Справа № 2/381/1121/13 Головуючий у І
інстанції Ковалевська Л.М.Провадження
№ 22-ц/780/1209/14 Доповідач у 2
інстанції СавченкоКатегорія 20
У Х В А Л А

іменем України

27 лютого 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів
Даценко Л.М., Ігнатченко Н.В.,

при секретарі Токар
Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 18 грудня 2013
року у справі:

- за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа Служба у справах дітей
Фастівського міськвиконкому про
визначення місця проживання дитини;

- за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Служба у справах
дітей Фастівського міськвиконкому про
визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із вказаним вище позовом, який
мотивувала тим, що із 17 лютого 2006 року
вона перебуває у зареєстрованому шлюбі
із відповідачем ОСОБА_1, від якого мають
доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказувала,
що у 2011 році їх відносини погіршилися,
бо чоловік постійно влаштовував сварки
та провокував конфлікти, виганяв її з
дому і в грудні 2012 року вона перейшла
проживати до батьків, де мешкає на
даний час. Посилалася, що після
припинення сімейних стосунків дочка
ОСОБА_3 проживала з нею, а потім її
забрав відповідач, який взагалі не
надає їй можливості спілкуватися із
донькою та чинить у цьому перешкоди.
Вважає, що виходячи з інтересів
малолітньої доньки вона має проживати
з нею. У зв'язку із наведеним просила
визначити місцем проживання доньки
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 місце її проживання
АДРЕСА_1

У липні 2013 року ОСОБА_1 подав до суду
зустрічний позов, де просив визначити
місцем проживання доньки ОСОБА_3 разом
з ним по АДРЕСА_2 Вимоги мотивував тим,
що він має змогу забезпечити необхідні
умови проживання, догляду і виховання
доньки, а також матеріально
забезпечити її.

Рішенням Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 18 грудня 2013
року первісний прозов ОСОБА_2
задорволено, визначено місце
проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 із
матір'ю. У задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове, яким його
позовні вимоги задоволити в повному
обсязі, а у задоволенні позову ОСОБА_2
відмовити, посилаючись на невірну
оцінку судом доказів у справі та
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_2,
суд першої інстанції обгрунтовував
свої висновки тим, що визначення місця
проживання малолітньої ОСОБА_3 із
матір'ю відповідає її інтересам та
вимогам закону, в тому числі Декларації
прав дитини.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

Відповідно до ст.161 СК України якщо мати
і батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати їх малолітня дитина,
спір між ними може вирішуватись судом.
При вирішенні спору щодо місця
проживання дитини, суд бере до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.
Суд не може передати дитину для
проживання з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, може своєю аморальною
поведінкою зашкодити розвиткові
дитини.

Згідно положень принципу 6 Декларації
прав дитини від 20 листопада 1959 року
малолітня дитина не повинна, крім тих
випадків, коли маються виключні
обставини, бути розлучена зі своєю
матір'ю.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони із 17 лютого 2006 року перебували
у зареєстрованому шлюбі, від якого
мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Сім'я
сторін розпалася, з грудня 2012 року вони
проживають окремо. Малолітня ОСОБА_3
мешкала з матірю, в дани й час
мешкає з батьком.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2
зареєстрована як фізична
особа-підприємець, згідно податкової
декларації має постійний дохід від
підприємницької діяльності, проживає в
трикімнатній квартирі зі своїми
батьками, де і зареєстрована, на
обліку у лікаря нарколога і психіатра
ні вона, ні члени її родини не
перебувають. Згідно акту обстеження
житлово-побутових умов ОСОБА_2 в
квартирі для дитини облаштоване місце
для сну, підготовки до уроків, дозвілля.
З чотирьох зареєстрованих в квартирі
осіб, фактично проживають позивачка та
її мати. В кімнаті є іграшки, полиця з
художньою літературою, телевізор.
ОСОБА_2 має старшу доньку ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_3, яка з відзнакою закінчила
школу, приймала активну участі в житті
школи та міста, була головою комітету
учнівського самоврядування, на даний
час є студенткою.

За таких обставин, з урахуванням
висновку служби у справах дітей
Фастівського міськвиконкому, що місце
проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з
матір'ю є можливим та таким, що
відповідає інтересам дитини, суд
правильно визначив місце проживання
малолітньої доньки сторін із матір'ю.

Доводи апеляційної скарги про
неврахування судом ряду обставин,
зокрема того, що дівчинка близько
півтора року проживає з батьком, саме
він її утримує та виховує, лікує, вона
зареєстрована в будинку
необгрунтовані. Суд в рішенні дав
оцінку всім доказам у справі, детально
та прискіпливо їх проаналізувавши, та
оцінивши за правилами ст.212 ЦПК України
як кожен доказ окремо, так і
достатність та взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, навівши
відповідні мотиви у рішенні.

Посилання апелянта на неповне
з'ясування судом обставин справи, що
виразилося у відмові у задоволенні
клопотання про повторне експертне
дослідження доньки ОСОБА_3,
необгрунтовані. Зі справи вбачається,
що ухвалою суду від 24 вересня 2013 року
було призначене комісійне обстеження
психологічного стану ОСОБА_3 з метою
визначення ставлення до тата і мами,
яке виконане практичними психологами в
кількості 3-х чоловік. Заявляючи
клопотання про повторне експертне
дослідження, ОСОБА_1 не навів доводів
щодо неправильності чи неповноти
даного висновку. За таких обставин суд
підставно відмовив у задоволенні
клопотання.

Доводи апелянта про порушення принципу
змагальності не знайшли свого
підтвердження, поскільки судом були
прийняті від ОСОБА_1 та його
представника всі подані ними докази,
які стосувалися предмету спору.

Решта доводів апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції щодо задоволення первісного
позову ОСОБА_2 та відмови у зустрічному
позові, обгрунтовано викладених у
мотивувальній частині оскаржуваного
судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 18 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :