Провадження: 2-п/643/163/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2014 року
м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у
складі: головуючого судді Яремчука В.І.,
при секретарі - Новаковій Т.С.,

розглянувши у приміщенні суду заяву
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 29 листопада 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 і
ОСОБА_1 про виселення і зняття з
реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 29
листопада 2012 року у справі № 2027/14081/12
позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4
і ОСОБА_1 про виселення і зняття з
реєстраційного обліку задоволені, та
усунені власнику ОСОБА_2 перешкоду у
користуванні власністю - квартирою
АДРЕСА_1, шляхом зняття з
реєстраційного обліку та виселення
ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_1 з квартири
АДРЕСА_1 (а.с.31-32).

02 вересня 2014 року до суду надійшла
заява відповідачки ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення суду з тих підстав, що
копію заочного рішення вона не
отримувала, про звернення гр. ОСОБА_2 з
позовом до суду їй не було відомо,
повісток про розгляд справи не
одержувала та про існування
зазначеного рішення дізналася лише від
державного виконавця, який прийшов
виконувати рішення. Відповідачка
вважає, що заочне рішення підлягає
скасуванню з тих підстав, що у квартирі
АДРЕСА_1 вона постійно проживає та
зареєстрована, це її єдине житло,
зазначена квартира належала їй на
праві власності, 20.03.2012 року вона
подарувала спірну квартиру своєму сину
ОСОБА_3 з певним обтяженням, а саме,
сторони домовились, що за ОСОБА_1
залишається право довічного
користування відчужуваною квартирою,
їй не було відомо, що син продав
квартиру (а.с.67).

Відповідачка ОСОБА_1, та її
представник відповідач у справі
ОСОБА_3, який діє на підставі
довіреності (а.с.70), в судове засідання
не з'явились, про час і місце розгляду
справи сповіщені належним чином.

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_5,
який діє на підставі довіреності,
заперечував проти задоволення заяви
про перегляд заочного рішення,
посилаючись на те, що на момент
укладання договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 і ОСОБА_2,
право користування квартирою
(сервітут) щодо ОСОБА_1 не було
зареєстроване в чинному на той час
реєстрі прав власності на нерухоме
майно, відповідачка ОСОБА_1 не надала
жодних доказів того, що її право
користування квартирою (сервітут)
належним чином було зареєстровано,
згідно з п.3 договору купівлі-продажу
зазначеної квартири продавець ОСОБА_3
стверджує та гарантує, що сервітутів
щодо квартири не встановлено, що членів
сім'ї, які мали право на особистий
сервітут, встановлений ст. 405 ЦК
України, немає, про що надав суду
письмові заперечення.

Суд, вивчивши матеріали справа,
вважає, що заява не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

При ухваленні заочного рішення суд
досліджував наявні у справі докази,
відповідно до положень ст. 224 ЦПК
України, а саме, що на підставі договору
купівлі продажу від 22.08.1012 року,
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_6 за р. № 595, ОСОБА_2 придбав у
відповідача ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.
Згідно з п.3 договору продавець ОСОБА_3
стверджує та гарантує, що відносно
квартири не укладено будь-яких
договорів щодо користування з іншими
особами, прав щодо неї у третіх осіб
немає, сервітутів щодо квартири не
встановлено, що членів сім'ї, які мали
право на особистий сервітут,
встановлений ст. 405 ЦК України, немає.
Пунктом 12 зазначеного договору
передбачено, що продавець
зобов'язується передати квартиру
покупцю після підписання договору
купівлі-продажу, шляхом передачі
ключів та документів від неї, звільнити
квартиру та зняти з реєстраційного
обліку зареєстрованих осіб до 27.08.2012
року (а.с.3).

Як вбачається з Витягу з реєстру
прав власності на нерухоме майно від
20.08.2012 року № 35233785, виданий КП «ХМБТІ»
нотаріусу для посвідчення договору
купівлі-продажу, на момент укладання
договору купівлі-продажу квартири
право користування квартирою
(сервітут) щодо ОСОБА_1 не було
зареєстроване в чинному на той час
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно.

Відповідно до ч.1 ст. 232 ЦПК України
заочне рішення підлягає скасуванню,
якщо судом буде встановлено, що
відповідач не з'явився в судове
засідання та не повідомив про причини
неявки з поважних причин і докази, на
які він посилається, мають істотне
значення для правильного вирішення
справи.

Твердження відповідачки ОСОБА_1 про
те, що вона не отримувала повісток в
суд, а також копії заочного рішення
суду спростовуються зворотними
поштовими повідомленнями про
направлення та отримання судових
повісток відповідачами на судові
засідання 31.10.2012 року та 29.11.2012 року, що
містяться у матеріалах справи
(а.с.23-25,28), копія заочного рішення суду
від 29.11.2012 року була направлена
відповідачам 30.11.2012 року та отримана
ними 05.12.2012 року, що підтверджується
поштовим зворотним повідомленням.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 74, 169, 197 ч.2, 209, 231, 232 ЦПК України,
суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 29 листопада 2012 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 і ОСОБА_1 про виселення і зняття
з реєстраційного обліку, залишити без
задоволення.

Заочне рішення суду може бути
оскаржене в загальному порядку, шляхом
подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Харківської області
через Московський районний суд м.
Харкова протягом десяти днів з дня
отримання копії ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Суддя
Яремчук В.І.