АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/774/966/14
Головуючий в 1 інстанції Залімська Н.В.
Доповідач Козлов С.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого:
Козлова С.П.,

суддів:
Слоквенко Г.П., Прозорової М.Л.,

при секретарі:
Савеленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 12 листопада 2013
року по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Кредитпромбанк» до ОСОБА_1, третя
особа ОСОБА_2, про звернення стягнення
на майно та визначення способу
реалізації майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2008 року позивач звернувся
до суду з таким позовом, в якому
уточнюючи свої вимоги в ході розгляду
справи посилався на те, що 13 лютого 2007
року за кредитним договором він
відкрив ОСОБА_2 невідновлювальну
кредитну лінію у розмірі 18000 грн.
строком по 12 лютого 2012 року включно на
споживчі цілі та в забезпечення
виконання зобов'язань за цим договором
13 лютого 2007 року між банком і ОСОБА_1
було укладено договір іпотеки, згідно
умов якого остання передала в іпотеку
нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_1
та земельну ділянку площею 0,0554 га,
розташовану за цією адресою, але ОСОБА_2
свої зобов'язання щодо повернення
кредиту та сплати процентів не виконав,
що призвело до виникнення
заборгованості, розмір якої станом на 27
травня 2009 року склав 29740,44 грн., тому
позивач просив суд звернути стягнення
на предмет іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 12
листопада 2013 року та додатковим
рішенням цього ж суду від 31 січня 2014
року звернуто стягнення на предмет
іпотеки: домоволодіння АДРЕСА_1, яке
розташоване на земельній ділянці
площею 554 кв.м., яке складається з: літ.
А-1 - житловий будинок, житловою площею
30,3 кв.м., загальною площею 43,3 кв.м.; літ.
Б, б - літня кухня; літ. В - сарай; літ. Г -
сарай; літ. Д - погріб з шийкою; літ. Е -
літня кухня; літ. Ж - душ; літ. З -
убиральня; літ. И - сарай; літ. К - сарай;
1-11, І, 1/2К - споруди та належить
іпотекодавцю на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу
садиби, укладеного з ОСОБА_3,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 від 13
жовтня 2004 року за реєстровим № 5222,
зареєстрованого в Державному реєстрі
правочинів від 13 жовтня 2004 року та КП
«ДМБТІ» 04 листопада 2004 року за
реєстраційним № 2148277 (витяг про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 04 листопада 2004 року № 5317144), та
земельну ділянку площею 0,0554 га, що
розташована на території Ленінського
району АДРЕСА_1, кадастровий номер
:08:452:0005, що належить іпотекодавцю
на праві власності на підставі
державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку серії ЯА
№ 835372, виданий Дніпропетровським
Міським управлінням земельних
ресурсів від 28 вересня 2005 року на
підставі договору дарування земельної
ділянки, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
від 04 грудня 2004 року за реєстровим № 6488,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею, договорів оренди
землі за № 69, для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, для задоволення
вимог Публічного акціонерного
товариства «Кредитпромбанк» за
кредитним договором № 35/10/07-НВ від 13
лютого 2007 року станом на 27 травня 2009
року в розмірі 29740,44 грн., яка
складається із заборгованості за
кредитом у розмірі 16561 грн.,
заборгованості по процентам у розмірі
7167,83 грн., пені по простроченій
заборгованості за кредитом у розмірі
2726,73 грн. та пені по простроченій
заборгованості по відсотках у розмірі
3284,88 грн., з визначенням способу
реалізації вказаних домоволодіння та
земельної ділянки шляхом проведення
прилюдних торгів і початкової ціни
реалізації предмета іпотеки не нижче
за 90 відсотків його вартості,
визначеної шляхом його оцінки
суб'єктом оціночної діяльності
відповідно до законодавства України в
процедурі виконання судового рішення,
а також стягнуто з відповідачки на
користь позивача судовий збір у
розмірі 297,40 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 30 грн..

В апеляційній скарзі посилаючись
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду і ухвалити
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог Публічного
акціонерного товариства
«Кредитпромбанк» в повному обсязі.

Розглянувши справу в межах доводів
скарги колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення та
скасування рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
13 лютого 2007 року між ВАТ
«Кредитпромбанк», правонаступником
якого є ПАТ «Кредитпромбанк», та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір №
35/10/07-НВ, згідно умов якого позивач
відкрив ОСОБА_2 невідновлювальну
кредитну лінію на споживчі цілі у
розмірі 18000 грн. строком по 12 лютого 2012
року включно зі сплатою 22 % річних,
ОСОБА_2 зобов'язався кошти прийняти,
належним чином їх використовувати та
повернути у строк та на умовах,
передбачених договором, а відповідачка
в забезпечення виконання умов цього
договору передала у іпотеку за
договором іпотеки нерухоме майно, а
саме: домоволодіння АДРЕСА_1, яке
розташоване на земельній ділянці
площею 554 кв.м., яке складається з: літ.
А-1 - житловий будинок, житловою площею
30,3 кв.м., загальною площею 43,3 кв.м.; літ.
Б, б - літня кухня; літ. В - сарай; літ. Г -
сарай; літ. Д - погріб з шийкою; літ. Е -
літня кухня; літ. Ж - душ; літ. З -
убиральня; літ. И - сарай; літ. К - сарай;
1-11, І, 1/2К - споруди, та належить
іпотекодавцю на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу
садиби, укладеного з ОСОБА_3,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 від 13
жовтня 2004 року за реєстровим № 5222,
зареєстрованого в Державному реєстрі
правочинів від 13 жовтня 2004 року та в КП
«ДМБТІ» 04 листопада 2004 року за
реєстраційним № 2148277 (витяг про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 04 листопада 2004 року № 5317144), та
земельну ділянку площею 0,0554 га, що
розташована на території Ленінського
району АДРЕСА_1, кадастровий номер
:08:452:0005, і належить іпотекодавцю
на праві власності на підставі
державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку серії ЯА
№ 835372, виданий Дніпропетровським
Міським управлінням земельних
ресурсів від 28 вересня 2005 року на
підставі договору дарування земельної
ділянки, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
від 04 грудня 2004 року за реєстровим № 6488,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею, договорів оренди
землі за № 69, для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, але свої
зобов'язання позичальник належним
чином не виконує, у зв'язку з чим у нього
виникла заборгованість за кредитним
договором станом на 27 травня 2009 року в
розмірі 29740,44 грн., яка складається із
заборгованості за кредитом у розмірі
16561 грн., заборгованості по процентам у
розмірі 7167,83 грн., пені по простроченій
заборгованості за кредитом у розмірі
2726,73 грн. та пені по простроченій
заборгованості по відсотках у розмірі
3284,88 грн..

Згідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

За змістом ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Відповідно до ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону. Звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Статтею 39 Закону України «Про
іпотеку» встановлено, що у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки у рішенні
суду зазначається, зокрема, процедура
продажу, визначена ст. 38 цього Закону,
згідно якої дії щодо продажу предмета
іпотеки та укладання договору
купівлі-продажу здійснюються
іпотекодержателем від свого імені, на
підставі іпотечного договору, який
містить застереження про задоволення
вимог іпотекодержателя, що передбачає
право іпотекодержателя на продаж
предмета іпотеки, без необхідності
отримання для цього будь-якого
окремого уповноваження іпотекодавця.

Як роз'яснено постановою Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України від 30 березня 2012 року № 5
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
у випадку якщо іпотекодержатель не
реалізував способів позасудового
врегулювання звернення стягнення на
предмет іпотеки, зокрема, шляхом
укладення договору про задоволення
вимог іпотекодержателя, який
передбачав би передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки у рахунок виконання
основного зобов'язання (стаття 37 Закону
України "Про іпотеку"), він має право
звернутися до суду з позовом про
звернення стягнення на предмет іпотеки
відповідно до статті 39 цього Закону, а
не з позовом про визнання права
власності на нерухоме майно. Наявність
договору про позасудове врегулювання
звернення стягнення на предмет іпотеки
не позбавляє іпотекодержателя права
звернення стягнення на предмет іпотеки
в судовому порядку (п. 38).

За таких обставин, суд дійшов
правильного висновку про звернення
стягнення на предмет іпотеки у рахунок
повернення вказаної заборгованості за
кредитним договором на підставі ст. ст.
33, 38 - 40 Закону України «Про іпотеку».

Доводи ОСОБА_1 у скарзі про
неправильне визначення судом дійсного
розміру заборгованості за кредитним
договором не ґрунтуються на матеріалах
справи, досліджених в судовому
засіданні доказах по справі і
встановлених обставинах справи та
фактично зводяться до їх переоцінки,
яким суд дав належну оцінку у їх
сукупності за своїм внутрішнім
переконанням відповідно до ст. 212 ЦПК
України, а додані до апеляційної скарги
копії квитанцій про сплату спірної
заборгованості у 2011-2013 роках не можуть
бути прийняти як докази по цій справі в
апеляційній інстанції, оскільки вони
не завірені належним чином, частина їх
нечитаєма і вони не були представлені
суду першої інстанції без поважних
причин під час неодноразового розгляду
справи з 2008 року, при тому, що за змістом
вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами. Крім того, судом була
стягнута заборгованість, яка виникла
до її сплати за цими квитанціями, а
саме, станом на 27 травня 2009 року, в межах
заявлених позивних вимог. Само ж по
собі перевищення вартості предмета
іпотеки сумі кредитної заборгованості
в даному випадку не може бути піставою
для відмови в задоволенні позову банку
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, оскільки Законом України «Про
іпотеку» або іншим законодавством, яке
регулює спірні правовідносини, такого
не передбачено, а судом при вирішенні
цього питання враховані загальні
засади справедливості,
добросовісності та розумності у
зв'язку з відсутністю зі сторони
відповідачів за час тривалого розгляду
цієї справи будь-яких певних дій,
спрямованих на погашення спірної
кредитної заборгованості у
добровільному порядку чи урегулювання
з позивачем цього спору іншим шляхом,
що свідчить про їх небажання
виконувати свої кредитні зобовязання.
Посилання скаржниці на розгляд судом
справи у її відсутність без належного
повідомлення не відповідає положенням
ч. 2 ст. 308 ЦПК України, за якою не може
бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 12
листопада 2013 року та дотаткове рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 31 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Судді: