Справа № 755/1867/13- ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Антипової Л.О.

при секретарі
Філімоновій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
ОСОБА_3 про встановлення факту
проживання однією сім'єю та визнання
права на спільне майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю та визнання права на спільне
майно.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з
весни 1984 року проживала однією сім'єю
без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 та
проживали в її квартирі, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зі
своєю донькою ОСОБА_3 В 1989 році ОСОБА_4
отримав квартиру АДРЕСА_2 та сторони
вирішили проживати однією сім'єю в цій
квартирі. Також між сторонами було
домовлено про те, що ремонт в квартирі
здійснює позивач. Позивач за власні
кошти, в подальшому, здійснила ремонт
та придбала меблі, сантехніку. До
самого моменту смерті ОСОБА_4 позивач
турбувалась та піклувалась про нього,
купувала ліки, готувала їжу, прибирала.
Крім того, починаючи з 1984 року і до
моменту смерті ОСОБА_4 та позивач вели
спільне господарство, мали спільний
бюджет, відвідували друзів, святкували
всі пам'ятні дати. Крім того, позивач
вважає, що встановлення факту
пов'язується з вирішенням спору про
право, а саме, що вона має право на
проживання та користування квартирою
АДРЕСА_2, яка була отримана ОСОБА_4 та в
якій сторони разом проживали.

Протягом розгляду справи позивачі
звернулися до суду з заявою про
уточнення позовних вимог, в якій
просили визнати факт проживання однією
сім'єю та право за ОСОБА_1 на проживання
в спірній квартирі. У розгляді такої
заяви судом було відмовлено, оскільки
відбулася заміна предмета спору після
фактичного розгляду справи по суті.

В судовому засіданні позивач та її
представник підтримали позовні вимоги
та просили їх задовольнити з підстав,
викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позову та
в їх обґрунтування пояснив, що покійний
ОСОБА_6фактично проживав зі своєю
колишньою дружиною, а позивач
підтримувала з ним стосунки, але в
спірній квартирі проживала як на
правах квартирантки.

Третя особа в судовому засіданні
підтримала позов та просила його
задовольнити в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що з
1984 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 підтримували
близькі стосунки та періодично
проживали в квартирі позивача за
адресою: АДРЕСА_1, де також проживала
донька позивача ОСОБА_3

10.08.1989 році відповідно до ордеру №478
серія А, ОСОБА_6 було видано квартиру
АДРЕСА_2, для проживання.

Після цього ОСОБА_6 вирішили переїхали
проживати в дану квартиру, куди за
поясненнями позивача переїхала і вона.
В квартирі було здійснено ремонт.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Як пояснює
позивач, вона піклувалася про нього,
вони разом придбали побутове майно.
Вважає, що має право на встановлення
факту сумісного проживання однією
сім'єю та право на належну покійному на
праві власності квартиру.

Третя особа ОСОБА_3 пояснила, що дійсно
її мати, позивач по справі, постійно
підтримувала шлюбні стосунки з
покійним ОСОБА_6, спочатку він проживав
у них, а коли отримав квартиру, її мати
переїхала до нього і з того часу
проживає в спірній квартирі. В її
квартирі проживає вона та її діти.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 пояснили, що
позивач та покійний ОСОБА_6 можливо і
підтримували близькі стосунки, але
разом не проживали та спільного
господарства не вели.

Свідок ОСОБА_10, колишня дружина
покійного ОСОБА_6 пояснила, що вони
розірвали шлюб в 1984 році, проте
покійний підтримував із нею стосунки,
проживав періодично то з нею, то в
отриманій ним квартирі. Він постійно
приймав участь у вихованні свого онука,
водив його до школи, вони разом їздили
на відпочинок, після смерті був
похований нею за місцем її проживання.

За змістом ст. 60 ЦПК кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до листа Верховного Суду
України від 1 січня 2012 року про судову
практику розгляду справ про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення до заяви додаються документи
та докази того, що між заявником та
іншою особою мали місце фактичні
шлюбні стосунки.

Оцінюючи добуті в судовому докази в їх
сукупності, суд вважає позов частково
доведеним в частині встановлення факту
проживання однією сім'єю як чоловіка та
дружини позивача з покійним ОСОБА_6,
оскільки наведені докази
представником відповідача не
спростовані.

Що стосується визнання за позивачем
права власності на спірну квартиру суд
вважає ці вимоги такими, що задоволенню
не підлягають, оскільки за змістом
частин першої та другої статті 21
Сімейного кодексу України шлюбом є
сімейний союз жінки та чоловіка,
зареєстрований у державному органі
реєстрації актів цивільного стану.
Проживання однією сім'єю жінки та
чоловіка без шлюбу не є підставою для
виникнення у них прав та обов'язків
подружжя.

Згідно зі статтею 74 СК України якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними. На майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення гл. 8 цього
Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що
перебувають у фактичних шлюбних
відносинах, для вирішення майнового
спору на підставі статтею 74 СК України,
суд повинен встановити факт проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу в період, протягом якого було
придбано спірне майно.

За приписами частини другої статті 3 СК
України сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки.

Відповідно до пункту 20 Постанови
Пленуму «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» від 21 грудня
2007 року № 11 при застосуванні статті 74
Сімейного кодексу України, що регулює
поділ майна осіб, які проживають у
фактичних шлюбних відносинах, судам
необхідно враховувати, що правило
зазначеної норми поширюється на
випадки, коли чоловік та жінка не
перебувають у будь-якому іншому шлюбі і
між ними склалися усталені відносини,
що притаманні подружжю, проте покійний
ОСОБА_6 приватизував вказану квартиру
особисто, без врахування інтересів
позивача.

З матеріалів спадкової справи
вбачається, що відповідач ОСОБА_2, син
покійного, звернувся до нотаріальної
контори про прийняття спадщини, як і
позивач по справі, тому це питання має
бути вирішено за вимогами спадкового
права.

Таким чином позовні вимоги про
визнання за позивачем права на
проживання та користування спірно
квартирою не підлягають задоволенню,
оскільки дана квартира була надана у
власність ОСОБА_6 на початку спільного
проживання сторін та є його особистою
приватною власністю.

На підставі викладеного керуючись ст.
60, 88, 209, 212, 215-218, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: ОСОБА_3 про встановлення факту
проживання однією сім'єю та визнання
права на спільне майно - задовольнити
частково.

Встановити факт проживання однією
сім'єю як чоловіка та дружини ОСОБА_6 та
ОСОБА_1.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: