пр.№ 2/464/154/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/з а о ч н е/

24.02.2014року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Мички Б.Р.

при секретарі Дулюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом,
в якому просять стягнути з відповідача
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 16579,42грн.
заборгованості за договором позики та
166грн. судового збору, на користь ОСОБА_2
40000,44грн. заборгованості за договором
позики та 400грн. судового збору, на
користь ОСОБА_3 26202,44грн. заборгованості
за договором позики та 262грн. судового
збору. В обґрунтування позовних вимог
покликаються на те, що 14 квітня 2011 року
між ними та відповідачем ОСОБА_4 були
укладені договори позики, згідно яких:
ОСОБА_1 передав позичальнику ОСОБА_4
кошти в сумі 14300грн., зі строком
повернення до 31 травня 2011 року, ОСОБА_2
передав позичальнику ОСОБА_4 кошти в
сумі 34000грн., зі строком повернення до 31
травня 2011 року, та ОСОБА_3 передав
позичальнику ОСОБА_4 кошти в сумі
22600грн., зі строком повернення до 31
травня 2011 року, що стверджується
відповідними розписками. У зазначені в
розписці строки відповідач позичених
коштів не повернула, взяті на себе
зобов'язання не виконала. Вони
неодноразово звертався до ОСОБА_4 з
вимогою про повернення сум позики,
однак остання ухиляється від виконання
взятих на себе зобов'язань. Таким чином,
вважають, що відповідно до ст. 625 ЦК
України, відповідач прострочивши
грошове зобов'язання, зобов'язана
сплати на їх користь суму боргу, з
врахуванням трьох відсотків річних та
інфляційних нарахувань. А відтак,
згідно проведених ними розрахунків,
відповідач ОСОБА_4 повинна сплатити: на
користь ОСОБА_1 16579,42грн. заборгованості
за договором позики, з яких: 14300грн. -
сума основного боргу, 1421,42грн. -
інфляційні нарахування, 858грн. - 3%
річних від простроченої суми; на
користь ОСОБА_2 40000,44грн. заборгованості
за договором позики, з яких: 34000грн. -
сума основного боргу, 3379,60грн. -
інфляційні нарахування, 2664,50грн. - 3%
річних від простроченої суми; на
користь ОСОБА_3 26202,44грн. заборгованості
за договором позики, з яких: 22600грн. -
сума основного боргу, 2246,44грн. -
інфляційні нарахування, 1356грн. - 3%
річних від простроченої суми.

Позивачі в судове засідання не
з'явилися, подали суду письмову заяву в
якій просять розглядати справу у їх
відсутності, позовні вимоги
підтримують в повному обсязі та не
заперечують щодо заочного розгляду
справи.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилася, хоча належним чином була
повідомлена про час та місце розгляду
справи в порядку передбаченому ст.74 ЦПК
України, через оголошення в газеті
„Високий Замок", а тому, згідно з ст.224
ЦПК України, суд вважає за можливе
розглядати справу заочно, у її
відсутності, на підставі наявних у
справі доказів.

Дослідивши матеріали справи та
з'ясувавши її дійсні обставини, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Згідно вимог ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян. На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми. При цьому
нотаріальна форма укладення договору
позики не вимагається.

Судом встановлено, що 14 квітня 2011 року
між позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
та відповідачем ОСОБА_4 укладено
договори позики, за умовами яких:
позивач ОСОБА_1 передав відповідачу
ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 14300грн.,
позивач ОСОБА_2 передав відповідачу
ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 34000грн., та
позивач ОСОБА_3 передав відповідачу
ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 22600грн.
Позичальник ОСОБА_4 зобов'язувалася
повернути позикодавцям вказану суму
грошей в строк до 31 травня 2011 року, що
стверджується відповідними розписками
від 14.04.2011р.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

У відповідності зі ст.ст.526, 530 ЦК
України зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору і в
установлений договором строк.

З наданих суду документів вбачається,
що відповідач взяті на себе
зобов'язання за договором належним
чином не виконала та не повернула суми
позики.

Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено,
що позичальник, який своєчасно не
повернув суму позики, зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
ст.625 ЦК України.

За умовами ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

У відповідності до вимоги ст.ст.10, 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно представленого позивачами
розрахунку: за договором позики
укладеним з ОСОБА_1 три проценти річних
від простроченої суми становить 858грн,
інфляційні нарахування - 1421,42грн.; за
договором позики укладеним з ОСОБА_2
три проценти річних від простроченої
суми - 2664,50грн, інфляційні нарахування -
3379,60грн.; за договором позики укладеним
з ОСОБА_3 три проценти річних від
простроченої суми - 1356грн, інфляційні
нарахування - 2246,44грн. Даний розрахунок
відповідачем не заперечено та не
спростовано, а відтак такий
приймається до уваги.

Враховуючи вищенаведене, вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 14300грн.
-основного боргу за договором позики,
1421,42грн. - інфляційних нарахувань та
858грн. - трьох відсотків річних, а всього
16579,42грн.; на користь ОСОБА_2 34000грн. -
основного боргу за договором позики,
3379,60грн. - інфляційних нарахувань та
2664,50грн. - трьох відсотків річних, а
всього 40000,44грн.; на користь ОСОБА_3
22600грн. - основного боргу за договором
позики, 2246,44грн. - інфляційних
нарахувань та 1356,00грн. - трьох відсотків
річних, а всього 26202,44грн. є підставними,
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства та підлягають до
задоволення.

Окрім цього, згідно ст.88 ЦПК України, з
відповідача ОСОБА_4 в користь позивача
ОСОБА_1 підлягає стягненню 166грн., в
користь позивача ОСОБА_2 400грн. та в
користь позивача ОСОБА_3 262грн.
сплаченого при зверненні з даним
позовом судового збору.

На підставі ст.ст. 526, 530, 611, 625, 1046, 1047, 1049,
1050 ЦК України, та керуючись ст.ст. 10, 11,
57-62, 64, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України,
суд, -

в и р і ш и в :

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 16579
/шістнадцять тисяч п'ятсот сімдесят
дев'ять/грн. 42коп. заборгованості за
договором позики та 166 /сто шістдесят
шість/ грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
40000/сорок тисяч/грн. 44коп.
заборгованості за договором позики та
400 /чотириста/грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 26202
/двадцять шість тисяч двісті дві/грн.
44коп. заборгованості за договором
позики та 262 /двісті шістдесят дві/ грн.
судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особою, у
відсутності якої таке було
постановлено, - протягом того ж строку з
дня отримання його копії.

Головуючий

Оригінал. Виготовлено в одному
екземплярі.