Справа № 297/2387/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 року
м. Берегово

Берегівський районний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого Драб В. І., при секретарі
Гарані О.А., за участю позивачки ОСОБА_1,
її представника за договором ОСОБА_2,
представника відповідача за
довіреністю Веждела В. І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Берегово цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Берегівської міської ради,
третя особа без самостійних вимог
ОСОБА_4, відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Берегівського
районного суду з позовом до
Берегівської міської ради, третя особа
без самостійних вимог ОСОБА_4, про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що 28 грудня 2000
року позивачка на підставі рішення
Берегівської міськради № 652 отримала у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,0302 га за адресою АДРЕСА_1.
Через деякий час на дану ділянку
пред'явив претензії третя особа ОСОБА_4,
який повідомив, що у нього наявне
рішення виконкому Берегівської
міськради № 263 від 09 липня 1968 року, і
так як це рішення ніхто не відміняв, то
він є єдиним власником спірної
земельної ділянки. На даній земельній
ділянці позивачкою разом з її тепер
покійним чоловіком був збудований
фундамент. І наразі позивачка просила
стягнути з відповідача, Берегівської
міської ради, яка помилково надала
позивачці у власність земельну
ділянку, вартість незакінченого
будівництва, вартість проведеної
оцінки майна, за вирахуванням
сплаченої третьою особою на її користь
суми в розмірі 20375 гривень в порядку
виконання мирової угоди, а саме - 55525
гривень. Просила також стягнути
моральну шкоду у розмірі 20000 гривень за
те, що вона внаслідок судових тяганин
втратила всю життєву радість.

Позивачка та її представник у судовому
засіданні позов підтримали з підстав,
викладених у ньому, просили задоволити.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечив позов з мотивів
його безпідставності, ствердив, що
позивачка не має права отримати
відшкодування шкоди, так як вона знала
про те, що земельна ділянка, яку вона
отримала у приватну власність, вже була
власністю третьої особи.

Третя особа до судового засідання не
з'явився, будучи належним чином
повідомленим про час та місце судового
розгляду, клопотань про відкладення
розгляду справи чи про розгляд справи
за його відсутності не подавав, його
участь не є обов'язковою, тому суд
ухвалив провести розгляд без його
участі.

Перевіривши письмові матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності,
враховуючи всі обставини, що мають
істотне значення по справі, суд вважає,
що у задоволенні позову слід відмовити
з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків звільнення від
доказування.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Як встановлено у судовому засіданні,
третя особа ОСОБА_4 09.07.1968 року отримав
земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1,
площею 312 метрів квадратних, виготовив
технічну документацію та побудував
підсобну споруду, після чого приблизно
в 1972 році виїхав на постійне місце
проживання в Республіку Казахстан. У
підсобній споруді залишився проживати
його брат ОСОБА_5, згодом інший брат
ОСОБА_6, з 1971 року по 1982 рік. Пізніше,
останній, брат третьої особи ОСОБА_6
запропонував позивачці ОСОБА_1
проживати там, за умови, що вона буде
доглядати за нерухомим майном та
сплачувати необхідні комунальні та
страхові платежі. За зазначеною
адресою ОСОБА_1 була повідомлена про те,
що земельна ділянка належала на праві
власності братові ОСОБА_6 - третій особі
ОСОБА_4

Тим не менш, позивачка 28 грудня 2000 року
на підставі рішення виконкому
Берегівської міськради № 652 отримала у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,0302 га за адресою АДРЕСА_1.
Отримавши деражавний акт на право
приватної власності на землю серії
ІІ-ЗК № 023408, виданий 14 лютого 2001 року,
вона звернулася до виконкому
Берегівської міськради та її
структурних підрозділів про надання
дозволів на будівництво будинку.

Отримавши дозвільні документи,
позивачка разом з чоловіком побудувала
фундамент будинку.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 травня 2008
року рішення виконкому Берегівської
міськради № 652 від 28.12.2000 року в частині
надання земельної ділянки ОСОБА_1 для
будівництва та обслуговування
індивідуального житлового будинку по
АДРЕСА_1, визнано неправомірним та
нечинним.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 28.09.2010 року
державний акт на право приватної
власності на землю ІІ-ЗК № 023408, виданий
14 лютого 2001 року ОСОБА_1 для
обслуговування вказаної земельної
ділянки визнано незаконним та
скасовано. ОСОБА_1 зобов'язано
звільнити зазначену земельну ділянку
та усунути перешкоди у її користуванні
шляхом знесення усіх будівель, що на
ній розташовані.

Згодом 10 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 укладено мирову угоду, за якою
ОСОБА_7 від імені ОСОБА_4 передав ОСОБА_1
20375 гривень як сплату за залишковий
матеріал (фундамент) будинку.

За таких обставин, так як ОСОБА_1 було
відомо про те, що спірна земельна
ділянка належить на праві приватної
власності ОСОБА_4, їй було надано
підсобне приміщення тільки у тимчасове
користування, вона разом з чоловіком
здійснювала будівництво на власний
ризик, крім того, позивачці було
сплачено кошти за збудований
фундамент, чого в судовому засіданні не
заперечила сама позивачка ОСОБА_1, тому
позов є безпідставним та у його
задоволенні слід відмовити, як у
частині стягнення матеріальної шкоди,
так і у частині стягнення моральної
шкоди.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1
до Берегівської міської ради, третя
особа без самостійних вимог ОСОБА_4, про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційного скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Драб В. І.