Справа № 460/4099/13-ц
Провадження №2/460/305/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2014 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Варениця В.С.

з участю секретаря Бундз М.Р.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові

цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по договору лізингу то зустрічного договору про визнання договору про фінансовий лізинг недійсним та повернення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

25.10.2013 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 «Порше Лізинг Україна» заборгованість за договором фінансового лізингу №00002426 від 01.11.2010 року в розмірі 35757 грн 78 коп, а також судові витрати включно з витратами на правову допомогу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 01.11.2010 року між ОСОБА_4 «Порше Лізинг Україна» та гр.ОСОБА_3 було укладено договір про фінансовий лізинг №00002426, згідно якого позивач зобовязувався передати у розпорядження відповідача обєкт лізингу транспортний засіб марки «Фольксваген Пасат» 2010 року виробництва, а відповідач зобовязувалася прийняти обєкт лізингу і сплатити суму коштів згідно з графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів в сумі 41900 доларів США, без врахування авансового платежу. У разі дострокового припинення договору відповідач зобовязувалася повернути обєкт лізингу за власний рахунок у відмінному роботому і технічному стані впродовж десяти днів з дати одержання вимоги про таке повернення. У випадку відмови від повернення обєкту лізингу або затримки у поверненні позивач мав право конфіскувати обєкт лізингу, а відповідач зобовязана на підставі 13.6 Умов лізингу була зобовязана відшкодувати будь-які витрати, повязані з конфіскацією обєкту лізингу.

Також відповідно до п.16.1 Договору незалежно від завершення цього Контракту або проведення операцій, запланованих в рамках цього Контракту, усі витрати та збитки (включаючі ті з них, що повязані з виплатою гонорарів за юридичні та фінансові консалтингові послуги), завдані у звязку з укладенням або виконанням цього Контракту, а також операціями запланованими в рамках виконання цього Контракту, відшкодовуються стороною, яка завдала такі збитки.

У випадку прострочення платежів за Договором, згідно з п.8.2 Умов лізингу відповідач зобовязався сплачувати штрафні санкції, а також компенсацію будь-яких витрат, понесених позивачем, зокрема витрати на юридичні послуги, судові та позасудові процедури з метою стягнення сум, не сплачених відповідачем у відповідності до Договору (п.8.2.3 Умов лізингу).

Так як відповідач, починаючи з лютого 2011 року, почала порушувати умови Договору та неодноразово порушувала строки сплати щомісячних лізингових платежів, то позивачем направлялися три нагадування в адрес позивача. В останньому нагадуванні від 06.11.2012 року направлялося вимога про сплату заборгованості, повідомлення про відмову від договору та повернення обєкту лізингу. Відповідно датою розірвання договору про фінансовий лізинг є 19.11.2012 року.

Однак відповідач всупереч вимогам Договору не виконала свої зобовязання зі сплати заборгованості і не повернула обєкт лізингу.

21 січня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було

2

вчинено виконавчий напис про повернення обєкту фінансового лізингу, а 21 березня 2013 року державним виконавцем було вилучено обєкт лізингу з передачею даного обєкта представнику позивача.

Для супроводження процесу повернення заборгованості по договору та конфіскації обєкту лізингу позивач звернувся до спеціалізованої організації ОСОБА_4 «Юридична компанія «Тріпл Сі», з якою було укладено Договір про надання юридично-консультаційних посліг від 21.06.2012 року. Загальна вартість послуг наданих ОСОБА_4 «Юридична компанія «Тріпл Сі» підтверджується актами надання послуг, рахунками-фактурами, платіжними дорученнями та становить 26883 грн 40 коп з врахуванням податку на додану вартість.

Відповідач, незважаючи на положення Договору та порушуючи вимоги законодавства України, всіляко перешкоджав позивачу у здійсненні ним свого права власності на обєкт лізингу. Так, відповідачем було подано позовну заяву про повернення протиправного вилученого майна із заявою про забезпечення позову. Відповідно позивач був змушений звернутися до спеціалізованої організації ОСОБА_4 «Юридична фірма «Вернер» з метою надання послуг по юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях. Налання юридичних послуг стверджується додатковими угодами, актами, рахунками-фактурами, платіжними дорученнями та становить 8874 грн 38 коп з врахуванням податку на додану вартість.

В зустрічній позовній заяві відповідач ОСОБА_3 просить постановити рішення, яким визнати договір про фінансовий лізинг №00002426 від 01.11.2010 року недійсним з моменту укладення та стягнути з ОСОБА_4 «Порше Лізинг Україна» на її корисить сплачені кошти по договору в сумі 328929 грн 63 коп. Зустрічні позовні вимоги мотивовано тим, що згідно укладеного договору про фінансовий лізинг №00002426 від 01.10.2010 року позивач по справі ОСОБА_4 «Порше Лізинг Україна» придбав та передав в її розпорядження автомобіль марки «Фольксваген Пасат» 2010 року виробництва, вартістю 333314 грн 50 коп. Всього по укладеному договору на виконнання своїх зобовязань нею було сплачено 328929 грн 63 коп.

Тоді ж 28.01.2013 року позивач ОСОБА_4 «Порше Лізинг Україна» подало заяву про відкриття виконавчого провадження, виконавчою службою проведено примусове вилучення в неї цього автомобіля, що було визнано протиправним постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19.03.2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського адміністративного апеляційного суду від 15.05.2013 року.

Відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання» до фінансових установ належать лізингові компанії. Фінансовим установам забороняється в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки або інших платежів, передбачених кредитним договором або графіком погашення боргу, за вийнятком випадків, встановлених законом. Інформація, яка надається клієнту, повинна забезпечувати правильне розумінні суті фінансової послуги без навязування її придбання. Фінансова установа під час надання інформації клієнту зобовязана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів.

Однак їй, як клієнту та споживачу послуг, відповідної інформації до підписання договору надано не було, під час виконання договору на неї проводилася додаткові нарахування, на її звернення відповідей не надавалося, чим порушувалися її права як споживача фінансових послуг.

Умови оскаржуваного договору про фінансовий лізинг повністю суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів»: ціна, вказана в договорі не є остаточною, ціна визначена в доларах, а розрахунки відбувалися в гривнях, вона зобовязувана була виконувати умови договору без надання обгрунтованих пояснень збільшення ціни договору, в договорі в невстановлено жодної відповідальності ОСОБА_4 «Порше Лізинг Україна», умови договору є нерівними та несправедливими відносно неї як споживача послуги, дії ОСОБА_4 «Порше Лізинг Україна» мають ознаки нечесної підприємницької практики.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаний недійсним у цілому, споживач має право на відшкодування збитків.

Під час розгляду справи представник позивача ОСОБА_4 «Порше Лізинг Україна» гр.ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримала, зустрічні позовні вимоги заперечила, дала

3

пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та в письмовому запереченні на зустрічний позов. Просить задоволити заявлений первісний позов, в зустрічному позові відмовити.

Представник відповідача відповідача ОСОБА_3 гр.ОСОБА_2 первісний позов заперечив, позовні вимоги по зустрічному позові підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в зустрічній позовній заяві. Просить в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов просить задоволити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 01.11.2010 року між ОСОБА_4 «Порше Лізинг Україна» та гр.ОСОБА_3 було укладено договір про фінансовий лізинг №00002426, згідно якого лізингодавець зобовязувався придбати та передати у розпорядження лізингоодержувача обєкт лізингу транспортний засіб марки «Фольксваген Пасат» 2010 року виробництва, а лізингоодержувач зобовязувалася прийняти обєкт лізингу і сплатити суму коштів згідно з графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів (плану відшкодування) в загальній сумі 49260,55 доларів США на підставі отриманих рахунків в гривнях відповідно до обмінного курсу.

