Справа №591/2141/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Клімашевська І. В.
Номер провадження 22-ц/788/1074/14 Суддя-доповідач - Таран С. А.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2014 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Таран С. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І. ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 квітня 2014 року

в справі позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Сумської міської ради

про визнання права власності на кооперативну квартиру,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 квітня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання права власності на кооперативну квартиру - відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі зазначено, що висновки суду першої інстанції є помилковими, не відповідають фактичним обставинам справи, зроблені без належного їх дослідження та дослідження доказів, якими вони підтверджуються.

На думку позивача місцевий суд належним чином не перевірив обставини, пов'язані з переобладнанням позивачем належної йому на праві власності двокімнатної квартири у трьохкімнатну за рахунок приєднання до неї приміщення колясочної, чи зроблене це переобладнання з дозволу відповідного органу, у зв'язку з чим безпідставно прийшов до висновку про відсутність спору між позивачем та відповідачем.

Позивач вважає, що саме виконавчий комітет Сумської міської ради в даному випадку є належним відповідачем у справі.

Також зазначено, що позивач звернувся до суду у законний спосіб з позовом про захист свого права на реконструйовану квартиру, а не з вимогою прийняття рішення про надання дозволу на переобладнання і прийняття в експлуатацію переобладнаної квартири.

Просить суд, скасувати рішення суду першої інстанції від 29 квітня 2014 року по даній справі та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апелянта, представника відповідача , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів від 21.05.1987 року №116 затверджено рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу №83 від 12.03.1987 року про надання членам кооперативу квартир по АДРЕСА_1. В тому числі, ОСОБА_3 на сім'ю з двох чоловік було видано ордер на двокімнатну квартиру НОМЕР_1 житловою площею 28,96 кв.м. (а.с.7).

Крім того, як вбачається з протоколу №3 від 12.03.2008 року на загальних зборах членів ЖБК №83 було прийнято рішення про передачу ОСОБА_3 у власність приміщення колясочної шляхом продажу (а.с.8-9), а рішенням загальних зборів членів ЖБК №83 від 15.12.2008 року - вирішено передати приміщення колясочної у власність ОСОБА_3 безоплатно та передано вказане приміщення згідно акту передачі (а.с.16-19,26).

Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 здійснив перепланування отриманої двокімнатної квартири шляхом приєднання до вказаної квартири приміщення колясочної площею 10,4 кв.м. Згідно висновку спеціаліста-будівельника Сумської філії ДП «Український інженерно-технічний будівельний центр» №19 від 04.07.2008 року роботи по переплануванню квартири АДРЕСА_1 відповідають вимогам державних будівельних норм (а.с.11-14).

В 2008 році ОСОБА_3 звертався до КП «Сумського МБТІ» із відповідною заявою та отримав відповідь про те, що для оформлення квартири було надано довідку, видану ЖБК №83, про належність ОСОБА_3 двокімнатної квартири, але згідно технічної інвентаризації квартира має статус трикімнатної за рахунок самовільного приєднання кімнати 7 площею 10,4 кв.м. Дозволу на перепланування квартири до БТІ подано не було. За таких обставин, видати свідоцтво про право власності вказаний орган реєстрації не мав можливості (а.с.10).

В 2014 році позивач звертався до інспекції ДАБК у Сумській області, які надали йому відповідь про те, що оскільки у ОСОБА_3 відсутні документи, які надають право на виконання будівельних робіт, то у інспекції відсутні правові підстави для реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Крім того, позивач звертався до виконавчого комітету Сумської міської ради із зверненням, в якому просив прийняти рішення про оформлення права власності та реєстрацію права власності на квартиру (а.с.40-41).

Згідно відповіді, яку було надано управлінням обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради, питання, що міститься у зверненні не є компетенцією управління і порадили позивачу звернутись для вирішення питання до відділу державної реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції (а.с.42).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач бажає вирішити питання оформлення та реєстрації права власності на реконструйовану кооперативну квартиру в судовому порядку, та обраний позивачем спосіб реєстрації права власності не відповідає вимогам чинного законодавства і є необґрунтованим, оскільки суд не може перебирати на себе повноваження компетентних органів.

На думку колегії суддів, такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують.

Згідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом;

Відповідно ст.344 ЦК України вбачається, що набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, ордеру, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування набувальної давності.

Вірним є також висновок місцевого суду, щодо відсутності підстав вважати, що позивач «добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним» у тому розумінні, як це передбачено ч.1 ст.344 ЦК України.

Не може бути підставою скасування рішення посилання апелянта на те, що позивач звернувся до суду у законний спосіб з позовом про захист свого права на реконструйовану квартиру, а не з вимогою прийняття рішення про надання дозволу на переобладнання і прийняття в експлуатацію переобладнаної квартири

Враховуючи наведене, підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, виходячи із доводів апеляційної скарги колегія, суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 квітня 2014року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Головуючий -

Судді -