Провадження №4с/200/41/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2014 року Бабушкінський
районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Шевцової
Т.В.

при секретарі - Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду
м.Дніпропетровська скаргу ОСОБА_1 на
дії старшого державного виконавця
Бабушкінського відділу Державної
виконавчої служби ДМУЮ ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
вищезазначеною скаргою та просив
визнати дії державного виконавця
Тищенко О.О., щодо відмови у відкладенні
виконавчих дій та наданні строку на
самостійне виконання рішення суду
неправомірними, зобов’язати відкласти
виконавчі дії та надати семиденний
строк для самостійного виконання
рішення Бабушкінського районного суду
м.Дніпропетровська від 17.12.2013 року за
виконавчим листом №200/11556/13 від 09.07.2014
року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в
провадженні старшого державного
виконавця Бабушкінського відділу
Державної виконавчої служби ДМУЮ
ОСОБА_2 знаходиться виконавче
провадження по виконавчому листу
№200/11556/13ц від 09.07.2014 року, виданого
Бабушкінським районним судом
м.Дніпропетровська 09.07.2014 року на
виконання рішення суду від 17.12.2013 року.

30.07.2014 року його батьки від сусідів
дізнались про вихід державного
виконавця за адресою його спільного з
батьками проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

31.07.2014 року його представник за
довіреністю ознайомився з матеріалами
виконавчого провадження та встановив,
що виконавче провадження було відкрито
15.07.2014 року, зі строком добровільного
виконання до 22.07.2014 року, ця постанова
була надіслана йому, як боржнику, 18.07.2014
року рекомендованим листом з
повідомленням, яку він отримав 01.08.2014
року.

16.07.2014 року державним виконавцем
винесено постанову про накладення
арешту на все майно боржника, в тому
числі на квартиру АДРЕСА_1.

05.08.2014 року його представник звернувся
до державного виконавця з клопотанням
про відкладення виконавчих дій та
надання строку на добровільне
виконання рішення, яке вмотивував
несвоєчасним отриманням копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

07.08.2014 року державний виконань надав
відповідь, якою відмовив у задоволенні
клопотання, оскільки постанова про
відкриття виконавчого провадження
була надіслана в належний спосіб
рекомендованим листом з повідомленням.

З цією відповіддю державного виконавця
він не згоден, оскільки вона суперечить
змісту ст.35 Закону України «Про
виконавче провадження», на момент
порушення виконавчого провадження
державний виконавець був обізнаний про
дію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26.06.2014 року, якою
зупинено виконання рішення
Бабушкінського районного суду
м.Дніпропетровська від 17.12.2013 року.

Внаслідок протиправної відмови
державного виконавця у відкладенні
виконавчих дії та продовженні строку
на добровільне виконання рішення суду,
з нього постановою держвиконавця
стягнуто виконавчий збір в розмірі 10%
від суми боргу, а саме: 46 768,63 грн., тобто
державний виконавець був особисто
зацікавлений у стягненні з нього збору.

В судове засідання представник
скаржника надав заяву про розгляд
справи у його відсутність, вимоги
підтримав та просив їх задовольнити.

Від державного виконавця надійшла
заява про розгляд скарги у його
відсутність, проти її задоволення
заперечував, просив відмовити,
посилаючись на заперечення, надані
раніше. Так, вимоги скарги заперечує,
оскільки ухвалу про зупинення
виконання рішення суду він отримав
лише 31.07.2014 року, коли представник
боржника ознайомлюючись з матеріалами
виконавчого провадження надав її копію
особисто державному виконавцю. Копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження надіслана в порядку ст.31
Закону України «Про виконавче
провадження», тому боржник вважається
належним чином повідомленим про
відкриття виконавчого провадження та
перебіг строку, наданого на
добровільне виконання рішення суду.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши всі докази у їх сукупності,
суд вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, 15.07.2014 року ОСОБА_3
подано до Бабушкінського ВДВС ДМУЮ
заяву про примусове виконання рішення
суду та виконавчий лист Бабушкінського
районного суду м.Дніпропетровська від
09.07.2014 року, яким стягнуто на її користь
з ОСОБА_1 467 686,30 грн.

15.07.2014 року державним виконавцем
відділу ОСОБА_2 винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження та
надання строку на добровільне
виконання рішення до 22.07.2014 року.

Копія постанови від 15.07.2014 року
надіслана на адресу боржника ОСОБА_1
15.07.2014 року за вих..№0314/25093/18 супровідним
листом на адресу АДРЕСА_2, що відповідає
адресі боржника, зазначеній у
виконавчому листі.

Разом з цим, 15.07.2014 року державним
виконавцем здійснено виклик боржника
ОСОБА_1 з попередженням про
застосування штрафних санкцій у
випадку неявки.

На підставі заяви стягувача 16.07.2014 року
держаним виконавцем винесено
постанову про накладення арешту на все
майно боржника.

17.07.2014 року постанову державного
виконавця від 15.07.2014 року про відкриття
виконавчого провадження надіслано
рекомендованим листом з повідомленням
на адресу боржника: АДРЕСА_2, про що
свідчить надана копія реєстру поштових
відправлень.

30.07.2014 року державним виконавцем
здійснено вихід за адресою боржника, де
встановити його майновий стан не
вдалось можливим за відсутності
доступу до житла, тому сусідці з
квартири 16 ОСОБА_4 залишено виклик
державного виконавця від 30.07.2014 року
про необхідність явки до відділу ДВС.

31.07.2014 року представником боржника
ОСОБА_5 подано державному виконавцю дві
заяви: - про відкладення виконавчих дій
та надання строку на добровільне
виконання рішення суду, що вмотивовано
необізнаністю ОСОБА_6 про відкриття
виконавчого провадження; - про
зупинення виконавчого провадження на
підставі ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26.06.2014 року, якою зупинено
виконання рішення суду від 17.12.2013 року
до закінчення касаційного розгляду.

01.08.2014 року державним виконавцем
постановлено про зупинення
виконавчого провадження з вказаної
підстави, з посиланням на п.4 ч.1 ст.37,
ст.39 Закону України «про виконавче
провадження».

Копію цієї постанови представник
боржника отримав нарочно 05.08.2014 року.

06.08.2014 року державним виконавцем за
наслідком розгляду клопотання
боржника про відкладення виконавчих
дій прийнято рішення про відмову в
поновленні строку на добровільне
виконання рішення суду, оскільки
постанова про відкриття виконавчого
провадження надіслана боржнику в
належний спосіб 17.07.2014 року.

23.07.2014 року у зв’язку з відсутністю
доказів добровільного виконання
рішення суду в наданий строк, державним
виконавцем прийнято постанову про
стягнення виконавчого збору в розмірі
46 768,63 грн.

Статтею 124 Конституції України
проголошено обов’язковість виконання
судових рішень на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Закон України «Про виконавче
провадження» визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Як визначає ст.1 цього Закону виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до ст.2 Закону, примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

У справі ,,ОСОБА_7 проти України” від 15
жовтня 2009 р. Європейський суд
неодноразово наголошував, що право на
суд було б ілюзорним, якби національна
система Договірної держави допускала
невиконання остаточного та
обов’язкового судового рішення на
шкоду одній із сторін.

В силу ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець здійснює необхідні заходи
щодо своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного у документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
в порядку, що визначені виконавчим
документом.

Відповідно до п.1 ст. 27 Закону у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Таким чином, оскільки постанова про
відкриття виконавчого провадження
була надіслана боржникові державним
виконавцем в порядку ст.31 ч.1 Закону
України «Про виконавче провадження» і
її отримання з запізненням 01.08.2014 року
боржником зумовлено лише його
бездіяльністю, суд доходить висновку
про правомірність відмови державного
виконавця у відкладенні виконавчих
дій, а тому скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст.388 ЦПК України судові
витрати слід віднести за рахунок
скаржника.

Керуючись ст.ст.3,10,11, 57, 60, 61, 88, 169, 197,
212-215, 293, 294, 383-389 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В скарзі ОСОБА_1 на дії старшого
державного виконавця Бабушкінського
відділу Державної виконавчої служби
ДМУЮ ОСОБА_2 - відмовити.

Судовий збір не відшкодовувати.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Бабушкінський районний суд
м.Дніпропетровська протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Т.В.Шевцова