На виконання умов укладеного договору лізингодавець придбав та передав у розпорядження лізингоодержувача обєкт лізингу, а лізингоодержувач прийняла обєкт лізингу, однак свої фінансові зобовязання по сплаті лізингових плптежів відповідно до узгодженого графіку належним чином не виконувала.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 допустила прострочення виконання грошового зобовязання, то відповідно до п.8.3 укладеного договору позивач ОСОБА_4 «Порше Лізинг Україна» прийняло рішення про відмову від укладеного договору та повернення обєкту лізингу, про що було письмово повідомлено відповідача 19.11.2012 року рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На підставі виконавчого напису нотаріуса державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ м.Києва 21.03.2013 року було примусово було вилучено обєкт лізингу та передано в розпорядження власника ОСОБА_4 «Порше Лізинг Україна».

Дійсно постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19.03.2013 року, яка була залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2013 року, було визнано протиправними дії державного виконавця, скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про розшук майна боржника.

Однак рішенням колегії суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 21.11.2013 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 «Порше Лізинг Україна» про повернення протиправно вилученого майна автомобіля марки «Фольксваген Пасат» 2010 року виробництва (обєкту лізингу) було відмовлено.

На даний час позивач ОСОБА_4 «Порше Лізинг Україна» як власник розпорядився обєктом лізингу на власний розсуд.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач свої позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором про фінансовий лізинг обгрунтовує тим, шо ним понесені витрати по оплаті юридично-консультаційних послуг на підставі укладеного договору з ОСОБА_4 «Юридична компанія «Тріпл Сі» в сумі 26833 грн 40 коп.

При цьому правовою підставою стягнення таких витрат зазначається п.13.6 укладеного договору, згідно якого лізингоодержувач відшкодовує будь-які витрати понесені Порше Лізинг Україна у звязку з вилученням обєкту лізингу.

Однак під час розгляду справи стороною позивача не доведено, що сплачені кошти в користь ОСОБА_4 «Юридична компанія «Тріпл Сі» в розмірі 22402 грн 82 коп (821,73 грн + 21581,10 грн) становлять витрати, повязані з вилученням обєкту лізингу.

Як встановлено судом під час розгляду справи обєкт лізингу було вилучено в примусовому порядку органом Державної виконавчої служби в рамках виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса.

Також на переконання суду доставлення вилученого обєкту лізингу з м.Стрий Львівської області до місця знаходження головного офісу Порше Лізинг Україна, якщо таке мало місце, в жодному разі не може становити суму 22402 грн 82 коп.

4

Судом також встановлено, що позивач іншу частину позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за договором про фінансовий лізинг обгрунтовує тим, шо ним понесені витрати по оплаті юридичних послуг та виплату гонорарів на підставі укладеного договору та додаткових угод з ОСОБА_4 «Юридична фірма «Вернер» в сумі 7395 грн 52 коп.

При цьому правовою підставою стягнення таких витрат зазначається п.16.1 укладеного договору, згідно якого незалежно від завершення цього Контракту або проведення операцій, запланованих в рамках цього Контракту, усі витрати та збитки (включаючі ті з них, що повязані з виплатою гонорарів за юридичні та фінансові консалтингові послуги), завдані у звязку з укладенням або виконанням цього Контракту, а також операціями запланованими в рамках виконання цього Контракту, відшкодовуються стороною, яка завдала такі збитки.

При цьому судом встановлено, що вищезазначені кошти були сплачені в рахунок наданих послуг по юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів, участі в судових засіданнях, оскарження рішень тощо по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 «Порше Лізинг Україна» про повернення протиправно вилученого майна автомобіля та стягнення збитків.

А п.14.1 укладеного договору передбачено, що будь-які суперечки, що виникають внаслідок або у звязку з цим Контрактом, мають бути подані на розгляд для остаточного вирішення до компетентного українського суду.

Крім цього, відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

За таких встановлених обставин, суд визнає, що звернення відповідача ОСОБА_3 до суду з позовом про повернення протиправно, на її думку, вилученого автомобіля та стягнення збитків, не стосуються виконання укладеного договору про фінансовий лізинг, оскільки відповідач звернулася до суду за захистом свого права, у відповідності до умов договору та норми закону.

Крім того, ст.ст.79, 84,85, 88 ЦПК України визначено, що до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу, витрати представників сторін, що повязані з явкою до суду, граничний розмір компенсації таких витрат обмежуються, понесені витрати суд присуджує стороні, на користь якої ухвалено рішеня, з другої сторони.

При цьому відповідно до вимог ст.220 ЦПК України питання про судові витрати, яке не було вирішено основним рішенням, вирішується шляхом ухвалення додаткового рішення за заявою осіб, які брали участь у справі, а не шляхом предявлення окремого позову.

Щодо зустрічного позову, то суд виходить з наступного.

Як зазначалося вище, 01.11.2010 року між ОСОБА_4 «Порше Лізинг Україна» та гр.ОСОБА_3 було укладено договір про фінансовий лізинг №00002426.

Відповідно до ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

В ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Також законодавством визначено, що істотними умовами договору фінансового лізингу являються предмет лізингу, строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу), розмір лізингових платежів, інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З оглянутого судом договору про фінансовий лізинг №00002426 від 01.11.2010 року вбачається, що сторони по справі досягли істотних умов договору, визначивши предмет лізинку у вигляді автомобіля марки «Фольксваген Пасат» 2010 року виробництва, строк лізингу з дати його підписання на 60 місяців (до 15.10.2015 року), розмір лізингових платежів та графік їх сплати згідно з графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів (плану відшкодування) в

5

загальній сумі 49260,55 доларів США, а також інші умови, які зазначені в укладеному договору та підписані сторонами.

Тому твердження сторони відповідача в зустрічній позовній заяві, що їй як клієнту та споживачу фінансової послуги не було надано відповідної інформації до підписання договору судом не приймається до уваги, оскільки підписавши запропонований договір про фінансовий лізинг, відповідач визнала, що вона ознайомилася та погодилася з усіма умовами договору.

Включення до наданих рахунків додаткових сум, ніж тих, які зазначалася в графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування) були зумовлені порушенням з боку відповідача строків сплати лізингових платежів та сплата їх в неповному розмірі згідно висталених рахунків, що було підставою для нарахування лізингодавцем штрафних санкцій відповідно до п.8,2 укладеного договору. Дані обставини доводяться графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування) та актом звіряння взаємних розрахунків станом на 13.02.2013 року.

Також суд визнає безпідставними твердження сторони відповідача, що укладений договір суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки даним договором порушується принцип рівності сторін договору, а ціну продукції визначено неналежним чином. При цьому суд враховує, що прийняття умов та підписання оспорюваного укладеного договору про фінансовий лізинг мало місце з добровільної згоди відповідача, яка могла і мала право відмовитися від укладення такого договору, а також мала право вносити та узгоджувати відповідні зміни та доповнення до запропонованого проекту договору з контрагентом.

Під час розгляду справи судом встановлено, що крім оспорюваного договору про фінансовий лізинг №0002426 від 01.11.2010 року, між сторонами також було укладено ідентичний договір про фінансовий лізинг №00002430 від 08.11.2010 року щодо іншого обєкту лізингу, умови якого сторонами по справі було виконано.

Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, а також у встановлений строк його виконання.

Що стосується заявлених позовних вимог про стянення 328929 грн 63 коп сплачених платежів по договору про фінансовий лізинг, то судом встановлено, що підстав для визнання оспорюваного договору недійсним немає, сплачені лізингові платежі як плата за користування обєктом лізингу поверненню не підлягають.

Оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено, що між сторонами існували договірні зобовязання по укладеному договору про фінансовий лізинг, в звязку з неналежним виконаням відповідачкою своїх зобовязань даний договір було розірвано, обєкт лізингу було примусово повернуто позивачу як власнику, в подальшому між сторонами виник спір щодо правомірності примусового вилучення обєкту лізингу, який було вирішено в судовому порядку, заявлені позовні вимоги по первісному позову не знайшли свого підтвердження судового розгляду, дані вимоги заявлені безпідставно, відповідно також немає підстав для визнання оспорюваного договору недійсним та повернення лізингових платежів, а тому в первісному та зустрічному позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 213 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відповідно до договору про фінансовий лізинг відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання договору про фінансовий лізинг недійсним та повернення коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Яворівський районний суд Львівської області, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: