Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/261/14
Головуючий у 1-й інстанції: Боровікова
Суддя-доповідач: Мануйлов Ю.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

Панкеєва О.В.

при секретарі: Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
особі представника за довіреністю
ОСОБА_5 на рішення Комунарського
районного суду м.Запоріжжя від 29 жовтня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_6, Приватного акціонерного
товариств «Страхова компанія
«Металург» про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки в наслідок ДТП, до
ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2013 року позивач ОСОБА_4
звернувся з позовом до відповідачів
ОСОБА_6, Приватного акціонерного
товариств «Страхова компанія
«Металург» (надалі - ПрАТ «СК
»Металург», про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки в наслідок ДТП,
до ОСОБА_3 - про стягнення моральної
шкоди.

В обґрунтування позову послався на те,
що 18.08.2012 року, близько 10 год. 30 хв.,
відповідачка ОСОБА_3, перебуваючи в
якості пасажира в автомобілі , р.н.
НОМЕР_1, належного на праві власності
відповідачеві ОСОБА_6, в районі буд.№33
по вул.Жуковського у м. Запоріжжі не
впевнилась у безпеці та відкрила задні
праві двері автомобіля, чим спричинила
наїзд автомобілем Daewoo р.н. НОМЕР_2, що
належить на праві власності позивачу і
перебував під його керуванням, в
результаті чого було пошкоджено обидва
автомобілі.

Вина відповідачки ОСОБА_3
підтверджується постановою
Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 03.09.2012 року та
постановою Апеляційного суду
Запорізької області від 16.10.2012 року.
Згідно з висновком автотоварознавчого
дослідження №270/12 від 05.12.2012р., вартість
матеріальної шкоди, спричиненої
позивачу внаслідок зазначеної ДТП,
складає 6422 грн. 28 коп., вартість
проведеної автотоварознавчого
дослідження відповідно квитанції
складає 600 грн.

Також зазначив, що на час скоєння ДТП
його цивільно-правова
відповідальність була застрахована
ПрАТ «СК»Металург» відповідно до
полісу №АВ/019955 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

Посилаючись на ч.2 ст.1187 ЦК України,
згідно якої, шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом,
вважав, що відповідальність за
спричинену йому матеріальну шкоду
повинен нести відповідач ОСОБА_6, а
також ПрАТ СК »Металург», оскільки
автомобіль, у якому знаходилася
відповідачка ОСОБА_3 в якості
пасажира - Hyundai, р.н. НОМЕР_1, та яким
спричинено позивачу шкоду, належить
відповідачу ОСОБА_6 на праві власності
та зареєстрований на його ім'я, а також,
як зазначалося вище, його
цивільно-правова відповідальність
була застрахована ПрАТ «СК »Металург».

Також зазначив у позові, що
неправомірними діями відповідачки
ОСОБА_3 йому спричинено моральну шкоду,
яка полягає у тому, що він зазнав
душевних страждань, моральних
переживань через пошкодження його
майна, був позбавлений деякий час
можливості користуватися автомобілем,
у нього порушився звичайний устрій
життя, він зазнав душевних хвилювань
через нестачу грошей на ремонт
пошкодженого автомобіля, тривалий час
проводив на станції технічного
обслуговування. Моральну шкоду оцінив
у 5000 грн.

Пославшись на вказані обставини,
просив стягнути на його користь з
відповідачів ОСОБА_6, ПрАТ СК
»Металург» матеріальну шкоду у сумі 6422
грн. 28 коп., витрати за проведення
автотехнічної експертизи у сумі 600 грн.,
а з відповідачки ОСОБА_3 - моральну
шкоду у сумі 5000 грн. та стягнути з обох
відповідачів солідарно на його користь
судові витрати.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтвердив у повному обсязі,
надав суду пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві, просив суд
задовольнити позов.

До судового засідання 29.10.2013 року,
позивач не з'явився, надавши суду заяву
про розгляд справи у його відсутності,
просив суд задовольнити позов з
викладених у позові підстав.

Ухвалою суду за клопотанням
відповідача ОСОБА_6 до участі у справі у
якості співвідповідача залучено
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Металург» (надалі -
ПрАТ СК »Металург»), представник якої
повідомлений про час та місце розгляду
справи у встановленому законом
порядку, про причини неявки суд не
повідомив.

