22-ц/775/1683/2014(м)
222/832/14-ц

Головуючий в 1 інстанції: Доценко С.І.
Доповідач: Лоленко А.В.
УХВАЛА

17 листопада 2014 року м. Маріуполь

Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області Лоленко А.В., ознайомившись з апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Володарський молочний завод» на рішення Володарського районного суду Донецької області від 22 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Володарський молочний завод», ОСОБА_3 про визнання незаконною відмови в звільненні, про зміну формування причини звільнення з роботи, стягнення передбачених законодавством виплат при звільненні і моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 22 жовтня 2014 року позов ОСОБА_2 до ПАТ «Володарський молочний завод», ОСОБА_3 про визнання незаконною відмови в звільненні, про зміну формування причини звільнення з роботи, стягнення передбачених законодавством виплат при звільненні і моральної шкоди задоволено частково.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідач ПАТ «Володарський молочний завод» подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Апеляційного суду Донецької області.

Апеляційний суд вважає, що цивільна справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення з наступних підстав.

З позовної заяви вбачається, що позивач просила суд визнати незаконною відмову відповідачів у її звільненні, визнати незаконним наказ відповідача про звільнення позивача, зобовязати відповідача в наказі про звільнення змінити формування причин звільнення, стягнути вихідну допомогу в розмірі не меншому 3-х місячного середнього заробітку, стягнути середній заробіток за період з 01.03.2014р. по день фактичного розрахунку за затримку розрахунку при звільненні та моральну шкоду.

Судом першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано незаконним наказ про звільнення позивача з посади сировару, визнано недійсним запис в трудовій книжці ОСОБА_2 про звільнення з роботи в ПАТ «Володарський молочний завод» у звязку із скороченням штату працівників, зобовязано ПАТ «Володарський молочний завод» в наказі про звільнення ОСОБА_2 змінити формулювання причини звільнення з посади сировару, стягнуто з відповідача на користь позивача вихідну допомогу при звільненні в розмірі трьохмісячного заробітку, середній заробіток за період з 15.09.2014р. по день фактичного розрахунку за затримку розрахунку при звільненні та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В решті позову відмовлено.

Однак, з ухваленням рішення по суті спору судом не розраховано суму стягнутого з ПАТ «Володарський молочний завод» трьохмісячного заробітку та суму середнього заробітку за період з 15.09.2014р. по день фактичного розрахунку за затримку розрахунку при звільненні, яка має бути виплачена відповідачем ПАТ «Володарський молочний завод» ОСОБА_2.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України в резолютивній частині рішення суду зазначається висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю або частково, висновок суду по суті позовних вимог, розподіл судових витрат, строк та порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

З п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК. У ній, зокрема, має бути зазначено розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні та конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права.

Крім того, п. 14 Постанови передбачено, що при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання.

Судом першої інстанції, вирішивши питання про право, не зазначено точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, що унеможливлює виконання судового рішення та відповідно до п. 2 ч.1 ст. 220 ЦПК України є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо: суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати.

Апеляційний суд на підставі ст.297 ЦПК України вважає, що вказану справу належить повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання суми стягнутих коштів.

Керуючись ст.ст. 220, 297 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И Л А:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Володарський молочний завод», ОСОБА_3 про визнання незаконною відмови в звільненні, про зміну формування причини звільнення з роботи, стягнення передбачених законодавством виплат при звільненні і моральної шкоди - повернути до Володарського районного суду Донецької області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.

Надати Володарському районному суду Донецької області строк для ухвалення додаткового рішення по справі до 17 грудня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Донецької області ОСОБА_4