У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

26 лютого 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Олійник А.С.,
Дербенцевої Т.П.,
Парінової І.К.,

провівши попередній розгляд цивільної
справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
публічного акціонерного товариства
"Універсал Банк", ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
визнання недійсним кредитного
договору, договорів іпотеки та
застосування наслідків їх недійсності,
за касаційною скаргою ОСОБА_7 на
рішення апеляційного суду Львівської
області від 10 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулись до суду з указаним позовом,
із урахуванням уточнених позовних
вимог просили визнати недійсними:
кредитний договір № 11-1/737к-07, укладений
15 жовтня 2007 року між ОСОБА_6 та
відкритим акціонерним товариством
«БАНК УНІВЕРСАЛЬНИЙ» (далі - ВАТ «БАНК
УНІВЕРСАЛЬНИЙ»); договір іпотеки,
укладений 15 жовтня 2007 року між ВАТ
«БАНК УНІВЕРСАЛЬНИЙ» та ОСОБА_6;
договір іпотеки, укладений 15 жовтня 2007
року між ВАТ «БАНК УНІВЕРСАЛЬНИЙ»,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7; застосувати наслідки
недійсності договорів іпотеки та
виключити з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
інформацію про заборону відчуження
предметів іпотеки.

Свої вимоги мотивували тим, що 15 жовтня
2007 року між ВАТ «БАНК УНІВЕРСАЛЬНИЙ»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Універсал
Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»), та
ОСОБА_6 укладено кредитний договір №
11-1/737к-07, за умовами якого останньому
надано у тимчасове платне користування
170 000 доларів США на 360 місяців зі
сплатою 12,45 % річних. У забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором між ВАТ «БАНК УНІВЕРСАЛЬНИЙ»
та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки, за
умовами якого останній передав у
іпотеку банку цегляний житловий
будинок із господарськими будівлями та
спорудами на АДРЕСА_2. Того ж дня у
забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_6 за кредитним договором, ОСОБА_7
передала в іпотеку ВАТ «БАНК
УНІВЕРСАЛЬНИЙ» квартиру АДРЕСА_1.

У кредитному договорі сторонами не
визначено момент у часі, з якого
повинен був початись перебіг строку
кредиту, не зазначено момент у часі,
коли ОСОБА_6 повинен погашати
заборгованість, а іпотечні договори не
містять розміру винагороди, яку
позичальник сплатив за видачу кредиту.
Крім того, чоловік іпотекодавця ОСОБА_7
- ОСОБА_4 не надавав нотаріально
посвідчену згоду на передачу квартири
в іпотеку банку, а у нотаріально
посвідченій заяві від 20 вересня 2008 року
дружина іпотекодавця ОСОБА_6 - ОСОБА_5
зазначила, що ознайомлена із
отриманням ОСОБА_6 позики, а не кредиту,
та не надавала згоди на передачу
нерухомого майна в іпотеку.

Рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 27 листопада 2012 року позов
задоволено. Поновлено позивачам строк
звернення до суду із позовом. Визнано
недійсним кредитний договір № 11-1/737к-07,
укладений 15 жовтня 2007 року між ОСОБА_6
та ВАТ «БАНК УНІВЕРСАЛЬНИЙ»,
застосовано наслідки недійсності
зазначеного договору та зобов'язано
ОСОБА_6 повернути ПАТ «Універсал Банк»
58 688,91 доларів США. Визнано недійсним
договір іпотеки, укладений 15 жовтня 2007
року між ОСОБА_6 та ВАТ «БАНК
УНІВЕРСАЛЬНИЙ», застосовано наслідки
недійсності цього правочину, шляхом
вилучення з Єдиного державного реєстру
заборон відчуження інформацію щодо
цегляного житлового будинку із
господарськими будівлями та спорудами
на АДРЕСА_2. Визнано недійсним договір
іпотеки, укладений 15 жовтня 2007 року між
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ВАТ «БАНК
УНІВЕРСАЛЬНИЙ», застосовано наслідки
недійсності цього правочину, шляхом
вилучення з Єдиного державного реєстру
заборон відчуження інформацію щодо
квартири АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 10 жовтня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову в
позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Статтею 332 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Із матеріалів справи вбачається, що
доводи касаційної скарги про
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права судом
апеляційної інстанції не дають підстав
для скасування рішення апеляційного
суду.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 335, 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 10 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
А.С.
Олійник

Т.П. Дербенцева

І.К. Парінова