На підставі ст.169 ЦПК України, суд
вважав можливим розглянути справу у
відсутності позивача та представника
відповідача ПрАТ «Страхова компанія
«Металург».

Відповідач ОСОБА_6 та представник
відповідачки ОСОБА_3 проти задоволення
позову у судовому засіданні
заперечували з тих підстав, що
цивільно-правова відповідальність
відповідача ОСОБА_6 - власника
транспортного засобу на час скоєння
ДТП, була застрахована ПрАТ «СК
«Металург» відповідно до полісу
№АВ/0199255 обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів строком з 15.03.2012 року по 14.03.2013
року Автомобіль Hyundai, р.н. НОМЕР_1 є
забезпеченим транспортним засобом за
цим полісом. Вважали, що відповідно до
ст.6 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страховим
випадком є дорожньо-транспортна
пригода, що сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу,
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну майну потерпілого.
Просили суд залучити до участі у справі
у якості співвідповідача ПАТ «Страхову
компанію «Металург» та стягнути з
останньої на користь позивача
спричинену внаслідок ДТП шкоду, у
задоволенні позову щодо стягнення
моральної шкоди просили суд відмовити
за недоведеністю.

Представник відповідача ПрАТ «СК
«Металлург» під час судового розгляду
справи проти позову заперечував,
посилаючись на те, що, необхідною
умовою для виплати страхового
відшкодування за участю забезпеченого
транспортного засобу, є встановлена
судом вина особи, що керувала
транспортним засобом. В даному випадку
винуватцем ДТП є пасажир ОСОБА_3 -
відповідач по справі, що
підтверджується постановою суду, якою
встановлено вину пасажира ОСОБА_3 в ДТП.
Таким чином ДТП не є страховим
випадком, а тому відповідальність за
спричинення шкоди полягає на винуватця
в її спричиненні. Просив суд у
задоволенні позову до Страхової
компанії відмовити.

Рішенням Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 29 жовтня 2013 року
позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
майнову шкоду у сумі 6 422 грн. 28 коп.,
моральну шкоду у сумі 500 грн., вартість
автотоварознавчого дослідження у сумі
600 грн., судові витрати у сумі 229 грн. 40
коп., а усього стягнути у сумі 7751 грн.
68 коп.

В іншій частині позовних вимог до
ОСОБА_3 відмовлено.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6
та ПрАТ «СК «Металург» відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
судові витрати у розмірі 9 грн. 54 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
позові.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в
особі представника за довіреністю
ОСОБА_5, посилаючись на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи;
порушення та неправильне застосування
норм матеріального і процесуального
права; недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове
рішення,яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю-доповідача,
пояснення учасників апеляційного
розгляду, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційних скарг і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, також розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглядав
справу.

Згідно ч.3 ст.309 ЦПК України
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно ч.ч.1-3 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням встановленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Як встановлено судом і таке
вбачається з матеріалів справи, 18.08.2012
р., близько 10 год. 30 хв. відповідачка
ОСОБА_3, будучи пасажиром автомобіля
Hyundaiр.н. НОМЕР_1, належного на праві
власності відповідачеві ОСОБА_6, в
районі буд. № 33 по вул. Жуковського у м.
Запоріжжя, не впевнилась у безпеці та
відкрила задні праві двері автомобіля,
чим спричинила наїзд автомобілем Daewoo
р.н. НОМЕР_2, що належить на праві
власності позивачу і перебував під
його керуванням, в результаті чого
автомобіль позивача було пошкоджено.

Обставини ДТП та вина відповідачки
ОСОБА_3 у скоєнні ДТП встановлені
постановою Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 03.09.2012 р. у справі
№ 812/7303/12, зміненою постановою
Апеляційного суду Запорізької області
від 16.10.2012 р. у справі №33-516/12 (в частині
розміру стягнутого штрафу).

Суд, відмовивши у задоволенні позовних
вимог до ОСОБА_6 та ПрАТ «СК»Металург»,
поклав майнову відповідальність за
скоєне ДТП на ОСОБА_3, стягнувши з неї на
користь ОСОБА_4 майнову шкоду у сумі 6 422
грн. 28 коп.

При цьому суд виходив з наступного.

Судом встановлено, що у спірних
відносинах шкода була заподіяна
внаслідок дій не особи, що керувала
транспортним засобом, а пасажира
автомобіля Hyundai - відповідачки ОСОБА_3,
то суд прийшов до висновку, що ДТП не є
страховим випадком, що виключає
відшкодування страховиком шкоди,
завданої потерпілому від ДТП.

Також, оскільки у спірних відносинах
шкода була заподіяна позивачеві
внаслідок діяльності, яка не підпадає
під визначення джерела підвищеної
небезпеки (ст. 1187 ЦК України), адже
відповідачка ОСОБА_3 не здійснювала
діяльності, пов'язаної з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, що створює підвищену
небезпеку для особи, яка цю діяльність
здійснює, та інших осіб,
відповідальність за шкоду, завдану її
діями у спірних відносинах настає на
загальних засадах, передбачених ст. 1166
ЦК України, а саме: обов'язок
відшкодувати завдану шкоду виникає у
її завдавача за умови, що дії
останнього були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причиновий зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Доказів заподіяння шкоди внаслідок
непереборної сили чи умислу
потерпілого суду надано не було.

Неправомірність дій ОСОБА_3, її вину у
заподіянні шкоди та причинний зв'язок
між її діями і шкодою, заподіяною
транспортним засобам, встановлено
постановою Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 03.09.2012 р. у справі
№ 812/7303/12.

Згідно з висновком автотоварознавчого
дослідження № 270/12 від 05.12.2012р., вартість
матеріальної шкоди, спричиненої
позивачу внаслідок зазначеної ДТП
складає 6422 грн. 28 коп., вартість
проведеного автотоварознавчого
дослідження, відповідно наданої
позивачем квитанції, складає 600 грн.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд
прийшов до висновку, що майнової шкоди
позивачу було завдано внаслідок
безпосередніх дій відповідачки ОСОБА_3,
яка була пасажиром транспортного
засобу Hyundai в момент ДТП, а тому суд
вважав, що саме відповідачка ОСОБА_3
несе відповідальність як за майнову
так і за моральну шкоду, спричинену
позивачу внаслідок ДТП, що сталася.

Зважаючи на те, що у спірних відносинах
шкода була заподіяна внаслідок дій не
особи, що керувала транспортним
засобом, а пасажира автомобіля Hyundai -
відповідача ОСОБА_3, суд прийшов до
висновку, що ДТП не є страховим
випадком, що виключає відшкодування
страховиком шкоди, завданої
потерпілому від ДТП.

Також суд зазначив у рішенні, що
позивач не звертався з позовними
вимогами до відповідачки ОСОБА_3 про
стягнення майнової шкоди, проте, згідно
зі ст.33 ЦПК України, суд за клопотанням
позивача, не припиняючи розгляду
справи, замінює первісного відповідача
належним відповідачем, якщо позов
пред'явлено не до тієї особи, яка має
відповідати за позовом, або залучає до
участі у справі іншу особу як
співвідповідача.

Оскільки відповідачка ОСОБА_3 є
співвідповідачем по справі, то суд
вважав за необхідне стягнути з
останньої на користь позивача
спричинену йому майнову шкоду, яка була
заподіяна внаслідок вищезазначеної
ДТП.

З цими доводами не можна повністю
погодитись з огляду на наступне.

Згідно зі ст.33 ЦПК України суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

Після заміни відповідача або залучення
до участі у справі співвідповідача
справа за клопотанням нового
відповідача або залученого
співвідповідача розглядається
спочатку.

Так, позивачем клопотання про
заміну первісного відповідача ОСОБА_6
або про залучення як співвідповідача
ОСОБА_3 щодо вимог про стягнення
майнової шкоди не заявлялось.

Судом процесуальна заміна первісного
відповідача ОСОБА_6 або про залучення
як співвідповідача ОСОБА_3 щодо вимог
про стягнення майнової шкоди у
встановлений процесуальним законом
спосіб не здійснювалась.

ОСОБА_3 та з ОСОБА_6 не є
співвідповідачами, оскільки до них
заявлені різні позовні вимоги.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також: особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлені вимоги.

Пленум Верховного Суду України в
постанові № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове
рішення у цивільній справі» роз'яснив,
що відповідно до положень статей 10 і 11
ЦПК суд розглядає цивільні справи в
межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, статті 1 ЦПК та з урахуванням
положення частини четвертої статті 10
ЦПК вийти за межі заявлених вимог
(виріши: и незаявлену вимогу,
задовольнити вимогу позивача у
більшому розмірі, ніж було заявлене суд
має право лише у випадках, прямо
передбачених законом. Наприклад, суд
має праве вийти за межі заявлених вимог
і з власної ініціативи вирішити
питання про стягнення аліментів на
дитину одночасно з позбавленням
батьківських прав (частина друга
статті 166 Сімейного кодексу України);
застосувати наслідки недійсності
нікчемного правочину (частина п'ята
статті 216 Цивільного кодексу України).

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 позовна
вимога до ОСОБА_3 про стягнення
майнової шкоди не заявлялась, остання
як співвідповідач судом не залучалась,
суд вийшов за межі заявлених позовних
вимог, колегія суддів приходить
висновку, що стягуючи з неї на користь
позивача майнову шкоду у розмірі у сумі
6422 грн. 28 коп., суд допустив порушення
норм процесуального права, які є
підставою для скасування рішення суду,
оскільки це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 майнової
шкоди у сумі 6 422 грн. 28 коп., а також
вартості

автотоварознавчого дослідження у сумі
600 грн. підлягає скасуванню.

Зважаючи на викладене, не можуть бути
прийняті до уваги доводи апелянта
ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_3 на його
користь майнової шкоди у сумі 6 422 грн. 28
коп., а також вартості
автотоварознавчого дослідження у сумі
600 грн.

Стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
моральну шкоду у сумі 500 грн., суд першої
інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, ступені вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вона є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Відповідно до ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

У спірних відносинах суд вбачав
заподіяння позивачеві моральної шкоди,
яка полягала у душевних стражданнях,
нервових переживаннях, які позивач
зазнав у зв'язку з пошкодженням його
майна з вини відповідачки ОСОБА_3

Враховуючи характер правопорушення,
скоєного ОСОБА_3, глибину душевних
страждань позивача, яких він зазнав у
зв'язку з пошкодженням його майна,
витрачання часу позивачем на
відновлення пошкодженого автомобіля, а
також ступінь вини відповідачки
ОСОБА_3, та вартість заподіяної
позивачу майнової шкоди на суму 6422 грн.,
на користь позивача підлягає стягненню
з відповідачки ОСОБА_3 моральна шкода,
яку суд визначив з урахуванням вимог
розумності та справедливості у сумі 500
грн.

П.22.3. ст.22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» і п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України
обов'язок відшкодування моральної
шкоди, завданої пошкодженням майна,
покладено на особу, яку визнано винною
у скоєнні ДТП.

За таких обставин, судова колегія
приходить до висновку, що судом першої
інстанції в частині стягнення
моральної шкоди з'ясовані всі
обставини справи, які мають істотне
значення для правильного вирішення
спору, дана належна оцінка письмовим
доказам у сукупності з доводами сторін,
висновки суду в цій частині
відповідають обставинам справи, доводи
апелянта ОСОБА_3 не спростовують
висновки суду першої інстанції в цій
частині, тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення немає.

Зважаючи на викладене, не можуть
бути прийняті до уваги доводи апелянта
ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_3 на його
користь моральної шкоди у сумі 5 000 грн.,
а також доводи апеляційної скарги
ОСОБА_3 про відмову у позові про
стягнення моральної шкоди.

В іншій частині рішення суду слід
залишити без змін.

Керуючись ст.ст.307,309,314,316,317 ЦПК
України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
особі представника за довіреністю
ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного
суду м.Запоріжжя від 29 жовтня 2013 року у
цій справі в частині стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 майнової
шкоди у сумі 6 422 грн. 28 коп., а також
вартості автотоварознавчого
дослідження у сумі 600 грн. скасувати.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

судді: