АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/2839/14
Головуючий у 1-й інстанції Середа А. В.
Доповідач Гальонкін С. А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого:
Гальонкіна С.А.

Суддів: Обідіної
О.І., Чічіля В.А.

при секретарі:
Верещаці М.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 22 липня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління житлово-комунального
господарства Кременчуцької міської
ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та
інтересах малолітнього ОСОБА_5,
Четверта Кременчуцька державна
нотаріальна контора, Виконавчий
комітет Автозаводської районної ради
м. Кременчука, Публічне акціонерне
товариство «Укртатнафта», комунальне
підприємство «Кременчуцьке міжміське
бюро технічної інвентаризації»,
Об'єднання співвласників
багатоквартирних будинків № 96 про
анулювання свідоцтва про право
власності на житло, визнання права
власності на частину квартири , -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління житлово-комунального
господарства Кременчуцької міської
ради про анулювання свідоцтва про
право власності на житло, визнання
права власності на частину квартири.
Просив суд визнати недійсною
приватизацію квартири АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_6 та анулювати свідоцтво № 788 на
право особистої власності на квартиру
АДРЕСА_1, видане 28 грудня 1996 року
Управлінням житлово-комунального
господарства Кременчуцької міської
Ради народних депутатів на ім'я ОСОБА_6.

Крім того, просив встановити, що ОСОБА_6,
ОСОБА_2 та ОСОБА_7 в порядку безоплатної
приватизації житла належить на праві
власності по 1/3 частині квартири
АДРЕСА_1. Встановити, що ОСОБА_2 прийняв
спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
матері ОСОБА_7, та визнати за ним право
власності в порядку спадкування після
смерті матері на 1/9 частину зазначеної
квартири.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 22 липня 2014 року позовні вимоги
задоволено.

Визнано недійсною приватизацію
квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_6

Анульовано свідоцтво № 788 на право
особистої власності на квартиру
АДРЕСА_1, видане 28 грудня 1996 року
Управлінням житлово-комунального
говподарства Кременчуцької міської
Ради народних депутатів на ім'я ОСОБА_6

Встановлено, що ОСОБА_2 в порядку
безоплатної приватизації житла
належить на праві власності 1/3 частина
квартири АДРЕСА_1.

Встановлено, що ОСОБА_6, померлому
ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку безоплатної
приватизації житла належала на праві
власності 1/3 частина квартири АДРЕСА_1.

Встановлено, що ОСОБА_7, померлій
ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку безоплатної
приватизації житла належала 1/3 частина
квартири АДРЕСА_1.

Встановлено, що ОСОБА_8 прийняв
спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
матері ОСОБА_7.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в
порядку спадкування після смерті
матері - ОСОБА_7 на 1/9 частину квартири
АДРЕСА_1.

З рішенням не погодилась ОСОБА_1. В
апеляційній скарзі просила рішення
місцевого суду скасувати, та відмовити
у задоволенні позовних вимог в повному
обсязі. Посилалась на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку про задоволення
апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, апеляційний суд за
результатами розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції вправі скасувати рішення
суду першої інстанції, з ухваленням
нового рішення в зв'язку з неправильним
застосуванням норм матеріального або
процесуального права та
невідповідності висновків суду
обставинам справи.

Місцевим судом встановлено, що 26.03.1993
року мати позивача - ОСОБА_9
зареєструвала шлюб з ОСОБА_6.

ОСОБА_6, працюючи на АТ
«Кременчукнафтооргсинтез» (згодом АТ
«Укртатнафта») перебував на
квартирному обліку за місцем роботи.
Склад сім'ї становив три чоловіки:
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2

Також, місцевий суд вважав
встановленим, що в 1995 році ОСОБА_6
отримав ордер на спірну квартиру
АДРЕСА_1. В подальшому ОСОБА_6
приватизував зазначену квартиру з
використанням житлових чеків, що
належали йому ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
неповнолітньому позивачу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача ОСОБА_7
померла. На час смерті матері позивач
був неповнолітнім та мешкав у спірній
квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 Після його
смерті в квартирі АДРЕСА_1 залишились
проживати позивач ОСОБА_2, його сестра
ОСОБА_3 та дружина померлого - ОСОБА_1 з
малолітнім сином ОСОБА_5

Вирішуючи спір по суті, місцевий суд
вважав встановленим факт проведення
приватизації спірної квартири з
використанням житлових чеків та
керувався нормами матеріального права,
що регулюють приватизацію державного
житлового фонду. Проте, такий висновок
суперечить матеріалам справи та
наданим сторонами доказам.

З матеріалів справи слідує, що доводи
позивача про отримання ОСОБА_6 в 1995 році
ордеру на спірну квартиру саме за
місцем роботи не підтверджується
жодним належним та допустимим доказом.

Надані позивачем приватизаційні
майнові сертифікати (а.с. 9,10,11) та
приватизаційні платіжні доручення (а.с.
167,168,169) видані на ім'я ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_2 не містять необхідних даних про
здійснення обмінної операції, назви
об'єкту приватизації та його ціни.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень. Статтею 58
вказаного Кодексу визначено, що докази
повинні бути належними, а саме містити
інформацію щодо предмета доказування.

Колегія суддів вважає, що надані
позивачем приватизаційні майнові
сертифікати та приватизаційні
платіжні доручення не доводять факту
їх використання при проведенні
приватизації спірної квартири.

Відповідно до положень ст. 1 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», чинної на момент
виникнення правовідносин,
приватизація державного житлового
фонду - це відчуження квартир
(будинків) та належних до них
господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв і т. ін.) державного
житлового фонду на користь громадян
України.

Державний житловий фонд - це житловий
фонд місцевих Рад народних депутатів
та житловий фонд, який знаходиться у
повному господарському віданні чи
оперативному управлінні державних
підприємств, організацій, установ.

Згідно ст. 2 зазначеного Закону до
об'єктів приватизації належать
квартири багатоквартирних будинків та
одноквартирні будинки, які
використовуються громадянами на
умовах найму.

Встановлюючи обставини справи
місцевий суд не врахував, що будинок по
вул. Карнаухова, 19 в м. Кременчуці є
власністю житлово-будівельного
кооперативу, що підтверджується
поясненнями, наданими Управлінням
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради (а.с. 144-145). Також, з
вказаних пояснень слідує, що при
передачі житлового фонду АТ
«Укртатнафта» до УЖКГ, згідно рішення
виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради від 21.08.1998 року, будинок по
вул. Карнаухова, 19 на баланс УЖКГ не
передавався.

При цьому в матеріалах справи
міститься довідка ЖБК 96/72 від 19.09.1996
року, з якої слідує, що ОСОБА_6 був
членом ЖБК 96/72, проживав в квартирі за
адресою: АДРЕСА_1 та в повному обсязі
сплатив вартість вказаної квартири
(а.с.143).

Згідно ч. 1 ст. 141 Житлового кодексу УРСР
особі, прийнятій до членів
житлово-будівельного кооперативу, за
рішенням загальних зборів членів
кооперативу, затвердженим виконавчим
комітетом районної, міської, районної
в місті Ради народних депутатів,
надається окрема квартира, що
складається з однієї чи кількох
кімнат, відповідно до кількості членів
сім'ї, суми її пайового внеску і
граничного розміру жилої площі,
передбачуваного Примірним статутом
житлово-будівельного кооперативу.

Згідно оспорюваного позивачем
свідоцтва № 788 про право особистої
власності на квартиру, ОСОБА_6 на праві
особистої власності належить саме
кооперативна квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про власність», чинній на момент
виникнення правовідносин, член
житлового, житлово-будівельного,
дачного, гаражного чи іншого
кооперативу або товариства, який
повністю вніс свій пайовий внесок за
квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю
або приміщення, надані йому в
користування, набуває права власності
на це майно.

З наведеного слідує, що право власності
на спірну квартиру виникло у ОСОБА_6
внаслідок її викупу у
житлово-будівельного кооперативу.
Отже, позовні вимоги про визнання
недійсною приватизацію квартири та
анулювання свідоцтва про право
власності на квартиру є безпідставними
та задоволенню не підлягають.

Також, не підлягають задоволенню
позовні вимог про встановлення факту
прийняття спадщини після померлої
ОСОБА_7 та визнання права власності на
частину квартири в порядку спадкування
виходячи з наступного.

Доказів того, що ОСОБА_7 - мати позивача
була членом ЖБК 96/72 в матеріалах справи
немає, а тому відсутні підстави набуття
нею права власності на спірну квартиру
як члена кооперативу. Питаня про виділ
ОСОБА_7 за життя частини квартири також
не вирішувалось.

Вимог про визнання квартири АДРЕСА_1
спільною сумісною власністю подружжя -
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позивач не заявляє.
Отже включення частини спірної
квартири до складу спадщини після
померлої ОСОБА_7 неможливе, оскільки
відсутні докази набуття нею права
власності на таку частку.

Виходячи з вищенаведеного, колегія
суддів вважає, що рішення місцевого
суду підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 309 п.3,4, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 22 липня 2014 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Управління житлово-комунального
господарства Кременчуцької міської
ради, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та
інтересах малолітнього ОСОБА_5,
Четверта Кременчуцька державна
нотаріальна контора, Виконавчий
комітет Автозаводської районної ради
м. Кременчука, Публічне акціонерне
товариство «Укртатнафта», комунальне
підприємство «Кременчуцьке міжміське
бюро технічної інвентаризації»,
Об'єднання співвласників
багатоквартирних будинків № 96 про
анулювання свідоцтва про право
власності на житло, визнання права
власності на частину квартири
відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий: підпис
Гальонкін С.А.

Судді: підпис
Обідіна О.І.

підпис
Чічіль В.А.

Згідно з оригіналом: