Справа № 465/2-4094/10
Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин
Провадження № 22-ц/783/74/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк
Категорія справи:27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю ОСОБА_3 - представника
відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Франківського районного суду
м. Львова від 29 жовтня 2010 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2010 року Публічне акціонерне
товариство „Універсал Банк" (в
подальшому - „Банк") звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про
стягнення боргу, у якому просило суд
стягнути зі згаданих відповідачів на
користь Банку 30 613 грн. 85 коп.
заборгованості за Кредитним договором
№ 19/289-07к, укладеним 10.08.2007 року між
Банком і ОСОБА_5 („Кредитний договір"),
поручителем по якому згідно Договору
поруки від 10.08.2007 року виступав ОСОБА_6
(а.с. 3-5).

Оскаржуваним рішенням вище згаданий
позов задоволено та стягнуто солідарно
з відповідачів на користь Банку
заборгованість в сумі 30 613 грн. 85 коп., 306
грн. 14 коп. судового збору та 120 грн.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи, а всього
- 31 039 грн. 99 коп. (а.с. 51-53)

Дане рішення оскаржив відповідач
ОСОБА_5

Апелянт просить рішення суду скасувати
і ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог за їх
безпідставністю, покликаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального і процесуального права.

Стверджує, що на день ухвалення судом
оскаржуваного рішення ним на виконання
умов Кредитного договору було сплачено
15 362 грн., що стверджується наявними у
нього квитанціями, а не 13 566 грн. 51 коп.,
як стверджується Банком у поданому ним
позові.

Стверджує, що Кредитним договором не
передбачено нарахування підвищених
відсотків, а відтак вважає, що суд
безпідставно стягнув з нього 13 677 грн. 67
коп. таких відсотків, а також
безпідставно зарахував сплачені ним 7
261 грн. 62 коп., як сплату підвищених
відсотків, та вважає, що зазначена сума
мала б бути зарахованою Банком у
дострокове погашення кредиту.

Стверджує, що Банком повідомленням від
29.10.2009 року не повідомлялося його про
необхідність дострокового погашення
кредиту, а лише про необхідність
погашення заборгованості, а відтак
вважає, що вимога Банку в частині
дострокового погашення кредиту є
безпідставною і суд не вправі був
стягувати з відповідача 6 625 грн. 05 коп.

Вважає, що на день ухвалення
оскаржуваного рішення його
заборгованість перед Банком становила
лише 1 573 грн. 30 коп.

З вини позивача (Банку) розгляд справи
неодноразово відкладувався і в судових
засіданнях неодноразово оголошувалися
перерви, однак представник апелянта
дав в судовому засіданні пояснення на
підтримання доводів апеляційної
скарги, а представник Банку - свої
заперечення цих доводів.

30.12.2013 року в судовому засіданні було
оголошено чергову перерву (до 24.02.2014
року) - для надання можливості
представнику Банку подати до суду
додаткові розрахунки сум
заборгованостей на спростування
доводів зі сторони представника
апелянта, однак згаданих додаткових
розрахунків представником Банку до
суду подано так і не було, а натомість
було подано заяву про чергове
відкладення розгляду справи „у зв'язку
з тим, що ПАТ „Універсал Банк" ще не
передало детальний розрахунок
заборгованості, який витребовувався
судом" (а.с. 110), проти чого представник
апелянта категорично заперечив (а.с.
113-114).

За вище наведених обставин колегія
суддів вважає за можливе продовження і
завершення розгляду справи (у
відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) у
відсутності представника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач ОСОБА_5 (апелянт), будучи за
адресою його реєстрації, зазначеною
ним у Кредитному договорі (а.с. 9, 23),
належним чином повідомленим про
судовий розгляд даної справи (а.с. 20, 32),
до суду не з'явився і своїх заперечень
на позовні вимоги Банку до нього не
подав.

Інший відповідач, ОСОБА_6, в судовому
засіданні позов визнав і будь-яких
заперечень на нього також не подав.

Як вбачається з матеріалів справи і
(зокрема) позовних вимог, предметом
позовних вимог є заборгованість
відповідачів перед Банком станом на
09.04.2010 року.

Оскільки ч.1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах вимог, заявлених у
суді першої інстанції, то доводи
апеляційної скарги стосовно того, що на
день ухвалення оскаржуваного рішення
апелянтом було сплачено більше, ніж
зазначено у розрахунках позовних вимог
(поданих Банком станом на 09.04.2010 року),
до уваги прийматися не можуть.

Доводи і розрахунки позовних вимог в
частині сум простроченої
заборгованості по кредиту (станом на
09.04.2010 року у розмірі 4 374 грн. 90 коп.),
суми дострокового стягнення кредиту (6
625 грн. 05 коп.) і відсотків за
користування кредитом (5 936 грн. 23 коп.)
апелянтом не спростовані.

Щодо штрафних санкцій за порушення
умов Кредитного договору, які у
розрахунках позовних вимог зазначено,
як „підвищені відсотки" (а.с. 19), то як
вбачається з доводів апеляційної
скарги, самим апелянтом визнається
порушення ним умов Кредитного
договору, п. 9 якого передбачена
відповідальність за ці порушення у
виді пені за кожен день прострочення
платежу в розмірі 0,5 % від несплачених
вчасно сум за кожен день прострочення
платежу (а.с. 8).

В той же час, у відповідності до п.1 ч. 2
ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) застосовується
позовна давність в один рік.

Відтак, оскільки даний позов було
подано до суду 09.06.2010 року і з позовними
вимогами станом на 09.04.2010 року, то до
стягнення з відповідачів підлягає пеня
за період з 09.06.2009 року по 09.04.2010 року,
сума якої за згаданий період згідно
розрахунків позивача становить 2 953 грн.
18 коп. (а.с. 19).

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
підлягає до зміни і розподіл судових
витрат по справі.

З урахуванням вище наведеного, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
оскаржуване рішення підлягає
відповідним змінам шляхом викладення
перших двох абзаців його резолютивної
частини у новій редакції.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.4, 314
ч.2, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 29 жовтня 2010 року змінити,
виклавши перших два абзаци його
резолютивної частини у наступній
редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на
користь Публічного акціонерного
товариства „Універсал Банк"
заборгованість в сумі 19 889 грн. 36 коп., 198
грн. 89 коп. судового збору і 77 грн. 96 коп.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи, а всього
- 20 166 (двадцять тисяч сто шістдесят
шість) грн. 21 коп.».

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскарженим
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання рішенням
законної сили.

Суддя:

Судді: