Справа № 234/1074/14-ц
Провадження № 2/234/1275/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року
місто
Краматорськ

Краматорський міський суд
Донецької області у складі:

головуючого судді Костюкова Д.Г.,

при секретарі Скоробогатовой М.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1,
відповідачки ОСОБА_2, представника
третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення
перешкод у здійсненні права власності
та визнання такими, що втратили право
користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

08.08.2013 року позивачка ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 їх
не повнолітніх дітей про усунення
перешкод у користуванні правом
власності та визнання осіб такими, які
втратили право користування житловим
приміщенням.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивачка
зазначила, що на підставі ухвали
Краматорського міського суду
Донецької області від 08.04.2009 року вона є
власником будинку АДРЕСА_1. У даному
будинку з 02.04.2013 року зареєструвалися
відповідачі разом з дітьми, які в
майбутньому бажали придбати цей
будинок. Тобто відповідачі проживали в
будинку позивачки з 02.04.2013 року. В
подальшому відповідачі відмовилися
купувати будинок та 15.07.2013 року
залишили його. Тобто з 15.07.2013 року та по
теперішній час відповідачі з дітьми за
вказаною адресою не проживають, житлом
не користуються без поважних причин,
власних речей там не зберігають,
обов'язки по утриманню житла не
здійснюють, однак в добровільному
порядку з реєстрації не знімаються, чим
перешкоджають позивачці вільно
здійснювати своє право власності щодо
житла. Відповідачі з дітьми фактично
мешкають за адресою АДРЕСА_3. 27.07.2013 року
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_9 разом з
позивачкою прийшли до СГІРФО
Краматорського МВ ГУМВС України в
Донецькій області з наміром знятися з
реєстрації з будинку, написали заяви,
але в останній момент відмовилися їх
подавати та пішли. Позивачка просить
суд визнати відповідачів з дітьми
такими, що втратили право користування
житлом у будинку АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивачка свої
позовні вимоги підтримала та просила
їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не
визнала та пояснила, що вона разом з її
чоловіком дійсно домовлялася з
позивачкою придбати її будинок по
АДРЕСА_1. З цією метою вони віддали
позивачці завдаток, а вона їх
зареєструвала у своєму будинку. Згодом
позивачка передумала продавати їм
будинок та попросила відповідачку
разом з сім'єю з'їхати з будинку. На той
момент вона припинила стосунки з
чоловіком та він виїхав з будинку
раніше, а потім вона разом з дітьми
переїхала до своїх батьків. З
реєстрації вона відмовляється
зніматися, оскільки позивачка
відмовилася повертати їй завдаток. У
будинку по АДРЕСА_1 вона проживати не
бажає, оскільки не збирається його
купувати за ту ціну, яку просить
позивачка.

Представник органу опіки та піклування
в судовому засіданні не заперечував
проти задоволення позовних вимог,
оскільки відповідачка разом дітьми вже
тривалий час добровільно не мешкають у
спірному будинку та мешкати там не
збираються. На підставі цього вважає,
що позбавлення відповідачів та їх
дітей права користування будинком
позивачки ніяк не порушить права
неповнолітніх.

Вислухавши думки сторін,
проаналізувавши в сукупності зібрані в
справі докази, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

У судовому засіданні встановлено, що на
підставі ухвали Краматорського
міського суду від 08.04.2009 року позивачці
на праві особистої власності належить
будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки виконавчого
комітету Ясногорської селищної ради та
домової книги у АДРЕСА_1 зареєстровані:
ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_4
та неповнолітні ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Згідно ст. 317 ЦК України, власнику
належить право володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод в
здійсненні їм права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України,
власник має право звертатися з до суду
за захистом свого права власності
перед іншою особою та вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Згідно зі ст. 9 ЖК України ніхто не може
бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сімї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Як встановлено в судовому засіданні та
визнано сторонами відповідачі разом з
їх неповнолітніми дітьми добровільно з
15.07.2013 року у АДРЕСА_1 не мешкають,
житлом не користуються до теперішнього
часу, власних речей там не зберігають,
обов'язки по утриманню житла не
здійснюють, проживають за адресою
АДРЕСА_2 без реєстрації та у АДРЕСА_1
мешкати не бажають.

Таким чином, суд вважає, що
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4
необхідно визнати такими, що втратили
право користування жилим приміщенням
за адресою АДРЕСА_1, оскільки будь-яких
підстав для збереження за ними
вищевказаного жилого приміщення,
передбачених ст. 71 ЖК України, в
судовому засіданні не встановлено.

Згідно ст.29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла десяти років, а також особи у
віці від десяти до чотирнадцяти років,
є місце проживання її батьків або
одного з них, з ким вона проживає.

Відповідно до Правил реєстрації
фізичних осіб малолітні та
неповнолітні діти повинні бути
зареєстровані разом з тим з батьків, з
ким постійно проживають.

Враховуючи те, що малолітні ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_5, постійно проживають
разом з матір'ю ОСОБА_2, то їх реєстрація
повинна бути за місцем її проживання, у
зв'язку з чим визнання відповідачів
такими, що втратили право користування
житлом по АДРЕСА_1, веде до аналогічних
наслідків щодо дітей.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 8, 14, 15, 205, 207, 215, 223-225 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про усунення перешкод у здійсненні
права власності та визнання такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 такими, що втратили
право користування житловим будинком
АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
Апеляційному суду Донецькій області
через Краматорський міський суд.

Суддя Д. Г. Костюков