АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/4196/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/791/14
Головуючий у 1-й інстанції Волювач О. В.
Доповідач Хіль Л. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.,

суддів: Одринської Т.В., Чічіля В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення

за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області від 14 січня 2014
року,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з вказаним позовом,
посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1
умови кредитного договору № PLL0GA00000109
від 24.04.2007 року не виконував, внаслідок
чого утворилась заборгованість на
загальну суму 431 338грн. 84 коп.. та прохало
звернути стягнення на квартиру
розташовану за адресою АДРЕСА_1 з
наданням публічному акціонерному
товариству комерційний банк
«ПриватБанк» права продажу вказаного
предмету іпотеки від імені відповідача
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах,
організаціях, з можливістю здійснювати
банком всіх передбачених
нормативно-правовими актами дій,
необхідних для продажу предмету
іпотеки, а також виселити відповідача
та інших осіб, що мешкають у квартирі,
розташованій за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 14 січня 2014
року позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором в розмірі 431 338 грн
84 коп звернуто стягнення на заставлене
майно за договором іпотеки № PLL0GA00000109
шляхом надання права ПАТ КБ
«ПриватБанк» на його продаж з
початковою ціною визначеною на рівні,
не нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про стягнення
судового збору.

З вказаним рішенням не погодилося ПАТ
КБ «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить змінити рішення
Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області від 14 січня 2014 в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог щодо надання публічному
акціонерному товариству комерційний
банк «ПриватБанк» права продажу
квартири за адресою АДРЕСА_1 від імені
відповідача будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах,
організаціях, з можливістю здійснювати
банком всіх передбачених
нормативно-правовими актами дій,
необхідних для продажу предмету
іпотеки, а також виселення відповідача
та інших осіб, що мешкають у квартирі,
розташованій за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги вказує на: недодержання судом
першої інстанції норм ЗУ «Про іпотеку»
щодо визначення процедури продажу
предмета іпотеки; необхідність надання
доступу до правовстановлюючих
документів на житло для подальшого
його продажу; належне повідомлення
боржника про необхідність
добровільного виселення; не повне
дослідження судом обставин справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 24 квітня 2007 року між
ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено
кредитний договір, в забезпечення
якого між вказаними особами укладено
договір іпотеки від 24 квітня 2007 року
№PLL0GA00000109, за яким відповідач надав в
іпотеку нерухоме майно, а саме
квартиру, яка розташована за адресою
АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 неналежно виконував взяті на
себе зобов'язання у зв'язку з чим станом
на 3 жовтня 2013 ркоу виникла
заборгованість у розмірі 53 984,84 Долари
США, що за курсом 7,99 грн відповідно до
службового розпорядження НБУ від 3
жовтня 2013року складає 431 338 грн 84 коп.

В рахунок погашення вказаної
pаборгованості суд звернув стягнення
на предмет іпотеки за договором
іпотеки від 24 квітня 2007 року №PLL0GA00000109 -
квартиру за адресою АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_1 на праві власності та
надав ПАТ КБ «ПриватБанк» право на
продаж з початковою ціною визначеною
на рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі
відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до статті 589 ЦК України,
частини 1 статті 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Статя 39 вказаного вище Закону
передбачає, що у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначається, зокрема спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону,
положеннями якої передбачено такий
спосіб звернення стягнення на предмет
застави як продаж предмета іпотеки
будь-якій особі-покупцеві від свого
імені, без необхідності отримання для
цього будь-якого окремого
уповноваження іпотекодавця.

Відповідно до роз'яснень наданих у п. 42
ПП ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. у
резолютивній частині рішення суду в
разі задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки
обов'язково має зазначатись: загальний
розмір вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки; спосіб
реалізації предмета іпотеки - шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу шляхом
надання права іпотекодержателю на
продаж предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації (при цьому суд
може зазначити, що початкова ціна
встановлюється на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій).

З цього випливає правильність рішення
суду першої інстанції щодо
встановлення способу реалізації
предмета іпотеки та необґрунтованість
доводів апеляційної скарги щодо
недотримання судом норм ЗУ «Про
іпотеку».

Згідно з частиною четвертою статті 9,
статті 109 Житлового кодексу України,
статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку"
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку, встановленому законом. При
цьому суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
наявності підстав, передбачених
законом, ухвалює рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення.

При цьому відповідно до роз'яснень
наданих у п. 43 ПП ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ №5 від
30.03.2012р. примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

В матеріалах справи не міститься
жодних доказів того, що ОСОБА_1 отримав
відповідну вимогу. Звернення до
відповідача (а.с. 11), яке надіслав ПАТ КБ
«ПриватБанк» неможливо розцінювати як
письмову вимогу про виселення,
оскільки воно носить фактично характер
попередження.

З огляду на це необґрунтованими є
доводи апеляційної скарги про
необхідність виселення відповідача.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, а отже відсутні
підстави для його скасування.

Керуючись ст.307, 308, 314 ЦПК України,
колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л
А

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 14 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:
Л.М.
Хіль

Судді:

Т.В. Одринська

В.А. Чічіль