АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №-22-ц/790/426/2013
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 2-296/11
Категорія - право власності.
І М Е Н Е М У К Р А
13 лютого 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
Головуючої судді -
Суддів - Гальянової І.Г.
Секретар - Галушко Т.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Житлово -
будівельного кооперативу «Уют» на
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 05 жовтня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до
територіальної громади в особі
Харківської міської ради про визнання
права власності на квартиру в порядку
спадкування за законом, -

в с т а н о в
и л а:

в жовтні 2011 року у суд звернулась
ОСОБА_1 з позовом про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом. В обґрунтування позовних
вимог посилалась на те, що її матері
ОСОБА_2 належала на праві власності
квартира АДРЕСА_1, згідно із свідоцтвом
про право власності від 28 серпня 2006
року, виданого на підставі рішення
виконавчого комітету Дзержинської
райради м. Харкова від 30 серпня 2005 року
№-120/39 та житловий будинок з надвірними
будівлями, розташований в АДРЕСА_2

Мати померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивачка є єдиною спадкоємицею після
її смерті.

Відповідачі проти позову
заперечували та просили в задоволенні
позову відмовити.

Рішенням Дзержинського районного
суду м. Харкова від 05 жовтня 2012 року
позовні вимоги задоволенні.

Не погодився з рішенням
представник житлово - будівельного
кооперативу «Уют» й у апеляційній
скарзі просить рішення скасувати.
Посилається на неповноту судового
слідства та необґрунтованість рішення
суду. Будинок АДРЕСА_1 належить до
кооперативного житлового фонду.
Квартира АДРЕСА_1 у зазначеному будинку
у 1966-1981 роках була повністю сплачена гр.
ОСОБА_3, а у 1983 році на підставі
обмінного ордеру №-6371 від 06.07.1983 року
виданого виконавчим комітетом
Харківської міської ради, з державного
житлового фонду із самостійним правом
на житлову площу у спірну квартиру були
вселені : ОСОБА_2, ОСОБА_4- онук, ОСОБА_5-
дружина онука, ОСОБА_6- правнучка.
Вважає, що квартира належить
кооперативу, так як ОСОБА_2 при житті не
сплачувала пайові внески за квартиру.
Свідоцтво про право власності на
квартиру було видано після її смерті і
суд не з'ясовував обставини його
отримання. В квартирі зареєстровані і
мешкають особи, які мають самостійне
право на житло на підставі ордеру №-6371
від 06.07.1983 року, виданого виконавчим
комітетом Харківської міської ради,
які також не були залучені до участі у
справі.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вислухавши сторони, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 213 ЦПК України
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму
Верховного суду України №-2 від 12.09.2009
року «Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої інстанції,
розглядаючи і вирішуючи цивільні
справи на засадах змагальності та
диспозитивності, суди відповідно до
положень статей 10,11 ЦПК повинні
роз'яснювати особам, які беруть у ній
участь , їх права та обов'язки,
попереджувати про наслідки вчинення
або не вчинення процесуальних дій і
сприяти здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

З апеляційної скарги вбачається, що
будинок АДРЕСА_1 належить до
кооперативного житлового фонду та
відноситься до кооперативної
власності ЖБК «УЮТ».

КвартираАДРЕСА_1 в цьому будинку до
1983 року знаходилась у користуванні
сім'ї громадянки ОСОБА_3, яка у 1966-1981
роках повністю сплатила свій пайовий
внесок за квартиру.

У 1983 році на підставі обмінного
ордеру №-6371 від 06.07.1983 року, виданого
виконавчим комітетом Харківської
міської ради, з державного житлового
фонду із самостійним правом на житлову
площу у спірну квартиру були вселені:
ОСОБА_2, як основний наймач, та члени
сім'ї наймача - ОСОБА_4.( онук наймача),
ОСОБА_5( дружина онука), ОСОБА_6(
правнучка наймача), у 1983 році
народилась правнучка наймача ОСОБА_7

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням виконавчого комітету
Дзержинської районної ради м. Харкова
№-120/39 від 30.08.2005 року було видано
свідоцтво на право власності на
квартиру АДРЕСА_1( ЖБК «Уют» на ім'я
ОСОБА_2. До виконкому з заявою звернувся
ОСОБА_4, який діяв від імені ОСОБА_2 на
підставі довіреності( ВВМ №-659375 від
07.10.2004 року).

Свідоцтво про право власності
ОСОБА_2 не отримала так як ІНФОРМАЦІЯ_1
померла. Свідоцтво було оформлено
ОСОБА_4 28 серпня 2006 року після її смерті,
але не отримано, у зв'язку з тим, що зі
смертю ОСОБА_2 припинила дію
довіреність №-ВВМ № 659375 від 07.10.2004 року,
видана на ім'я ОСОБА_4

Крім того, звертаючись до суду
ОСОБА_1 не надала доказів того, що
нотаріусом їй було відмовлено в
оформленні права на спадщину та видачі
свідоцтва після смерті матері, та з
яких підстав. Статтею 1297 ЦК зазначений
обов'язок спадкоємця завернутися за
свідоцтвом про право на спадщину на
нерухоме майно саме до нотаріуса, а не у
суд. І у разі якщо є письмова відмова
нотаріуса видати свідоцтво про право
на спадщину, спадкоємець має право
оспорити цю відмову. Справа в даному
випадку розглядається за правилами
позовного провадження.

Крім того, до участі у справі не
були залучені особи, права яких можливо
порушуються вказаним судовим рішенням
та які про наявність спору щодо спірної
квартири нічого не знали.

Всі ці обставини не були предметом
судового дослідження, у зв'язку з чим,
судова колегія вважає, що рішення суду
підлягає скасуванню, а в задоволенні
позовних вимог необхідно відмовити за
їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 209,218,303,304,307,309,317,319
ЦПК України судова колегія,

в и р і ш
и л а;

апеляційну скаргу Житлово -
будівельного кооперативу « Уют»
задовольнити частково . Скасувати
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 05 жовтня 2013 року .

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили
після його проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя -

Судді -