УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року
м.Харцизьк

Суддя Харцизького міського суду
Донецької області Хомінець І.В.,
розглянувши заяву ПАТ КБ «ПриватБанк»
про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.214 року заявник звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості.

27.01.2014 року заявник звернувся до суду із
заявою про забезпечення позову, в якій
просив накласти арешт у межах суми
заборгованості за кредитом в розмірі
56796,92 грн. на грошові кошти, рухове та
нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1,
шляхом заборони будь-яким особам
укладати угоди стосовно цього майна,
проводити його реєстрацію та
перереєстрацію, здійснювати його
відчуження.

Вивчивши матеріали заяви про
забезпечення позову, позовну заяву ПАТ
КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості та додані до
неї письмові докази, вважаю, що заява
про забезпечення позову не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів поданої до суду позовної
заяви вбачається, що ПАТ КБ
«ПриватБанк» уклав з ОСОБА_1 кредитний
договір, умов якого відповідач
належним чином не виконував, в зв'язку з
чим у нього виникла заборгованість
перед банком в сумі 56796,92 грн.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно зі ст. 152 ч. 3 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Разом з тим, у заяві про забезпечення
позову повинно бути зазначено: причини,
у зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов; вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності; інші відомості,
необхідні для забезпечення позову (ч.2
ст. 151 ЦПК України).

У поданій суду заяві заявник не
зазначає причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов у виді
накладання арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачу і
знаходяться у нього або в інших осіб, не
обґрунтовує таку необхідність
забезпечення позову та не вказує на яке
саме майно він просить накласти арешт,
його вартість, також не вказує на які
грошові кошти відповідача слід
накласти арешт і де ці кошти
знаходяться, тощо.

Відсутність зазначених відомостей у
заяві ПАТ КБ «ПриватБанк» позбавляє
суд дійти висновку про наявність
достатньо обґрунтованого припущення,
що невжиття заходів забезпечення
позову може у майбутньому утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду, а також робить неможливим
виконання ухвали в частині накладання
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачу.

Крім того, позивач, прохаючи накласти
арешт на нерухоме майно, не надав суду
довідку або інші письмові докази про
майно відповідача та його вартість,
грошові кошти відповідача та де вони
знаходяться, їх суму, що не дає
можливість суду, враховуючи вимоги ч.3
ст. 152 ЦПК України, оцінити їхню
загальну вартість і встановити їхню
співмірність із заявленими позовними
вимогами.

Враховуючи вищенаведене, а також ті
обставини, що заявник не надав суду
достатніх відомостей, необхідних суду
для задоволення вказаних вимог заяви
вважаю, що в задоволенні заяви про
забезпечення позову слід відмовити у
зв'язку із не обґрунтованістю.

Крім того, з тексту заяви вбачається, що
сума боргу становить 15000 грн., а ціна
позову вказана - 56796,92 грн., тобто
позивач не визначився із сумою боргу в
межах якого слід забезпечити позов.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ПАТ КБ
«ПриватБанк» про забезпечення позову
ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: