Справа № 673/1442/13-ц
Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 р.

Деражнянський районний суд
Хмельницької області в складі

головуючої судді- Лукіянець Т.В.

з участю секретаря судового засідання-
Ясінської М.О.,

позивача ОСОБА_1, її представника-
ОСОБА_16,

відповідача- ОСОБА_8,

представників відповідача - ОСОБА_2,
ОСОБА_3

представників третіх осіб - ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Деражня
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_7

до

ОСОБА_8,

Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України»,

треті особи: Служба у справах дітей
Деражнянської районної державної
адміністрації, приватний нотаріус
Деражнянського районного
нотаріального округу ОСОБА_6

про визнання частково недійсним
іпотечного договору

встановив:

В вересні 2013 року позивач звернулася
до суду з позовом в інтересах
малолітнього сина ОСОБА_7 до ОСОБА_8 та
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» про
визнання частково недійсним
іпотечного договору, який 25.08.2008 року
укладений між ВАТ «Деражавний ощадний
банк України» та ОСОБА_9 і ОСОБА_8

В обґрунтування вимог позову,
зазначила, що на підставі договору
відновлювальної кредитної лінії №282
від 22.08.2008 року ВАТ «Державний ощадний
банк України» (далі Банк) надав ОСОБА_10
споживчий кредит у розмірі 482000,00грн. із
теміном виконання до 22.08.2010 року. З
метою забезпечення виконання ОСОБА_10
зобов'язань по кредитному договору між
банком та ОСОБА_9 та ОСОБА_8 був
укладений іпотечний договір, згідно
якого предметом іпотеки є квартира
АДРЕСА_2 та житловий будинок АДРЕСА_1, що
відповідно належать ОСОБА_9 та ОСОБА_8

Відповідно до рішення Деражнянського
районного суду Хмельницької області
від 06.10.2011 року в рахунок погашення
заборгованості за вищевказаним
кредитним договором звернуто
стягнення на предмет іпотеки шляхом
продажу цього майна банком будь-якій
особі-покупцеві з повідомленням
ОСОБА_10

При цьому вказує, що у будинку АДРЕСА_1
зареєстровані та проживають її батьки-
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , брат та вона із
малолітнім сином. Вважає, що вказаний
іпотечний договір було укладено із
порушенням закону, оскільки при цьому
не було отримано згоду органу опіки та
піклування, так як на той момент вона із
малолітнім сином була зареєстрована та
проживала у будинку матері, що вказує
на те, що її син на момент укладення
договору мав право на користування
предметом іпотеки.

Позивачка до суду для дачі особистих
пояснень не з'явилася, надала суду
заяву про слухання вказаної справи у її
відсутності з участю представника.

Представник позивача в судовому
засіданні вимоги позову підтримав в
повному обсязі, вказав, що позивачка
являється одинокою матір'ю, іншого
житла не має, а тому вважає, що вказані
обставини підтверджують право
користування малолітнього сина на
предмет іпотеки-житловий будинок, який
належить ОСОБА_8

Відповідачка ОСОБА_8 в судове
засідання для дачі особистих пояснень
не з'явилася, надала суду заяву про
розгляд даної справи у її відсутності,
покладаючись на думку суду при
вирішенні даного спору.

Представники відвідача ПАТ «Державний
ощадний банк України» заперечили проти
задоволення позовним вимог, пояснили,
що на момент укладення іпотечного
договору малолітній ОСОБА_11 права
власності та користування предметом
іпотеки не мав, а тому при його
укладенні не потрібна була згода
органу опіки та піклування.

Представники третьої особи -Служби у
справах дітей Деражнянської РДА в
судовому засіданні підтримали
висновок про недоцільність виселення
малолітнього ОСОБА_7 разом із його
матір'ю ОСОБА_1 із будинку АДРЕСА_1 з
метою захисту їх житлових та майнових
прав, а також недопущення
безпритульності та бездомності. При
цьому, представник ОСОБА_5 вказала, що у
разі відсутності реєстрації місця
проживання малолітнього на момент
укладання іпотечного договору згода
органу опіки та піклування на його
укладення не є обов'язковою.

Третя особа-приватний нотаріус ОСОБА_6
позов не визнала, вказала, що при його
укладанні неповнолітні за адресою по
АДРЕСА_1 не проживали і не були
зареєстровані про що повідомила
власник предмету іпотеки ОСОБА_8 і
вказане вбачалося із документів, які їй
були надані для посвідчення вказаного
договору.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою ст.. 203
цього кодексу.

В силу ч.6 ст. 203 цього кодексу правочин,
що вчиняється батьками
(усиновлювачами) не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних
дітей.

Так, судом встановлено, що за
іпотечним договором від 25 серпня 2008
року, укладеним між ВАТ „Державний
ощадний банк України" та ОСОБА_9, ОСОБА_8
для забезпечення належного виконання
зобов'язання боржником ОСОБА_10, що
випливає з договору відновлювальної
кредитної лінії № 282 від 22 серпня 2008
року, зокрема ОСОБА_8 було передано в
іпотеку будинок АДРЕСА_1.

Спірний будинок належить ОСОБА_8 на
підставі договору купівлі-продажу від
04 липня 1997 року, тобто є її особистою
власністю.

За змістом п. 5.1.4. зазначеного договору
іпотеки іпотекодавець свідчить, що
укладанням цього договору не порушені
права та (або) законні інтереси
малолітніх, неповнолітніх та інших
осіб, який іпотекодавець зобов'язаний
утримувати за законом чи договором. В
будинку, що передається в іпотеку
малолітні діти не зареєстровані, не
проживають та не мають право
користування ними.

У заяві, наданій приватному нотаріусу
Деражнянського районного
нотаріального округу ОСОБА_6, зокрема
ОСОБА_8 зазначила, що ні малолітні, ні
неповнолітні діти не мають права
користування переданими в іпотеку
житловим будинком та надвірними
будівлями.

За даними Деражнянської міської ради у
будинку АДРЕСА_1 зареєстрована та
проживає ОСОБА_8, разом із нею в цьому
будинку зареєстровані та проживають
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_1 Неповнолітній
ОСОБА_7, 2006 року народження, не був
зареєстрований у зазначеному будинку
на момент передачі його в іпотеку.

Рішенням Деражнянського районного
суду Хмельницької області від 06.10.2011
року на даний будинок було звернуто
стягнення в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_10 за кредитним
договором від 22.08.2008 р. № 282.

Відповідно до рішення того ж суду від
09.01.2013 року ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_14,
ОСОБА_1 було виселено із будинку
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Статтею 17 Закону України „Про охорону
дитинства" батьки або особи, які їх
замінюють, не мають права без дозволу
органів опіки та піклування укладати
договори, які підлягають нотаріальному
посвідченню або спеціальній
реєстрації, відмовитися від належних
дитині майнових прав, здійснювати
розподіл, обмін, відчуження житла,
зобов'язуватись від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Таким чином, батьки не мають права без
дозволу органу опіки та піклування
розпоряджатися майновими правами
дітей.

Встановлено, що ОСОБА_1 має
малолітнього сина - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який, в спірному житлі
зареєстрований не був, отже його право
користування цим житлом шляхом
реєстрації за місцем проживання не
встановлено.

Також, судом враховується, що ОСОБА_8,
яка є власником вказаного будинку
являється бабою малолітнього ОСОБА_7,
та відповідно матірґю позивачки, а тому
на вказану особу не поширюються
обмеження, передбачені ст.17 Закону
України «Про охорону дитинства» та
відповідно ч.6 ст. 203 ЦК України.

Таким чином, на час здійснення
правочину щодо спірного будинку, а саме
укладення іпотечного договору,
малолітня дитина позивачки майнових
прав щодо забезпеченого договором
іпотеки будинку не мала, відтак для
укладення цього договору дозвіл органу
опіки та піклування законом не
вимагається.

При цьому, суд знаходить
безпідставними посилання позивача на
ст.265 СК України згідно якої баба, дід
зобов'язанні утримувати своїх
малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо
у них немає матері, батька або якщо
батьки не можуть з поважних причин
надавати їм належне утримання за умови,
що баба, дід можуть надавати
матеріальну допомогу, оскільки такі
обставини не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні,
оскільки у малолітнього ОСОБА_7 є мати
-позивачка по справі, яка є особою
працездатного віку, крім того як
вбачається із матеріалів остання
отримує допомогу як одинока матір, а
тому має можливість належним чином
утримувати малолітнього сина.

З врахуванням викладеного, керуючись
ст.ст.10,11,60,212-214 ЦПК України, ст.ст. 203,215,
317 ЦК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 в інтересах
малолітнього ОСОБА_7 до ОСОБА_8,
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» про
визнання частково недійсним
іпотечного договору відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судомСторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
Апеляційному суду Хмельницької
області через Деражнянський районний
суд Хмельницької області.

Суддя: Т. В. Лукіянець