Номер провадження: 22-ц/785/3555/14
Номер справи місцевого суду: 509/168/14-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4.

При секретарі Булгвк Х.О.

За участю представника відповідача-Чіндін І.Л.

Представника позивчача-Питомець А.В.

ОСОБА_5

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 лютого 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7

-про визнання попереднього договору недійсним,повернення грошових коштів

В С Т А Н О В И Л А:

16.01.2014 року представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому зазначав, що сторони дійшли згоди та підписали письмовий попередній договір № 000000460 від 27.08.2013 року в якому домовились щодо купівлі-продажу будинку 87 по вул. Малинова в с. Молодіжне, Овідіопольського району, «Заря-1» за 75 000 доларів США з попередньою оплатою гарантованої суми в розмірі 61 125 грн., що еквівалентна 7500 доларів США. За домовленістю сторін зобовязались укласти договір купівлі-продажу до 20.01.2014 року. Посилаючись на те, що після підписання попереднього договору він виявив недоліки в опаленні будинку та на те, що договір є нікчемним, так як нотаріально не засвідчений, та його дружина не надала згоди на його придбання, просив визнати попередній договір купівлі-продажу недійсним та повернути йому отримані відповідачем кошти в сумі 61 125 грн.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.02.2014 року в заявлених вимогах відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, з

ухваленням нового про задоволення заявлених вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що попередній договір купівлі продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню. Порушення цієї форми є підставою для визнання його недійсним з застосуванням правових наслідків недійсності правочину.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в заявлених вимогах районний суд виходив з того, що предмет позову не відповідає встановленому договором способу захисту прав, так як вимоги не заявлені про стягнення авансу та позбавляє суд вийти за межі позовних вимог.

ОСОБА_4 з таким судженням суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, сторонами не спростовується , що 27.08.2013 року сторони уклали письмовий попередній договір у відповідності до умов якого зобовязалися до 20.01.2014 року укласти договір купівлі-продажу садового будинку 87 по вул. Малинова в с. Молодіжне, Овідіопольського району, «Заря-1». Сторонами була досягнута домовленість про вартість будинку, порядку розрахунку, сторони встановили зобов"язання щодо сплати ОСОБА_6 гарантійної суми в розмірі 61 125 грн. та наслідки у випадку не підписання договору купівлі-продажу.

За правилами ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку( у певний термін) укласти договір в майбутньому( основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена,- у письмовій формі.

Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку(квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

Виходячи з того, що попередній договір між сторонами нотаріально не посвідчений він являється нікчемним правочином в силу ст.220 ч.1 ЦК України.

Виходячи з вищезазначеного, судова колегія приходить до висновку, що відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України попередній договір між сторонами є нікчемним, так як його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається так як він не породжує ні прав ні обовязків, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

За правилами ст .216 ЦК України нікчемний правочин породжує лише наслідки, які пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до п.1.3.1. письмового договору передбачено, що сторони узгодили гарантовану суму в розмірі 61 125 грн., яку ОСОБА_6 зобовязався сплатити ОСОБА_8В.(а.с.21).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_8 заперечував щодо виконання ОСОБА_6 цього зобов"язання та отримання від нього 61 125 грн.

Свідок ОСОБА_9, як представник агентства нерухомості, в присутності якої укладався попередній договір між сторонами, була допитана в суді першої інстанції та пояснила, що гроші під час підписання договору ОСОБА_6 не передавались.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що факт отримання коштів ОСОБА_8 під час підписання попереднього договору, визначених п.1.3.1 достовірно не встановлено, а сам позивач цього факту не спростував.

Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

За правилами ст.60 ч.4 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судова колегія, відповідно до статті 212 ЦПК оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність і допустимість.

Виходячи з відсутності доказу реальної передачі грошей та їх отримання ОСОБА_8, судова колегія не може застосувати двохсторонню реституцію за нікчемним правочином так як факт передачі грошей позивачем не доведений.

Судова колегія не приймає до уваги посилання позивача на п.1.3.1. попереднього договору, оскільки саме по собі визначене в договорі зобов"язання не доводить факт передачі та отримання відповідачем грошовиїх коштів.

Посилання представника позивача на той факт, що в суді першої інстанції відповідачем не заперечувався факт отримання цих коштів оцінюється критично, оскільки відповідно до звукового запису судового засідання це питання судом не зясовувалось та пояснення з цього приводу сторони не надавали.

За правилами ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Захист порушених прав та інтересів можливий кількома способами.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі і визнання правочину недійсним та застосування наслідків нікчемності правочину (ст. 216 ЦК), за умови доведеності.

Виходячи з вищезазначеного, судова колегія приходить до висновку про помилкове судження районного суду щодо обрання неправильного способу захисту порушеного права, та вважає, що нікчемний договір не потребує визнання його недійсним, однак позивач не надав доказів на підтвердження виконання ним п.1.3.1 попереднього договору та передачі ним ОСОБА_8 61 125 грн.

За таких обставин судова колегія в силу ст.309 ч.1 п.3 ЦПК України прийшла до висновку про скасування рішення суду з ухваленням нового про відмову в заявлених позивних вимогах.

Керуючись ст. ст. 309, 316; 317, 319 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 лютого 2014 року скасувати.

В позовних вимогах ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання попереднього договору недійсним, повернення грошових коштів-відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді Л.І.Доценко

ОСОБА_4