АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/236/14
Справа № 2/639/135/2013
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року
судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного

суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

при секретарі Маковецькій
О.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 16 жовтня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до Харківського
міського управління ГУМВС України в
Харківській області, Головного
управління державної міграційної
служби в Харківської області,
Жовтневого районного відділу в м.
Харкові Головного управління
державної міграційної служби України в
Харківській області, третя особа -
Головне управління державного
казначейства України в Харківській
області про зобов'язання вчинити певні
дії, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищевказаним позовом, який
подалі при розгляді справи
неодноразово уточнював, та просив
зобов'язати відповідачів видати йому
паспорт громадянина України та
стягнути з відповідачів на
відшкодування спричиненої йому
моральної шкоди 62 543 гривні 80 копійок.

Посилався на те, що , виданий йому 14
червня 1996 року паспорт громадянина
України прийшов у негідний стан, у
зв'язку з чим він 14 березня 2011 року
звернувся до паспортистки дільниці № 43
КП «Жилкомсервіс» з приводу заміни
паспорту.

Після виконання необхідних для
обміну паспорту формальностей він
неодноразово звертався до СГІРФО
Жовтневого РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській
області: 21.04.2011р., 26.05.2011р.,15.06. 2011 р. з
різних організаційних причин. Тільки
при розгляді справи він дізнався, що
виготовлений на його ім'я новий
паспорт громадянина України знищений
у зв'язку з його неотриманням.

Вказував, що невидачею в обумовлений
законом час паспорту громадянина
України йому заподіяні моральні
страждання, оскільки він був
позбавлений можливості оформлювати
будь-які документи, отримувати
допомогу у зв'язку з інвалідністю,
брати участь у виборчому процесі,
користуватися іншими правами.

Представники відповідачів позовні
вимоги не визнали, посилаючись на
наявність порушень як з боку ОСОБА_3
при оформленні ним заяви для видачі
паспорту, а також паспортистки
дільниці № 43 КП «Жилкомсервіс».

При розгляді справи представник
Жовтневого районного відділу в м.
Харкові Головного управління
державної міграційної служби України в
Харківській області повідомила про
виготовлення на ім'я ОСОБА_3 нового
паспорту громадянина України та
запропонувала йому отримати паспорт,
від чого останній відмовився.

Рішенням Жовтневого районного суду
м. Харкова від 16 жовтня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено частково:
зобов'язано Жовтневий районний відділ
в м. Харкові Головного управління
державної міграційної служби України в
Харківській області у місячний термін
після набрання цим рішенням законної
сили видати ОСОБА_3 паспорт
громадянина України. У задоволенні
іншої частини позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Харкова від 04 листопада 2013 року
виправлені описки в вищевказаному
судовому рішенні.

Додатковим рішенням Жовтневого
районного суду м. Харкова від 02 грудня
2013 року з Жовтневого районного відділу
в м. Харкові Головного управління
державної міграційної служби України в
Харківській області до державного
бюджету стягнуто судовий збір в сумі 229
грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на невідповідність
висновків районного суду обставинам
справи, недоведеність тих обставин, які
суд вважав встановленими, порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить змінити рішення
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 16 жовтня 2013 року в частині відмови у
задоволенні його позовних вимог щодо
стягнення з відповідачів на його
користь моральної шкоди в сумі 63 543,80
грн. та ухвалити в цій частині нове
рішення про задоволення його позову
про стягнення моральної шкоди.

Зазначає, що районним судом
безпідставно не враховані надані ним
докази щодо спричинення йому
моральної шкоди у зв'язку з тривалістю
невидачі йому паспорту громадянина
України відповідачами, а 15 січня 2014
року спливає термін дії його
закордонного паспорту.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції не оскаржено.

В запереченнях на апеляційну скаргу
Головне управління державної
міграційної служби в Харківської
області просить відхилити скаргу за
безпідставністю її доводів.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, що з'явилися до суду
апеляційної інстанції, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3 в частині його вимог про
стягнення моральної шкоди, суд першої
інстанції виходив з недоведеності
заявлених позивачем вимог.

Судова колегія вважає, що такі
висновки суду першої інстанції
ґрунтуються на матеріалах справи та
вимогах закону.

Згідно ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її права.

Як встановлено районним судом та
підтверджується матеріалами справи 14
березня

2011 року ОСОБА_3 звернувся до СГІРФО
Жовтневого РВ ГУМВС України в
Харківській області з заявою про обмін
виданого йому 14 червня 1996 року
паспорту МК № 156199 громадянина
України на новий паспорт.

15 червня 2011 року був оформлений
паспорт НОМЕР_1 громадянина України на
ім'я ОСОБА_3, який в цей же день не
отримав паспорту у зв'язку з
відсутністю за службовою необхідністю
начальника цього СГІРФО.

Оскільки ОСОБА_3 одразу звернувся
до суду з вказаним позовом та більше не
звертався до СГІРФО Жовтневого РВ
ГУМВС України в Харківській області з
вимогою про видачу йому вказаного
паспорту, останній та паспорт МК № 156199
як непридатний для користування були
знищені за актами № 6 від 30.06.2011р. та
№12 від 30.12.2011р. на підставі п.40 Наказу
МВС України від 15.06.2006 № 600 « Про
затвердження Порядку оформлення і
видачі паспорта громадянина України.

При цьому районним судом
зроблений висновок про те, що причинами
своєчасного неотримання ОСОБА_3
паспорту були як дії (бездіяльність)
посадових осіб працівників дільниці №
43 КП «Жилкомсервіс», а саме
паспортистки ОСОБА_4, яка належним
чином не роз'яснила ОСОБА_3 положення
вимог законодавства щодо оформлення
заяви на обмін паспорту, так і в
поведінці самого позивача, який на
протязі певного періоду часу фактично
ухилявся від отримання вже
виготовленого паспорту, що призвело
подалі до його знищення, та вказав, що в
даному випадку будь-яких обгрунтованих
та безспірних доказів того, що діями
або бездіяльністю відповідачів було
порушене будь-яке право позивача, суду
не надано.

Зобов'язуючи Жовтневий районний
відділ в м. Харкові Головного
управління державної міграційної
служби України в Харківській області у
місячний термін після набрання
судовим рішенням законної сили видати
ОСОБА_3 паспорт громадянина України,
районний суд виходив з того, що такий
паспорт вже виготовлений.

Зазначені висновки суду
сторонами не оскаржені.

В судовому засіданні
апеляційної інстанції ОСОБА_3
підтвердив факт отримання ним 29.10.2013
року паспорта громадянина України.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Тобто зобов'язання
відшкодувати моральну (немайнову)
шкоду виникає лише за умови, що така
шкода є безпосереднім наслідком певної
протиправної дії (бездіяльності )
відповідачів.

Між тим матеріали справи не
містять доказів, які відповідно до
вимог ст.ст. 10, 58-60 ЦПК України свідчили
б про наявність передбачених ч.1 ст.
1167 ЦК України підстав та умов
відповідальності відповідачів по
справі, а вимоги ч.2 ст. 1167 ЦК України не
регулюють спірні правовідносини.

Доводи апелянта про те, що
розгляд справи не можливий без участі
третьої особи є безпідставними,
оскільки відповідно до ч.3 ст. 309 ЦПК
України не тягнуть за собою скасування
або зміну рішення районного суду.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
рішення якого в оскаржуваній частині
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, що є підставою
згідно ст.. 308 ЦПК України для
відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1.ч.1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України,
судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 16 жовтня 2013 року в
оскаржуваній частині залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення. Може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: