АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/568/14
Справа №623/2848/13 - ц
Категорія: " спадкові"
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 20» січня 2014 року
м. Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової
Л.В., Яцини В.Б.,

при секретарі: Кривошеіної
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в режимі
відеоконференції справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 26 листопада 2013
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права
власності на будівельні матеріали, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з зазначеним та в подальшому
уточненим позовом до ОСОБА_3. В
обгрунтування своїх вимог посилалася
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько
ОСОБА_4 Після смерті її батька
відкрилася спадщина, зокрема і на
недобудований гараж за адресою:
АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги є
вона та її сестра ОСОБА_3 26.07.2013 року їй
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом на ? частку спадкового майна,
окрім гаража, який збудовано самочинно.
Просила суд визнати за нею право
власності на ? частку будівельних
матеріалів та обладнання, які були
використані в процесі будівництва
гаражу загальною площею 24 кв. м. по
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті її батька ОСОБА_4

Рішенням Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 26
листопада 2013 року в задоволенні позову
- відмовлено.

Не погодилася з таким рішенням ОСОБА_2 і
подала апеляційну скаргу, в якій
просила рішення суду - скасувати,
задовольнити її позов. При цьому
посилалася на неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
на недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, на невідповідність
висновків суду обставинам справи та на
порушення норм матеріального та
процесуального права, не надав
належної оцінки доказам у справі.
Вважала, що суд першої інстанції
невірно зазначив, що ОСОБА_3 є
неналежним відповідачем.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає за
необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково, рішення суду -
скасувати, виходячи з наступного.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_3 не є належним
відповідачем.

З таким висновком суду погодитися не
можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та не заперечується
матеріалами справи, що після смерті
батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
відкрилася спадщина, яку сестри -
сторони по справі прийняли належним
чином, отримали свідоцтва про право на
спадщину за законом на ? частку
спадкового майна. Із матеріалів справи
вбачається, що згідно виписки з рішення
від 27.06.1996 року за № 591 виконавчого
комітету Ізюмської міської ради
народних депутатів «Про надання
земельних ділянок для будівництва
гаражів» ОСОБА_3 надано земельну
ділянку площею 21 кв. м. із земель
міськземфонду під будівництво гаражу
розміром 3,5х6,0 м. по АДРЕСА_1, в якому
рішенням виконавчого комітету
Ізюмської міської ради Харківської
області від 27.02.2013 року № 0109 внесено
зміни: замість слів «АДРЕСА_1» читати
«АДРЕСА_1». Між тим рішенням Ізюмської
міської ради 40 сесії 4 скликання
Харківської області від 28.04.2005 року №
1741 «Про розгляд звернення громадянина
ОСОБА_4 щодо надання дозволу на
складання проекту відведення
незабудованої земельної ділянки в
оренду» дозволено ОСОБА_4 проводити
збір матеріалів попереднього
погодження місця розташування
індивідуального гаражу для зберігання
автотранспорту на земельній ділянці
площею орієнтовано 24 кв. м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, з
метою складання проекту відведення
цієї земельної ділянки в оренду
терміном на 49 років та зарезервувати
вказану земельну ділянку на час
проведення проектно - вишукуваних
робіт, необхідних для складання
проекту відведення та визначено термін
дії даного рішення - 6 місяців, однак
доказів того, що в подальшому батько
сторін провадив будь - які дії,
пов'язані з відведенням земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1 для
будівництва спірного гаражу, а також
того, що спірний гараж побудовано саме
на цій земельній ділянці, матеріали
справи не містять. Із наданих за
клопотанням суду до КП «Ізюмське
міське бюро технічної інвентарізації»
матеріалів справи вбачається, що
спірний гараж побудовано на земельній
ділянці за адресою: АДРЕСА_1, яку надано
ОСОБА_3 саме для будівництва гаражу.

Посилання представника ОСОБА_2 на те, що
спірний гараж будував батько сторін, і
це підтверджується поясненнями
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, а також,
що відповідачка та її представник
вводить суд в оману щодо
місцезнаходження спірного гаража, тому
позов ОСОБА_2 необхідно задовольнити,
судовою колегією не приймаються,
оскільки пояснення свідків виходячи з
вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України не
являються належними та допустимими
доказами того, хто саме будував спірний
гараж та його місцезнаходження, а інших
доказів, які б підтверджували, що
спірний гараж побудовано батьком і що
він знаходиться не на земельній
ділянці, яка надавалася ОСОБА_3
матеріали справи не містять і в
судовому засіданні сторони їх не
надали. Клопотань щодо витребування
доказів відповідно до ст. 137 ЦПК України
не заявляли. Із змісту позову
вбачається, що ОСОБА_2 просила суд
визнати за нею право власності на ?
частку будівельних матеріалів та
обладнання, які використані в процесі
будівництва гаражу, який розташований
по АДРЕСА_1. За цією адресою як
вбачається з матеріалів справи надано
земельну ділянку ОСОБА_3 для
будівництва гаражу, а не ОСОБА_4 Із
рішення Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 16.05.2013
року, яке рішенням апеляційного суду
Харківської області від 27.08.2013 року -
скасовано і в задоволенні позову
ОСОБА_3 до Ізюмської міської ради
Харківської області - відмовлено
вбачається, що ОСОБА_3 просила визнати
за нею право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно - гараж, який
побудовано на земельній ділянці площею
21 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1, яка
надавалася їй для будівництва гаражу
розміром 3,5х6,0 м., однак ОСОБА_2,
вважаючи, що це спадкове майно,
звернулася до суду з зазначеним
позовом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з наявних матеріалів
справи спірний гараж побудовано на
земельній ділянці, яка надана ОСОБА_3
для будівництва гаража. Доказів того,
що цей гараж будував батько сторін
матеріали справи не містять, тому в
задоволенні позову ОСОБА_2 необхідно
відмовити, але не з підстав того, що
позов пред'явлено до неналежного
відповідача, а з підстав того, що ОСОБА_2
не довела, що спірний гараж побудовано
спадкодавцем, і будівельні матеріали
та обладнання, які були використані в
процесі будівництва є спадковим
майном.

Оскільки рішення ухвалено з порушенням
норм матеріального права, воно
підлягає скасуванню з відмовою ОСОБА_2
в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.2.ч.1.ст. 307, п. 4 ч.1
ст. 309, ст. 313, ч.2.ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 26
листопада 2013 року - скасувати і в
задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя:
Судді: