Справа № 2-6536/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, треті особи - ОСОБА_2, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Євгенія Олександрівна, про визнання майна особистою власністю? визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1. звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням уточнень посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3, 1924 року народження, яка постійно проживала за адресою АДРЕСА_1. Після її смерті відкрилася спадщина - житловий будинок АДРЕСА_1, автомобіль ВАЗ 210700-20, державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, інше рухоме майно - побутова техніка, меблі тощо. 23.07.2009 року спадкодавцем було складено заповіт, відповідно до якого мати все своє майно заповіла їй та її сестрі. Вона є донькою спадкодавця, на теперішній час є громадянкою Російської Федерації, але до 1980 року постійно проживала в Україні та відповідно до ст.1223 ЦК України має право на спадкування за заповітом. У встановлений законом строк вона звернулася до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де її було повідомлено про те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3. заведена приватним нотаріусом Іщенко Є.О. Крім неї до приватного нотаріуса Іщенко Є.О. з заявою про відмову від прийняття спадщини на її користь звернулися дочка спадкодавця ОСОБА_4. та чоловік спадкодавця - ОСОБА_5., шлюб з яким вона зареєструвала 01.03.1989 року. На час реєстрації шлюбу у її матері вже був у власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельна ділянка, автомобіль на інше майно, куплене в тому числі і на її з сестрою ОСОБА_4. кошти в м. Олексіївка-на-Дніпрі та двокімнатна квартира та гараж в м. Нікополь. Особисто у ОСОБА_5. ніякої приватної власності не було, його перша дружина та діти вигнали його із дому без документів та майна, а потім виписали його з квартири. В 1989 році її мати та ОСОБА_5. вже були непрацездатними (пенсіонерами) і крім пенсій не мали ніякого доходу. Вона постійно допомагала матері та її чоловікові матеріально та грішми, а також виконували різну господарську роботу.

Позивач зазначає, що зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, автомобіль ВАЗ 210700-20, державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, придбані спадкодавцем за власні кошти, отримані від продажу належного спадкодавцю ОСОБА_3. нерухомого майна. Інше рухоме майно, в тому числі побутова техніка та меблі належали спадкодавцю на праві особистої приватної власності як майно, набуте спадкодавцем за час шлюбу, але на підставі договору дарування. З метою купівлі зазначеного будинку та проведення в ньому ремонту її мати продала належну їй на праві спільної сумісної власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 та житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами, що знаходився за АДРЕСА_3, яка їй належала на підставі договору купівлі-продажу від 08.06.1988 року, а також земельну ділянку, площею 0,520 га в межах згідно з планом, розташовану на теритрії Микільської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області, яка їй належала на підставі Державного акту на право власності. Решту коштів, необхідних для купівлі будинку, подарувала матері вона, для чого продала належні їй земельну ділянку та житловий будинок з господарськими спорудами, які розташовані за АДРЕСА_4 та гараж в м. Нікополь. Крім того, вона з сестрою за свої кошти після купівлі будинку по вул. Россі зробили в ньому ремонт та купили необхідну побутову техніку та меблі, які подарувати матері. Переїзджаючи з попереднього місця мешкання її мати та її чоловік нічого не взяли до нового місця проживання, ні особистої участі в ремонту будинку, ні грошима ОСОБА_5. їй не допомагав і він переїхав до нового будинку через рік після його покупки та після здійсненого в ньому ремонту і придбання для матері побутової техніки.

Позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5. помер, його донька ОСОБА_6. є його єдиним спадкоємцем. Проте рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.01.2014 року їй було відмовлено в продовженні строку на прийняття спадщини. За життя батька ОСОБА_5. та ОСОБА_3. ОСОБА_6. ніколи нічим їм не допомагала, після смерті ОСОБА_3. відмовилася переїхати жити до батька та допомагати йому, в зв"язку з чим йому допомагали сусіди.

Позивач з урахуванням уточнення просить визнати, що житловий будинок АДРЕСА_1 та автомобіль ВАЗ 210700-20 держ.номер НОМЕР_1 є особистою власністю ОСОБА_3., та визнати за ОСОБА_1 право власності на вказане майно в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач з представником, посилаючись на обставини, викладені в позові та в уточнені до нього, позовні вимоги підтримали. В дане судове засідання позивач, її представник не з»явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали.

Представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання повторно не з"явився, про день? час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судове засідання ОСОБА_6. не з"явилася, про день? час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки не повідомила.

В судове засідання приватний нотаріус Іщенко Є.О. не з"явилася, про день? час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у наданому суду листі просила розглянути справу у її відсутність.

Вислухавши осіб, які з"явилися, свідків, дослідивши докази у справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача ОСОБА_1. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Згідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.2 цієї статті у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно до ч. 3 право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Згідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1237 ЦК України заповідач має право зробити у заповіті заповідальний відказ. Відказоодержувачами можуть бути особи, які входять, а також ті, які не входять до числа спадкоємців за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ч.2 цієї статті не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ч.3 - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно до ч.1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.5 цієї статті особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

У відповідності до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 цієї статі, якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ч.3 цієї статті спадкоємець має право відмовитися від частки у спадщині спадкоємця, який відмовився від спадщини на його користь.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3, 1924 року народження, що підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про одруження позивачки з ОСОБА_7. Крім того, донькою ОСОБА_3. та рідною сестрою ОСОБА_1. є ОСОБА_4. Позивач ОСОБА_1. до 1980 року постійно проживала в Україні, після чого переїхала проживати в Російську Федерацію, є громадянкою Росії та проживає з сім"єю в м. Санкт-Петербург. ОСОБА_4. також є громадянкою Російської Федерації та проживає в м. Саратов.

ОСОБА_3. з 01.03.1989 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5., в зв"язку з одруженням вона змінила прізвище на "ОСОБА_3", що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2, виданим 01.03.1989 року міським РАГСом м. Нікополя.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3. померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3, виданим 20.09.2010 року Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 6762.

За життя ОСОБА_3. відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 23.05.2008 року на праві власності належало домоволодіння за АДРЕСА_1, яке складається з: А-1 - житловий будинок, загальною площею 109,3 кв.м., житловою площею 43,8 кв.м., В-гараж, Г-вбиральня, Д (над В) - сарай, Е - навіс, № 1-11, І - огорожа, споруди, що підтверджується технічним паспортом на домоволодіння та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.06.2008 року. Крім того, ОСОБА_3. була власником автомобіля ВАЗ 210700-20, державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4, тип ТЗ легковий-седан-В, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АЕС 084754, із зазначенням дати реєстрації - 23.05.2007 року.

23.07.2009 року ОСОБА_3 було складено заповіт, відповідно до якого вона всі свої права та обов"язки, які належать її на момент складання заповіту, а також ті права та обов"язки, які можуть належати їй в майбутньому, та все її майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право, в тому числі житловий будинок з присадибною ділянкою у АДРЕСА_1, заповіла донькам - ОСОБА_1. та ОСОБА_4 Вказаний заповіт був посвідчений 23.07.2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Є.О. та є чинним на час розгляду даної цивільної справи.

Після смерті ОСОБА_3. відкрилася спадщина у вигляді належних їй житлового будинку АДРЕСА_1, автомобіля ВАЗ 210700-20, державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, іншого рухомого майна - побутової техніки, меблів.

Після смерті матері ОСОБА_3. позивач ОСОБА_1. у встановлений чинним законодавством України строк звернулася до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, при цьому було встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3. була заведена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Є.О.

Крім позивачки до приватного нотаріуса Іщенко Є.О. з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті матерії на користь позивачки ОСОБА_1. звернулися донька ОСОБА_3. - ОСОБА_4. та з заявою про прийняття спадщини звернувся чоловік ОСОБА_3. - ОСОБА_5.

На виконання заяви ОСОБА_1. щодо вчинення дій по охороні спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_3., нотаріусом Іщенко Є.О. було складено акт від 11.02.2011 року про неможливість проведення опису майна в зв»язку з запереченням ОСОБА_5. проти такого опису.

Відповідно до наданих суду листа та матеріалів спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Іщенко Є.О. після смерті ОСОБА_3., 21.03.2011 року нею була отримана заява ОСОБА_5. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на обов»язкову частку в спадщині та свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя; 21.03.2011 року отримано заяву від ОСОБА_1. про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом; 23.03.2011 року отримана заява від ОСОБА_1. про відкладення видачі вказаних свідоцтв на ім »я ОСОБА_5. в зв»язку із зверненням до суду до винесення відповідного рішення суду. За повідомленням приватного нотаріуса Іщенко Є.О., в зв»язку з зазначеним, свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям нею не видавалися. Таким чином, встановлено, що чоловік ОСОБА_3. - ОСОБА_5., який після її смерті залишився проживати у будинку АДРЕСА_1, вважав спадкове майно спільним майном подружжя та претендував на отримання його частини у спадщину.

В зв»язку з зазначеним за захистом своїх прав ОСОБА_1. звернулася до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з відповідним позовом, що розглядається у даній справі, а ОСОБА_5. звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання права власності на частину спадкового майна, в зв"язку з чим вказані позови були об»єднані у даній цивільній справі в одне провадження.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5. помер. Його єдиним спадкоємцем за законом є його донька ОСОБА_6. Разом з цим встановлено, що на момент смерті батька ОСОБА_5. ОСОБА_6. за адресою проживання померлого батька зареєстрована не була, з ним не проживала і у порядку та у строк, що передбачені ч.1 ст. 1269, ч.1 ст.1279 ЦК України, вона не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5. З посиланням на вказані підстави, листом приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Є.О. від 08.11.2013 року №113/1 ОСОБА_6. будо відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5., в зв»язку з чим вона звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2014 року ОСОБА_6. було відмовлено в задоволенні позову та наданні додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5., з урахуванням того, що нею не було надано суду будь-яких належних та допустимих доказів поважності пропуску передбаченого законом строку для звернення з заявою до нотаріуса для отримання спадщини. Вказане рішення суду вступило в законну силу і встановлені ним обставини відповідно до ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи.

Зважаючи на викладене, з урахуванням того, що відповідно до інформації, наданої приватним нотаріусом Іщенко Є.О. про те, що згідно з даними Спадкового реєстру інформація щодо заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_5. відсутня, що свідчить про відсутність спадкоємців, провадження у даній цивільній справі за зустрічним позовом ОСОБА_5. судом було закрито, до участі у справі в якості відповідача судом була залучена Дніпропетровська міська рада.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, придбана за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Об»єкти права спільної сумісної власності подружжя визначені статтею 61 Сімейного кодексу України.

Згідно зі ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Разом з цим, при розгляді даної цивільної справи за позовом ОСОБА_1. судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 та автомобіль ВАЗ 210700-20, державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, були придбані ОСОБА_3 під час шлюбу з ОСОБА_5., проте за грошові кошти, які належали їй особисто, тому це майно є особистим майном ОСОБА_3. і підстави вважати це майно сумісним майном подружжя відсутні.

Судом також встановлено, що до реєстрації шлюбу з ОСОБА_5. ОСОБА_3. мала у власності житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_3, де вона проживала та вела господарство, а також земельну ділянку, площею 0,520 га, розташовану на території Микільської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області.

У власності ОСОБА_5. на час реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 будь-якого майна не було, що не спростовано в судовому засіданні. Встановлено, що в 1986 році ОСОБА_5. залишив в м. Дніпропетровську свою сім"ю, переїхав жити в с.Олексіївка, де жила на той час мати ОСОБА_1., де не мав постійного місця проживання, вживав спиртні напої, не мав будь-яких особистих речей, майна, грошей та особистих документів, мав незадовільний стан здоров"я. За пропозицією ОСОБА_3. він з 1988 року став проживати в її будинку в селі для надання допомоги по господарству, а 01.03.1989 року вони одружилися. Як до одруження матері так і після ОСОБА_1. з чоловіком ОСОБА_7., ОСОБА_4. допомагали матері матеріально та по господарству, відвідували, за допомогою ОСОБА_7 були поновлені особисті документи ОСОБА_5., ОСОБА_7 купували йому одяг та взуття, піклувалися за подружжям ОСОБА_3. На момент реєстрації шлюбу ОСОБА_3. з ОСОБА_5. вже були непрацездатними (пенсіонерами) і крім пенсій не мали ніякого доходу і під час перебування у шлюбі самостійно будь-якого майна не купували.

Після того, як ОСОБА_3 за пропозицією ОСОБА_7 відмовилися переїхати проживати в м. Санкт-Петербург, за їх пропозицією ОСОБА_3. вирішила придбати в м.Дніпропетровську будинок для проживання, для чого були продані належні ОСОБА_3. домоволодіння за АДРЕСА_3, та земельна ділянка, площею 0,520 га, розташована на території Микільської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області. Частину грошових коштів для придбання зазначеного будинку подарувала матері ОСОБА_1., яка для цього продала належні їй земельну ділянку з будинком за АДРЕСА_4 та гараж в м.Нікополь. ОСОБА_5. будь-яких грошових коштів для придбання зазначеного будинку не надавав. Будь-яких доказів в спростування вказаного суду не надано.

Після придбання будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_1. з чоловіком ОСОБА_7. за власний рахунок, за участю сестри позивачки ОСОБА_4., зробили в ньому ремонт, купуючи при цьому будівельні матеріали за свої кошти, замінили сантехнику та встановили душеву кабіну, замінили вікна на металопластикові, на ремонт та благоустрій будинку також були витрачені кошти, отримані ОСОБА_3 від продажу її частини квартири АДРЕСА_2. Крім того, ОСОБА_1 були придбані у будинок посуд, постільна білизна, одяг, які були подаровані матері, оскільки при переїзді з попереднього місця мешкання вона не забрали будь-якого майна. За гроші ОСОБА_1. були придбані телевізор з тумбою, меблі в кухню та кімнати, ванну, газову колонку. ОСОБА_4. під час приїзду до матері в кінці літа 2008 року були за власний рахунок придбані та встановлені в будинку кухонні меблі, кухонна мийка з необхідним обладнанням, кран, газова плита, витяжка, меблі з ротангу, шкаф-купе, сантехнічне обладнання та інше необхідне майно.

При цьому особистої участі в ремонті будинку ОСОБА_5. не приймав, грошові кошти на ремонт та придбання будівельних матеріалів, меблів, побутової техніки не надавав, грошові кошти, які він отримував в рахунок пенсії він зберігав у банку на картковому рахунку, частиною грошових коштів, отриманих ним від продажу вищевказаної квартири в м.Нікополь, співвласником якої він був разом з ОСОБА_3, розпорядився на свій розсуд.. ОСОБА_3. переїхала проживати до будинку АДРЕСА_1, а ОСОБА_5. до будинку із села переїхав проживати в лютому 2009 року, коли в ньому вже був здійснений ремонт та придбані меблі і побутова техніка. Будь-яких доказів в спростування вказаного суду не надано.

За життя ОСОБА_3. та ОСОБА_5. ОСОБА_6. ніколи нічим їм не допомагала, після смерті ОСОБА_3. відмовилася переїхати жити до батька та допомагати йому, в зв"язку з чим йому допомагали сусіди за проханням ОСОБА_1.

Зазначені встановлені судом обставини того, що майно - домоволодіння АДРЕСА_1 та автомобіль ВАЗ 210700-20, державний номер НОМЕР_1, є особистим майном ОСОБА_3. підтверджується доказами, які є у справі, а також поясненнями в судовому засіданні свідків.

Свідок ОСОБА_8. в судовому засіданні пояснив, що він був знайомий з ОСОБА_3 з 1989 року, оскільки мав в с.Олексіївка дачну ділянку по сусідству з нею. ОСОБА_3. проживала у цьому ж селі в будинку, який їй купила ОСОБА_1., спочатку з першим чоловіком, а після його смерті згодом стала проживати з ОСОБА_5., з яким в подальшомаму зареєструвала шлюб. Чоловік доньки ОСОБА_3. - ОСОБА_1. ОСОБА_7. неодноразово через нього передавав гроші для ОСОБА_3., за які він покупав для неї, а потім і для її чоловіка ОСОБА_5. продукти та необхідні побутові речі. Крім того, ОСОБА_7. в 2007 році передав йому 10000 доларів, які вони з ОСОБА_3 поміняли на гривні та купили їй автомобіль ВАЗ 210700, який був зареєстрований за нею. За гроші, які отримала ОСОБА_3. від продажу домоволодіння за АДРЕСА_3, та земельної ділянки, розташованої на території Микільської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області, а також за гроші, що залишилися від покупки автомобіля та які ще їй подарувала ОСОБА_1., ОСОБА_3. в 2008 році купила для проживання домоволодіння АДРЕСА_1. Після придбання будинку в ньому донька ОСОБА_3. ОСОБА_1. з чоловіком зробили ремонт, поміняли вікна, купили меблі, побутову техніку. ОСОБА_4. з чоловіком також купували меблі у будинок та інші необхідні речі. Роботу по обладнанню опалення у будинку, встановленні котла, батарей робило підприємство? яке він знайшов і вартість цих робіт оплатила ОСОБА_1. Він часто відвідував ОСОБА_3. та ОСОБА_5. за вказаною адресою і йому відомо, що ОСОБА_1. з чоловіком постійно турбувалися за них, телефонували їм, приїздили до них з м. Санкт-Петербург, купували їм продукти, одяг, необхідні речі побуту, родичі ОСОБА_5. їх не навідували. Все майно у куплений будинок придбали ОСОБА_1. та ОСОБА_4., оскільки ОСОБА_3 були пенсіонерами і крім пенсії інших доходів не мали. Єдиним майном, яким володів ОСОБА_5. був його інструмент, він грошей на покупку будинку не давав, в здійсненні ремонту ні матеріально ні особисто участі не приймав, ніякого майна - предметів побуту, меблів не придбавав і кошти на це не надавав.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що був знайомий з ОСОБА_3 та ОСОБА_5. з 2008 року, тобто з часу придбання ОСОБА_3 будинку АДРЕСА_1, оскільки мешкає по сусідству в будинку НОМЕР_5 на цій же вулиці. Йому відомо, що для придбання цього будинку ОСОБА_3. продала в селі будинок з земельною ділянкою і частину грошей для покупки будинку їй подарувала донька ОСОБА_1. Ремонт в будинку робила донька ОСОБА_3. - ОСОБА_1. з чоловіком ОСОБА_7. та наймані ними працівники, роботу яких оплачували ОСОБА_7. Вони разом з ОСОБА_4. придбали необхідні меблі та речі в будинок. ОСОБА_5. участі в ремонті будинку не приймав і гроші на його проведення та придбання будинку не надавав. Доньку ОСОБА_5. він побачив після смерті ОСОБА_3., вона іноді його відвідувала за вказаною адресою, вивозила речі з будинку. .

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_3 була знайома з 1984 року, оскільки з цього часу проживала в с.Олексіївка. ОСОБА_3. жила в будинку, який купила їй донька ОСОБА_1. ОСОБА_5., до шлюбу з ОСОБА_3, все своє майно залишив колишній дружині, прийшов жити в с.Олексіївка, де не мав постійного місця проживання, жив на березі річки, зловживав спиртним, у нього були хворі ноги. ОСОБА_3., у якої на той час помер чоловік, його пожаліла, вилікувала, він став у неї проживати щоб допомагати по господарсту, а потім вони одружилися. ОСОБА_10 також пояснила, що вона часто бувала у ОСОБА_3 в гостях, їй відомо, що ОСОБА_5. отримував пенсію, проте гроші не витрачав, а клав на банківську картку, одяг йому купувала та дарувала ОСОБА_1., вона оплатила вартість операції, яку йому зробили, на її ж гроші купували продукти. В с.Олексіївка до одруження з ОСОБА_5., ОСОБА_3. вже мала у власності великий будинок з надвірними будівлями, пай землі, тримала курей та корову. Під час шлюбу з ОСОБА_5. вони ніякого майна не купували, оскільки фактично жили на матеріальну допомогу, яку їм надавали діти ОСОБА_3. За гроші від продажу земельної ділянки та будинку в с.Олексіївка, та гроші подаровані донькою, ОСОБА_3. купила будинок по АДРЕСА_1. Після придбання будинку ОСОБА_1. з чоловіком та ОСОБА_4. зробили в ньому ремонт. Її зять у будинку встановлював котел, робив опалення, за що йому заплатила ОСОБА_1., ними був відремонтований санвузол та куплені в будинок меблі та необхідні побутові речі. В травні 2008 року ОСОБА_3. переїхала проживати у придбаний будинок, а ОСОБА_5. залишився в селі, після чого його в лютому 2009 року ОСОБА_7 перевезли проживати до будинку АДРЕСА_1, де ремонт був фактично закінчений та придбані меблі. ОСОБА_5. участі в ремонті не приймав та гроші на його проведення, а також на придбання будинку та меблів в будинок не давав, його донька з ним не спілкувалася.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що знає сім"ю ОСОБА_1. з 1985 року, знала її матір і її чоловіка ОСОБА_5. Приблизно в 1986 році ОСОБА_5. залишив в м.Дніпропетровську свою сім"ю, переїхав в с.Олексіївка, де жила на той час мати ОСОБА_1., він не мав постійного місця проживання, вживав спиртні напої, речей та грошей не мав, у нього були хворі ноги. ОСОБА_3. підлікувала його, з 1988 року він став жити з нею для допомоги по господарству, а в березні 1989 року вони одружилися. До їх одруження у ОСОБА_3. у власності були будинок та земельна ділянка в с. Олексіївка, квартира в м.Нікополь та гараж. За пропозицією ОСОБА_7 ОСОБА_3. вирішила придбати в м. Дніпропетровську будинок, для чого були продані дачна ділянка ОСОБА_1. в селі, будинок та земельна ділянка в с.Олексіївка і за ці гроші був придбаний будинок АДРЕСА_1. Ремонт в цьому будинку робили за грошові кошти ОСОБА_1. з чоловіком, які самі виконували ремонтні роботи та наймали людей для їх виконання та оплачували їх роботу. Доньки ОСОБА_3. з зятем купили необхідні меблі та побутові речі в будинок, купували продукти та одяг для ОСОБА_3. ОСОБА_5. участі в ремонті не приймав та грошей на його проведення не давав, нічого не покупав, свої гроші не витрачав та зберігав у банку, його донька з ним не спілкувалася.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7. пояснив, що він є чоловіком доньки ОСОБА_3. - ОСОБА_1. Після того, як ОСОБА_3 відмовилися їхати проживати до них в м.Санкт-Петербург вони вирішили купити будинок в м. Дніпропетровську для їх проживання. Для придбання будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 були продані в 2008 році належні їй до шлюбу з ОСОБА_5. будинок та земельна ділянка в с.Олексіївка, а також ОСОБА_1 була продана належна їй земельна ділянка в цьому ж селі, гараж в м.Нікополь. За гроші, отримані від продажу вказаного нерухомого майна, а також за його з ОСОБА_1 гроші, які вони їй подарували, ОСОБА_3 і був придбаний будинок АДРЕСА_1 та зроблений в ньому ремонт. Автомобіль ВАЗ був придбаний ОСОБА_3 в 2007 році за грошові кошти, які він їй передав через її сусіда ОСОБА_8. При реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 ОСОБА_5. взагалі не мав особистих документів, речей та будь-якого майна, з їх допомогою він поновив документи, вони купували йому одяг та взуття, приїздили до них, передавали гроші, піклувалися за подружжям ОСОБА_3. Безпосередньо після придбання будинку АДРЕСА_1 він з дружиною ОСОБА_1 зробили в ньому ремонт за свої особисті гроші, частину ремонту зробив він особисто, особисто привозив гроші на ремонт та також він давав своїй дружині ОСОБА_1. гроші на проведення ремонту, які вона привозила до матері з м.Санкт-Петербург, за які вони наймали осіб, які виконували ремонтні роботи у будинку, купували необхідні будівельні матеріали. Ним з дружиною та ОСОБА_4. за їх рахунок були придбані меблі у будинок, влаштований у ньому санвузол, придбані необхідні побутові речі. ОСОБА_5. отримував пенсію, проте гроші на придбання будинку не надавав, участі в ремонті не приймав та гроші на його здійснення не давав, свою пенсію він зберігав у банку і на потреби сім"ї не витрачав. Донька ОСОБА_5. з батьком не спілкувалася, ніяких витрат не несла, після смерті ОСОБА_3. вона вивезла побутові речі із вказаного будинку, інструмент.

Свідок ОСОБА_12. в судовому засіданні пояснив? що він проживав по сусідству з ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_5 Будинок АДРЕСА_1 був придбаний ОСОБА_3 разом з донькою ОСОБА_1 Друга донька ОСОБА_3. - ОСОБА_4. разом з ОСОБА_1 за свої кошти зробили в будинку ремонт, при цьому він допомагав його робити і вартість його послуг сплачувала ОСОБА_1., вона ж платила і за комунальні послуги. Крім того, ОСОБА_1. іґґґґґґґґґґґґґґґґґґ ОСОБА_4. поміняли в будинку вікна, встановили душеву кабіну, купили необхідні меблі. ОСОБА_5. будь-якої участі в ремонті та витратах на нього не приймав. Після смерті ОСОБА_3., восени 2010 року він за проханням ОСОБА_1., для догляду за ОСОБА_5. та надання йому необхідної допомоги, вселився зі своєю сім"єю у будинок АДРЕСА_1, де проживав до березня 2011 року, після чого донька ОСОБА_5. ОСОБА_6. стала наполягати на його виселенні з будинку, посилаючись на те, що вона буде проживати в ньому з батьком. Проте, зі слів ОСОБА_5. йому відомо, що вона з ним не жила, тільки іноді відвідувала його, закривала у будинку і не дозволяла виходити на вулицю.

Згідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, судом встановлено, що вказані житловий будинок АДРЕСА_1 з будівлями і спорудами та автомобіль ВАЗ 210700-20 держ.номер НОМЕР_1 є особистою власністю ОСОБА_3., тому позовні вимоги позивача ОСОБА_1. про визнання цього майна особистим майном ОСОБА_3. підлягають задоволенню.

Зважаючи та на те, що позивачка у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері за заповітом і незаконність набуття нею права власності судом не встановлена, суд вважає, що її позовні вимоги про визнання за нею права власності на зазначене домоволодіння та автомобіль в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3. підлягають задоволенню. Будь-яких належних та допустимих доказів в спростування наведеного суду не надано.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, з урахуванням клопотання позивача, суд вважає необхідним витрати по справі покласти на позивача

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на домоволодіння за АДРЕСА_1, яке складається з: А-1 - житловий будинок, загальною площею 109,3 кв.м., житловою площею 43,8 кв.м., В-гараж, Г-вбиральня, Д (над В) - сарай, Е - навіс, № 1-11, І - огорожа, споруди, та автомобіль ВАЗ 210700-20, державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4, тип ТЗ легковий-седан-В.

Витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання його копії.

Суддя Т.О. Кудрявцева