________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/2567/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді
Салтан Л.В.

при секретарі
Мельничуковській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення додаткових витрат на
дитину,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Київського
районного суду м. Одеси з позовом до
ОСОБА_2, в якому просить стягнути
додаткові витрати на дитину в розмірі
7750,00 грн.

Позивач посилається на те, що з квітня
1993 року по листопад 2000 року позивач
проживала однією сім'єю з відповідачем
та ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син
ОСОБА_3.

У зв'язку з навчанням ОСОБА_3 в
Одеському національному медичному
університеті та його лікуванням
позивач змушена звернутись з позовом
до ОСОБА_2

У судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримала.

Представники відповідача у судовому
засіданні визнали частково позовні
вимоги, а саме просили стягнути з
відповідача на користь позивача
витрачену на додаткове лікування
грошову суму в розмірі 400,00 грн. та
заперечували проти задоволення в іншій
частині позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня 2009
року № 2 «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції» у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону й не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Аналогічне міститься в п. 11 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення
у цивільній справі» відповідно до
якого за змістом частини четвертої
статті 174 ЦПК у разі визнання
відповідачем позову, яке не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд у
мотивувальній частині рішення може
вказати лише про визнання позову та
прийняття його судом.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовна заява підлягає
частковому задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що
відповідно до свідоцтва про народження
батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2
та ОСОБА_1.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно до вимог ст. 182 СК України, суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан та матеріальне
становище відповідача, відсутність у
відповідача непрацездатних батьків,
потреби дитини у медичному лікуванні
та особистому харчуванні, та інші
обставини, які мають істотне значення.

Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з
кого присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов'язаний брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину у разі
спору визначаються за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися насамперед або
покриватися після її фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Відповідно до вимог ст. 27 Конвенції про
права дитини від 20 листопада 1989 року,
діючої в Україні з 27 вересня 1991 року
«держави-учасники визнають право
кожної дитини на рівень життя,
необхідний для фізичного, розумового,
духовного, морального і соціального
розвитку дитини. Батько (-ки) або інші
особи, які виховують дитину, несуть
основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини».

Відповідно до п. 18 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року № 3 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» участі в додаткових
витратах на утримання дитини,
викликаних особливими обставинами
(розвитком її здібностей, хворобою,
каліцтвом тощо), можна притягати лише
батьків. У цих випадках ідеться про
фактично зазнані або передбачувані
витрати, тому їх необхідно визначати у
твердій грошовій сумі.

Позивачем не надано доказів того,
що вона дійсно понесла на сина ОСОБА_3
витрати, пов'язані з лікуванням в
розмірі 8200,00 грн.

Слід зазначити, що навчання в
Одеському національному медичному
університеті не є розвитком здібностей
дитини.

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд розглянувши справу в межах
заявлених позивачем вимог, на основі
дотримання принципів диспозитивності,
змагальності справедливості
судочинства, всебічного та повного
дослідження обставин справи, перевірки
їх наданими сторонами доказами,
оцінивши їх у сукупності, виконавши
вимоги процесуального закону, дійшов
висновку, що позовні вимоги
задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209 ч.3, 213, 215, 294 ЦПК
України, ст.ст. 180-182, 185 СК України, п.18
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року № 3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
додаткових витрат на дитину -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
додаткові витрати на сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 400 (чотириста)
грн. 00 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги на
рішення суду, протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Головуючий
Салтан Л. В.