Справа № 589/4277/13-ц р.
Провадження № 2/589/437/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2014 р. Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Стародубцевої Л.О., за участю секретаря Бойко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання Шосткинського міськрайонного суду цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

19.07.2013 року позивач звернувся в Шосткинський міськрайонний суд з вказаним позовом та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача борг договором № 08080701 від 07.08.2008 року в сумі 12922 грн. 83 коп.,та судові витрати повязані з розглядом справи, в сумі 229 грн. 41 коп., мотивуючи тим, що 07.08.2008 року Закрите акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» ( в особі Закрите акціонерне товариство «Діавест+», який діяв на підставі Довіреності № 08072501 від 25.07.2008 року) та ОСОБА_1 уклали Договір № 08080701 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання.

Згідно п. 5 Перехідних положень ЗУ "Про акціонерні товариства" Закрите акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» змінило найменування, тому правонаступником його є Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» - Позивач.

Згідно п. 1.1. Договору Клієнт - Відповідач приймає участь в системі LeaseIT зокрема отримує обладнання та інші товари від Постачальників - Учасників системи LeaseIT, а також отримує послуги, на умовах, визначених обраним Клієнтом Пакетом фінансування LeaseIT, а Оператор LeaseIT (Позивач), зобов'язується на підставі заявки Клієнта забезпечити передачу Клієнту товарів (ІТ-обладнання, запасних частин, копмлектуючих, витратних матеріалів, тощо) обраним Клієнтом Постачальників та надання Клієнту послуг, за умови виконання Клієнтом вимог, передбачених пакетом LeaseIT.

Відповідно до п. 1.2. Договору порядок отримання обладнання, інших товарів та послуг Клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг Клієнтами системи LeaseIT- Правила, які є невід'ємною частиною цього Договору.

Власним підписом Відповідач засвідчив факт ознайомлення з Правилами, взяв на себе обов'язок їх дотримуватися.

Правила введені в дію наказом Генерального директора ЗАТ «Лізин ІТ» від 01.02.2006 року і до цього часу вони не змінювались, отже саме з цією редакцією Правил був ознайомлений Відповідач. Також Відповідач не надав якусь іншу редакцію Правил, що є підтвердженням того що її не існує. На Правилах відсутній підпис Відповідача, тому що він стоїть на Договорі, в якому зазначено що Відповідач ознайомився з Правилами і зобовязується їх виконувати.

П.6.9., зазначає, якщо Клієнт сплачує місячний платіж після 20 числа поточного місяця, і при цьому за його особовим рахунком існувала заборгованість за попереднім(и) місячним(ими) платежем(ами), то кошти, які надійшли, в першу чергу зараховуються в погашення нарахованих штрафів (пені); в другу чергу - в погашення всіх нарахованих процентів (комісій); в третю чергу погашають заборгованість за попереднім(іми) місячним(ими) платежем(ами) в частині вартості обладнання.

ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій», у відповідності до п. 6.12. Правил, зберігає за собою право в односторонньому порядку збільшити платежі за надане обладнання. Так як з листопада 2008 року, під час значних «коливань» валютного курсу на ринках України, Позивачем було використано право одностороннього збільшення платежу, а саме проводилась індексація боргу відповідно до зміни курсу НБУ за долар США. Порядок проведення індексації: первинна сума місячного платежу ділиться на встановлений НБУ курс долара США на дату укладення договору (5 грн. 05 коп.) та помножується на курс НБУ відносно долара США на дату виставлення місячного рахунку.

п.9.2.4. Клієнт зобовязаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати платежі, передбачені Пакетом LeaseІТ.

п.14.2. У разі несвоєчасної оплати Клієнтом нарахованого платежу Клієнт сплачує на користь Оператора LeaseІТ плату за прострочення платежу: в розмірі пяти відсотків від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення простроченого платежу здійснюється у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за Договором; в розмірі десяти відсотків від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду, на який припадає дата оплати за Договором. Сплата плати за прострочення платежу не звільняє Клієнта від обовязку в повному обсязі оплатити платежі, передбачені пакетом LeaseІТ.

Отже, штрафні санкції прописані в Правилах, які знаходяться в тій самій формі що й основний Договір, є його невідємною частиною, а також мають юридичну силу для правовідносин сторін. Також зміна курсу долара була обумовлена та погоджена між сторонами.

Пунктом 3.3. Правил визначено:ПакетLeaseІТ -це сукупність фінансових, часових та якісних умов отримання Клієнтом обладнання, інших товарів та послуг за технологією фінансування LeaseІТ і носить характер публічної пропозиції (оферти) Оператора LeaseІТ і затверджується Оператором LeaseІТ.

07.08.2008 року Позивачем умови Договору було виконано в повному обсязі та передано Відповідачу в користування обладнання про що свідчить Накладна - вимога №20104043 від 07.08.2008 року підписана сторонами (Додаток №5).

Таким чином, у Відповідача перед Позивачем, на підставі п. 3.1., 4.1.Договору та норм цивільного законодавства, виникли зобовязання щодо сплати орендних платежів в момент повної виплати яких згідно умов Пакету відбувається перехід права власності на обладнання.

Порядок здійснення орендних (лізингових) платежів, передбачений п. 3.1. та п. 5.4.2. Договору. Згідно вказаних положень Відповідач зобовязаний здійснювати своєчасну та певну оплату за отримане обладнання в строк до 20 числа поточного місяця. Не виконання стороною умов Договору тягне за собою відповідальність, визначену п. 14.2. Правил.

Позивач у повному обсязі виконав свої договірні обовязки щодо надання обладнання Відповідачу згідно його Заявки і Договору у відповідні строки та належної комплектації, але Відповідач не виконав своїх грошових зобов'язань за Договором, внаслідок чого за ним рахується заборгованість в сумі 12922,83 гри., яка підтверджена розрахунком - Структурою грошових нарахувань № НОМЕР_1 від 18.07.2013, а саме:

3792,79 грн. компенсації вартості наданого обладнання;

4452,00 грн. фінансової комісії;

4501,50 грн. індексація місячних платежів;

162,68 грн. індексація простроченої заборгованості;

13,86 грн. штрафні санкції за несплату щомісячних платежів.

Представник позивача ОСОБА_2, позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без участі представника позивача.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів про взаємовідносини сторін. Представник відповідача не заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_3, позов визнала частково та при цьому пояснила, що проти вимог про стягнення 3792,79 грн. компенсації вартості наданого обладнання, 4452,00 грн. фінансової комісії, та 13 грн. 86 коп., штрафних санкцій за несплату щомісячних платежів не заперечує. Проте, заперечує проти стягнення 4501,50 грн., індексації місячних платежів та 162,68 грн. індексації простроченої заборгованості мотивуючи наступним.

Відповідачка категорично стверджує, що з Правилами отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseІТ, ознайомлена не була і будь-якого тексту Правил під час укладення договору від 07.08.2008 року щодо отримання обладнання не підписувала. Жодних додаткових умов, які не зазначені в договорі їй не роз'яснювали.

Відповідно до п.3.1 Договору, Умови за якими обладнання, інші товари та послуги надаються Клієнту визначаються Пакетами LeaseІТ.

Згідно заявки відповідачки Пакетом фінансування дійсно обрано Пакет LeaseІТ Інвайт.

Відповідно до Пакету LeaseІТ Інвайт для отримання обладнання, який обрала відповідачка, передбачено умови, за якими ІТ- обладнання надається Клієнту, серед яких: вид договору- фінансовий лізинг, строк договору становить 2 роки, кількість платежів - 24, термін виплати вартості обладнання - 2 роки, проценти за надання фінансування - 2% від первісної вартості обладнання за кожний місяць рівними частинами до повної виплати вартості обладнання.

Даний факт також підтверджує позивач у позовній заяві, а також у пункті 2 Розяснення до Структури грошових нарахувань та надходжень (а.с.20).

Тобто, відповідачка зобовязалася на протязі 24 місяців сплачувати лізингові платежі в розмірі, що розраховується як 1/24 частина первинної вартості обладнання (компенсація вартості обладнання) плюс 2% від первинної вартості обладнання ( фінансова комісія).

Вартість обладнання становить 4200 грн. (копія видаткової у додатку), відповідно до умов договору відповідачка повинна сплачувати щомісяця (4200 ціна : 24 місяця = 175 грн.) та 2% від первісної вартості обладнання щомісяця = 84 грн. Всього щомісяця повинна була сплачувати 259 грн.

Це підтверджується письмовими розяненнями генерального директора ПрАТ «Лізінг ІТ» ОСОБА_4 (а.с. 20) та розрахунком зі сплати надісланим позивачем.

За умовами договору, відповідно до п. 7.2 у разі прострочення сплати платежів, клієнт сплачує плату за прострочення платежів в порядку та розмірах, згідно пакету LeaselT.

Ні в договорі, ні в умовах пакету LeaselT підписаних сторонами не зазначена сплата індексацій місячних платежів ні сплата індексацій простроченої заборгованості. Тільки 2% проценти за надання фінансування від первісної вартості обладнання за кожний місяць рівними частинами до повної виплати вартості обладнання.

Позивач стверджує, що мав право на підставі пункту 6.12 Правил отримання ІТ- обладнання в односторонньому порядку збільшити платіж, якщо встановлений НБУ курс долара США чи євро по відношенню до української гривні суттєво зміниться.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в актах прямо вказано про це, а також, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Як вбачається із заявки на отримання обладнання , інших товарів та послуг від

07.08.2008 року вартість товару визначена виключно в гривнях і становить 4200 грн. коп. (копії у додатку), що також стверджується позивачем.

Відповідно до умов договору про отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaselTта Пакету LeaselT для отримання обладнання, вид даного договору - фінансовий лізинг.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг», відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Відповідно до ст. 706 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, оголошеною продавцем у момент укладення договору, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті зобов'язання.

Статтею 694 ЦК України передбачено, що товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати:

а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу;

б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно;

в) компенсацію відсотків за кредитом;

г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про фінансовий лізинг», якщо сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмета лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачене інше.

До грошових зобов'язань, визначених договором у гривнях, діючим законодавством передбачено стягнення суми боргу з врахуванням індексу інфляції за час прострочення.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади і галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується у періодичних офіційних виданнях.

Згідно з листом Верховного Суду України № 62-97 від 03.04.1997 року «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», для визначення розміру заборгованості з урахуванням індексу інфляції необхідно індекс інфляції, визначений за певний період, перемножити на суму боргу.

Таким чином, відповідачка вважає, що збільшуючи розмір місячних платежів, з перерахуванням їх по курсу долара США на день сплати, позивач тим самим збільшував вартість обладнання порівняно з тією, яка була визначена у договорі, що суперечить положенням ст. 706, 694 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг».

Індексація визначених договором місячних платежів у гривнях та простроченої заборгованості, розрахована позивачем із застосуванням курсу долара США до гривні, в той час як валютою зобов'язання є лише гривня і вартість товару визначено у гривнях, не передбачена законом, а тому стягненню не підлягає.

Вислухавши представника відповідачки та дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме: 3792,79 грн. компенсації вартості наданого обладнання; 4452,00 грн. фінансової комісії та 13,87 грн., штрафні санкції за несплату щомісячних платежів, а вимоги щодо 4501,50 грн. індексації місячних платежів та 162,68 грн. індексації простроченої заборгованості не підлягають задоволенню із слідуючих підстав.

Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог та заперечень.

Під час розгляду справи встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини, взаємні зобовязання сторін були напряму вказані в договорі. (а.с.6-23).

Позивач із своєї сторони положення умов договору виконав, проте відповідач всупереч йому не виконав в повному обсязі.

Відповідно до ст. 526, 527,530, 642 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та умов кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Обовязок із відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, передбачений ст. 623 ЦК України.

Згідно з ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних відпростроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, інфляційні (індексація) нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Інфляційні нарахування входять до складу грошового зобовязання. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць, прострочення платежу за період часу, менший за місяць, не тягне за собою інфляційних нарахувань.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція);

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади і галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується у періодичних офіційних виданнях.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлені вимоги про стягнення грошових коштів за термінологією як індексація, проте, за результатами розрахунку (перерахунку) сума боргу була збільшена за курсом долара США встановленого Національним банком України в гривневому еквіваленті відповідно до п. 6.12 Положення до договору,( а.с.20-23), що суперечить ст. 625 ЦК України, а тому не підлягає задоволенню.

Статтею 694 ЦК України передбачено, що товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Що стосується посилання відповідачки та її представника на те, що вона не підписувала, не ознайомлена та не отримувала зазначених Правил до договору, то ці доводи на увагу суду не заслуговують за безпідставністю, оскільки відповідачкою підписаний договір в якому в п. 1.1 та п.1.2 є посилання на Правила, які є невідємною частиною договору.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 229 грн.41 коп.

Керуючись ст.ст. 10,11,14,60,88,208-209,212-215,218,223 ЦПК України, ст. 526,527, 530, 623,625, 642, 694 ЦК України, ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» суму заборгованості за невиконання договірних зобовязань у розмірі 8258 грн. 65 коп., та судовий збір в сумі 82 грн. 59 коп.

Відповідно до ст. 218 ЦПК України вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особам, які не були присутніми під час проголошення рішення суду, протягом цього строку з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

У разі оскарження рішення, якщо воно не було скасованим, воно набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_5