АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді:
Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б.,
Шиманського В.Й.

при секретарі:
Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 31 травня 2011 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а :

у лютому 2010 року ВАТ КБ «Надра», яке
змінило назву на ПАТ «КБ «Надра»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просило
стягнути солідарно з останніх на
користь банку 270 933, 44 грн.
заборгованості, посилаючись на те, що
відповідачі порушили умови кредитного
договору та договорів поруки.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 31.05.2011 року
позов задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ
«КБ «Надра» заборгованість в розмірі 270
933, 44 грн.. Вирішено питання щодо
стягнення судового збору.

Ухвалою цього ж суду від 31.01.2013 року
заява ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення відхилена.

Не погоджуючись з даним рішенням суду
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про відмову в
позові в повному обсязі. Посилається на
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи. А саме, суд
не взяв до уваги, що строк позовної
давності по простроченим платежам
сплинув, а вимоги про дострокове
погашення заборгованості за кредитним
договором та договорами поруки
відповідачам не надсилалися.

Справа 761/15337/14Апеляційне провадження
№ 22-ц-796/12081/2014 Головуючий
у суді першої інстанції: Голік
Н.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Махлай Л.Д.Представник
позивача Хмиров Е.О. просив апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін,
посилаючись на його законність та
обґрунтованість.

Апелянт та інші сторони у судове
засідання не з`явилися, про день та час
розгляду справи повідомлені у
встановленому законом порядку, причини
неявки не повідомили, у зв`язку з чим
колегія суддів вважає за можливе
розгляд справи у їх відсутності, за
правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з`явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
28.12.2007 року між ВАТ КБ «Надра», яке
змінило назву на ПАТ «КБ «Надра» та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
«Автопакет» № дог 08/12/2007/840/К-3957, за
умовами якого останньому було надано у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості та платності грошові кошти
у розмірі 30 633, 66 доларів США строком до
17.12.2014 року, зі сплатою 14,4 % відсотків
річних на купівлю автомобіля.

З метою забезпечення виконання
позичальником своїх зобов'язань за
кредитним договором було укладено
договір поруки з ОСОБА_2 та у самому
кредитному договорі вказано
поручителем ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

ОСОБА_1 порушив умови кредитного
договору, внаслідок чого станом на
28.01.2010 року заборгованість за кредитним
договором становить 33 856, 52 доларів США,
що еквівалентно 270 933, 44 грн., яка
складається з : заборгованості за
кредитом в сумі 27 881, 60 доларів США;
простроченої заборгованості по сплаті
відсотків в сумі 4 931, 75 доларів США та
пені в розмірі 1 043, 17 доларів США.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
банк виконав свої зобов'язання за
кредитним договором, а відповідач та
поручителі порушили умови кредитного
договору та зобов'язання за договором
поруки.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають
встановленим обставинам справи та
нормам матеріального і процесуального
права.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору, актів цивільного
законодавства.

Згідно зі ст. 611 цього ж Кодексу у разі
порушення зобов`язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно ст. 553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов 'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов`язок
позичальника повернути позику
частинами, то у разі прострочення
чергової частини позикодавець має
право вимагати дострокового
повернення частини позики, що
залишилася та сплати процентів.

Суд першої інстанції керуючись
вимогами зазначених норм дійшов
правильних висновків про підставність
та обгрунтованість позовних вимог.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю три роки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Відповідно до п. 3 ст. 267 цього ж Кодексу
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з п. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови в позові.

На час звернення до суду трирічний
строк позовної давності щодо вимог по
поверненню кредиту та відсотків за
користування кредитними коштами не
сплив, заяви про застосування позовної
давності щодо стягнення пені
відповідачі не заявляли. а тому доводи
апеляційної скарги в цій частині є
безпідставними.

Також є безпідставними доводи
апеляційної скарги щодо
неправомірності дострокового
стягнення кредитних коштів, оскільки
такі доводи суперечать вимогам ст. 1050
ЦК України та умовам кредитного
договору. А доводи апеляційної скарги
те, що банк не направляв вимогу
позичальнику та поручителям про
дострокове погашення кредиту у зв'язку
із заборгованістю по щомісячним
платежам спростовуються копією такої
вимоги від 29.01.2010 року, направленої
позичальнику та поручителям за
адресами, вказаними у договорах (а.с. 12).
Доказів про те, що останні повідомляли
кредитора про зміну своїх адрес до суду
не надано.

За таких обставин колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення суду
першої інстанції є законним і
обґрунтованим і не може бути скасоване
з підстав, викладених у апеляційній
скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 31 травня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді