
лінії для проведення операцій за
плптіжною крткою працівника
банку(а.с.8-11).

За умовами договору банк надав
відповідачу платіжну картку, на якій
був відкритий ліміт заборгованості у
розмірі її заробітку на суму 4842 гр. 75
коп., зі сплатою щомісяця 30% річних від
розміру кредиту за весь час
користування кредитом.

Строк дії кредитної лінії був
визначений до 31.05.2010 року(п.4.1).

За умовами п.4.4 позичальник
зобов"язувався повернути кредит,
сплатити проценти та/або штрафні
санкції за цим договором шляхом
договірного списання з КР позичальника
при першому надходженні грошових
коштів на картковий рахунок. Належне
повернення кредиту за цим договором є
відсутність боргу позичальника за цим
договором.

У п. 5.2 договору сторони погодили,
що за несвоєчасне повернення кредиту
та /або несвоєчасну оплату процентів
позичальник сплачує банку відсотки за
несанкціонований кредит.

Згідно тарифів карткових
рахунків, затверджених 31.03.2009
року(а.с.20), і з якими ОСОБА_2 була
ознайомлена та погодилася 01.06.2009
року(а.с.13), плата за користування
простроченим овердрафтом
встановлювалася 40% річних.

Як вбачається із даних руху
коштів на корковому рахунку ОСОБА_2 за
період з 27.05.2008 по 04.04.2013 року,
враховуючи, що працівником банку вона
являлася з 24.12.2006 року, та встановлено
судом, після укладання договору від
01.06.2009 року відповідач виконувала його
умови до свого звільнення 12.11.2009
року(а.с.75).

Після звільнення, продовжуючи
користуватися картковим рахунком, який
був дійсним до 31.05.2010 року, 12.11.2009 року
зняла нараховані їй розрахункові кошти
у сумі 4801 гр. 54 коп., які відповідно до
п.4.4 договору підлягали списанню з
карткового рахунку, внаслідок чого з
14.11.2009 року на її рахунку виник
стандартний овердрафт у сумі 4794
гр. 92 коп.

Нарахована 12.01.2010 року на
кортковий рахунок ОСОБА_2 розрахункова
сума 543 гр. 74 коп. була списана на
погашення боргу.

Розмір заборгованості станом на
31.01.2013 року у сумі 10026 гр. 23 коп., з яких
4552 гр. 65 коп. - заборгованість за
овердрафтом, 5473 гр. 58 коп. -
забогованість по відсоткам,
підтверджений наданим позивачем
розрахунком, здійсненим у
відповідності до умов договорута
тарифів, в силу ст.ст. 59, 54 ЦПК України
являється допустимим доказом у справі.

Докази на спростування
правильності вказаного розрахунку
відповідачем не надавались.

За вказаних обставин виснок
суду щодо наявності підстав для
задоволення позову ПАТ «ТАСкомбанк»
про стягнення заборгованості у сумі 10026
гр. 23 коп., є правомірним, оскільки він
погоджується з матеріалами справи та з
вимогами норм матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про
невірне встановлення судом фактичних
обставин є безпідставними та
спростовуються матеріалами справи.

Посилання на те, що при
звільненні ОСОБА_2 банк повинен був
закрити кредитну лінію, не
погоджуються з умовами договору,
зокрема, п.4.5, за змістом яких у випадку
звільнення позичальника з роботи у
банка виникає право вимагати
повернення кредиту. Блокування
карткового рахунку є правом банку,
питання реалізація якого на обов"язок
позичальника повернути кредит не
впливає.

Доводи скарги щодо спливу
позовної давності за зобов"язанням з
повернення кредиту, про застосування
якого заявляв відповідач, не є
переконливими, враховючи, що умовами
договору про відкриття кредитної лінії
для проведення операцій з платіжною
карткою працівника сторони встановили
строк дії вказаного договору- 31.05.2010
року.

Умови п.4.2 вказаного договору
систематичну щомісячну видачу та
повернення кредитних коштів не
передбачають.

Інші доводи апеляційної скарги
передбачених ст. 309 ЦПК України підстав
для скасування судового рішення також
не містять.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 12 листопада 2013 року по
даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: