АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2381/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Подорець О. Б. Доповідач -
Калиновський А.Б. Категорія 5
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі - Півненко С.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу

ОСОБА_2 на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 24 грудня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа Територіальна
громада в особі виконавчого комітету
Амур-Нижньодніпровської районної у
місті Дніпропетровську ради, про
визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 24 грудня
2013 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа Територіальна
громада в особі виконкому АНД районної
у м. Дніпропетровську ради про визнання
права власності було відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду і ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин справи.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін з наступних
підстав.

Відповідно до чч.1,2,3 ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,інше
нерухоме майно вважається самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна не набуває права власності на
нього. Право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була їй
відведена для цієї мети, за умови
надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

Згідно ст. 331 ЦК України право власності
на нову річ, яка виготовлена (створена)
особою, набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа, яка виготовила (створила) річ зі
своїх матеріалів на підставі договору,
є власником цієї речі. Право власності
на новостворене нерухоме майно
(житлові будинки, будівлі, споруди тощо)
виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна). Якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації. До завершення будівництва
(створення майна) особа вважається
власником матеріалів, обладнання тощо,
які були використані в процесі цього
будівництва (створення майна). У разі
необхідності особа, зазначена в абзаці
першому цієї частини, може укласти
договір щодо об'єкта незавершеного
будівництва, право власності на який
реєструється органом, що здійснює
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно на підставі документів, що
підтверджують право власності або
користування земельною ділянкою для
створення об'єкта нерухомого майна,
дозволу на виконання будівельних
робіт, а також документів, що містять
опис об'єкта незавершеного
будівництва.

Статтею 125 ЗК України, право власності
на земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Судом встановлено, що домоволодіння
АДРЕСА_1 знаходилося в користуванні
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3

22 липня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
було укладено у простій письмовій
формі договір купівлі-продажу
вказаного домоволодіння.

Як видно із листа КП «Дніпропетровське
міжміське БТІ» від 01 серпня 2013 року за
№ 8412, станом на 31 грудня 2012 року право
власності за адресою - вулиця Приозерна
20а в місті Дніпропетровську анульовано
та закрито розділ реєстру прав
власності за ОСОБА_2 на підставі
постанови Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 травня 2012 року. Крім того, надано
інформацію про те, що відомості про
реєстрацію прав власності на
вищезазначене нерухоме майно до
реєстрації права власності за ОСОБА_2 в
інвентаризаційній справі відсутні(а.с.
44).

Також із документації КП
«Дніпропетровське міжміське БТІ» на
домоволодіння АДРЕСА_1 наданою станом
на 23 лютого 2007 року встановлено
наявність самовільно збудованих
будівель, а саме - житлового будинку
літ. А-1, літньої кухні літ. Б, сараїв -
літ. Г,Д(а.с. 59-61), що визнано сторонами по
справі.

Судом також встановлено, що у позивача
відсутні будь-які правовстановлюючі
документи на земельну ділянку.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 суд зважаючи на
відсутність доказів того, чи було дане
питання предметом розгляду
компетентних органів, оскільки саме
наявність чи відсутність рішення
такого органу дає підстави вважати про
наявність спору про право, правильно
виходив з того, що як і у позивача, так і
у відповідача відсутні будь-які
правовстановлюючі документи як на
земельну ділянку, так і на спірні
будівлі.

Посилання апеляційної скарги позивача
про те, що усі його доводи по справі не
були розглянуті судом належним чином,
а також було допущено порушення його
права на участь в судовому засіданні
спростовуються матеріалами справи, а
тому не можуть бути прийняті до уваги.

Таким чином, рішення суду відповідає
нормам матеріального та
процесуального права. Підстав для його
зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
24 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: