АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/3102/2014
Головуючий у І інстанції - Галаган В.І.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого судді
Рубан С.М.

суддів
Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі
Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 23 грудня 2013 року усправі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 23 грудня 2013 року позов
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства „Родовід Банк"
заборгованість за кредитним договором
№77.1/АА-560.07.2 від 21.08.2007 року в сумі 31 487
(тридцять одну тисячу чотириста
вісімдесят сім) доларів 08 центів США, та
46 882 (сорок шість тисяч вісімсот
вісімдесят дві) гривні 77 копійок.

Вирішено питання судових витрат.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
у задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні відповідач
підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача проти
апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явились, про час і місце
розгляду справи повідомлені належно,
тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх
неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

Статтею 14 ЦК України передбачено, що
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Виконання
цивільних обов'язків забезпечується
засобами заохочення та
відповідальністю, які встановлені
договором або актом цивільного
законодавства.

Під кредитними правовідносинами
розуміють такі, що виникають з приводу
надання (передачі, використання)
грошових коштів на умовах повернення.

Згідно п. 4 ст. 1 Закону України „Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг"
(у редакції Закону України від 23.10.2013 р.),
фінансовий кредит - кошти, які
надаються у позику юридичній або
фізичній особі на визначений строк та
під процент.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про
банки та банківську діяльність" ( у
редакції Закону України від 11.10.2013 р.),
банківський кредит - будь-яке
зобов'язання банку надати певну суму
грошей, будь-яка гарантія, будь-яке
зобов'язання придбати право вимоги
боргу, будь-яке продовження строку
погашення боргу, яке надано в обмін на
зобов'язання боржника щодо
повернення заборгованої суми, а також
на зобов'язання на сплату процентів та
інших зборів з такої суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦКУкраїни за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

21.08.2007 року між Відкритим акціонерним
товариством „Родовід Банк" та ОСОБА_2
укладено кредитний договір
№77.1/АА-560.07.2, згідно п.1.3. якого банк
відкрив відповідачу позичковий
рахунок НОМЕР_1. Згідно п.п. 1.1., 1.2., 1.5., 1.6.
Банк відкриває Позичальнику
відновлювальну кредитну лінію на
загальну суму 30 000,00 доларів США
терміном до 21.09.2014 року включно з
процентною ставкою 12,5% річних, кредитні
кошти надаються виключно на наступні
цілі: купівлю автомобіля та сплату
страхових платежів, для обліку
нарахованих процентів за користування
кредитами Банк відкриває позичальнику
рахунок НОМЕР_2.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.9. Договору, за
порушення строків повернення кредитів
чи сплати процентів, Позичальник
зобов'язується сплатити Банку пеню за
кожен день у розмірі подвійної
процентної ставки , встановленої у п. 1.5.
кредитного договору від суми
простроченого платежу. (а.с.8-13).

Позивачем виконано умови кредитного
договору про №77.1/АА-560.07.2 від 21.08.2007 року
та надано відповідачу грошові кошти на
суму 30 000,00 доларів США, що
підтверджується заявою на видачу
готівки №1275_1236 від 21.08.2007 року, копію
якої долучено до матеріалів справи.
(а.с. 27).

Згідно зі статтями 546, 549 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

В забезпечення виконання кредитних
зобов'язань за кредитним договором
№77.1/АА-560.07.2 від 21.08.2007 року, між
Відкритим акціонерним товариством
„Родовід Банк" та ОСОБА_1 укладено
договір поруки, відповідно до п. 1.1.
якого Поручитель зобов'язується
солідарно відповідати перед Банком у
повному обсязі за своєчасне та повне
виконання зобов'язань ОСОБА_2 за
кредитним договором №77.1/АА-560.07.2 від
21.08.2007 року, а також усіх додаткових
угод, які можуть бути укладені до
закінчення строку дії кредитного
договору.(а.с.14-15).

Відповідно до ст. 526 ЦКУкраїни,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору, актів цивільного
законодавства.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. (ч. 1 ст. 612 ЦКУкраїни).

Одностороння відмова від зобов'язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання. (ч. 2 ст. 615 ЦК України).

Кредитодавець має право на одержання
від позичальника процентів на суму
кредиту у розмірах і в порядку, що
встановлені договором. Якщо договір не
містить умови про розмір процентів, він
визначається обліковою ставкою
банківського процента (ставкою
рефінансування), встановленою
Національним банком України. У разі
відсутності іншої угоди проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення суми кредиту.

Позичальник зобов'язаний повернути
кредитодавцеві відповідну суму коштів
у строк та в порядку, встановленому
договором. Якщо позичальник не виконав
цього зобов'язання, він повинен
сплатити пеню (у вигляді процентів) від
дня, коли настав строк виконання, до дня
повернення коштів кредитодавцеві,
незалежно від сплати процентів за
умовами договору.

Відповідно до частини першої ст. 625 ЦК
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ „Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, при
вирішенні спорів про дострокове
повернення кредиту, суд має
враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК
України і виходити з того, що якщо
договором встановлено обов'язок
позичальника повернути кредит
частинами (із розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини кредитодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини кредиту, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому від
суми кредиту.

В статті 611 ЦКУкраїни зазначено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема у
вигляді сплати винною особою неустойки
(штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, при
солідарному обов'язку боржників
кредитор має право вимагати виконання
обов'язків частково або в повному
обсязі як від усіх боржників разом, так
і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ „Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин" від 30.03.2012 року № 5,
враховуючи положення пункту 7 частини
тринадцятої статті 11 Закону України
"Про захист прав споживачів", суди мають
виходити з того, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України "Про захист
прав споживачів" застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Судом встановлено, що відповідачами
порушено умови кредитного договору в
частині своєчасного повернення
кредиту, процентів за користування
кредитом та пені, у зв'язку з чим, станом
на 04.07.2013 року загальна сума
заборгованості відповідачів за
кредитом становить 31 487,08 доларів США,
та 112 617,14 грн. пені та 3% річних, з яких:
сума заборгованості по кредиту - 21 578,51
доларів США; сума заборгованості по
відсоткам - 9 908,57 доларів США; сума пені
за несвоєчасне погашення кредитної
заборгованості - 100 547,64 грн., сума трьох
процентів річних від суми простроченої
кредитної заборгованості - 12 069,50 грн.,
що підтверджено, наданими позивачем
розрахунками. (а.с. 28-30).

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, на підставі положення
пункту 7 частини тринадцятої статті 11
Закону України "Про захист прав
споживачів", керуючись правилами
строку позовної давності, визначеними
роз'ясненнями п. 31 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ „Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, вірно
визначив суму пені, що підлягає
стягненню, а саме: пені за несвоєчасне
погашення заборгованості за кредитом у
розмірі 2 758,39 доларів США, та пені за
несвоєчасне погашення процентів по
кредиту у розмірі 1 597,08 доларів США, а
всього на загальну суму - 4 355,47 доларів
США, що еквівалентно 34 813,27 грн.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ „Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, у
разі якщо кредит правомірно наданий в
іноземній валюті та кредитодавець
(позивач) просить стягнути кошти в
іноземній валюті, суд у резолютивній
частині рішення зазначає про стягнення
таких коштів саме в іноземній валюті,
що відповідає вимогам частини третьої
статті 533 ЦК України.

З підстав наведеного, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
позов Публічного акціонерного
товариства „Родовід Банк" до ОСОБА_2,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором підлягає
частковому задоволенню, а саме
підлягає солідарному стягненню з
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_1
заборгованість за кредитним договором
№77.1/АА-560.07.2 від 21.08.2007 року на загальну
суму 31 487,08 доларів США, пеню у розмірі -
34 813,27 грн. та 3% річних у розмірі 12 069,50
грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що
дія кредитного договору припинилась з
підстав, викладених у пункті 7.3
кредитного договору, колегія суддів не
приймає до уваги, оскільки як
встановлено в суді, змін умов
кредитного договору не відбулось, що
підтвердив в суді як відповідач, так і
представник позивача.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що
відповідно до п.7.2 договору у разі
згоди позичальника, на зміни умов
цього договору, оформляється додаткова
угода до цього договору, яку
підписують обидві сторони, а згідно п.7.3
у разі незгоди позичальника з
запропонованими умовами, цей договір
припиняється, а позичальник
зобов'язаний повністю повернути
загальну суму заборгованості за
кредитом, а також сплатити нараховані
за ним проценти, можливі пені та
штрафи, передбачені цим договором,
протягом п»яти робочих днів з дати
отримання листа банку, зазначеного в
п. 7.1 цього договору.

Враховуючи вказані положення
договору, колегія суддів не приймає до
уваги твердження відповідача про те,
що він вважав договір припиненим,
оскільки відповідач підтвердив суду,
що вимоги п.7.3 договору щодо
зобов'язання повністю повернути суму
заборгованості за кредитом, а також
нараховані проценти, можливу пеню та
штрафи відповідачі не виконали,
продовжували періодично сплачувати
кредит за умовами кредитного договору.

02 серпня 2013 року банком відповідачам
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було направлено
лист-вимогу щодо погашення
заборгованості за кредитним
договором згідно п.п.1.1 якого банк
відкрив позичальнику відновлювальну
кредитну лінію на загальну суму 30 000
доларів США терміном по 21.08.2014 року
включно.

Відповідно до зворотних повідомлень
відповідачі отримали листи- вимоги
щодо погашення заборгованості, однак
заборгованість погашена не була.

Доводи апеляційної скарги щодо
закінчення терміну позовної давності,
колегія суддів також не приймає до
уваги, оскільки згідно п.п.1.1
кредитного договору, банк відкрив
позичальнику відновлювальну кредитну
лінію на загальну суму 30 000 доларів США
терміном по 21.08.2014 року включно, а
позичальник зобов»язався повернути
отриманий кредит не пізніше 21 серпня 2014
року.

Інші доводи також були предметом
розгляду суду першої інстанції,
висновків суду не спростовують і не
впливають на правильність ухваленого
у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального
процесуального права, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 23 грудня 2013року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :
Судді: