АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 688/2875/13-ц
Провадження № 22-ц/792/97/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Корніюк А.П.,

суддів: П'єнти І.В., Талалай О.І.,

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

апелянта ОСОБА_1 , його представника
ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шепетівського міськрайонного суду від
12 листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до АТ „УкрСиббанк", ТОВ
„Кредекс Фінанс" про визнання
договору про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу в частині надання споживчого
кредиту неукладеним та в частині
забезпечення кредиту шляхом передачі в
заставу транспортного засобу
недійсним і визнання договору
факторингу недійсним в частині, що
стосується відступлення права вимоги
зобов'язань, передбачених договором
про надання споживчого кредиту та
заставу транспортного засобу.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із вказаним позовом обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що 17.07.2008 року між ним
та АТ „УкрСиббанк" було укладено
договір про надання споживчого кредиту
та заставу транспортного засобу
№0 (далі Договір). Відповідно до
умов цього договору відповідач
зобов'язувався надати позивачу кредит
у сумі 39375 доларів США шляхом
зарахування кредитних коштів на
поточний рахунок позивача, а останній
повинен був сплатити вказані кошти на
користь ТОВ „Торговий дім
„Євромоторс" для виконання
зобов'язання за договором
купівлі-продажу автомобіля в кредит
№00002372 від 27.06.2008 року. Позивач зазначає,
що кошти в сумі 39375 доларів США ним не
отримувались та відповідно до висновку
почеркознавчої експертизи, що була
призначена у цивільній справі №2-83/2011
підпис у заяві про переказ готівки
виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.
Крім того, відповідно до договору
факторингу №05/12 від 20.04.2012 року АТ
„УкрСиббанк" відступив на користь ТОВ
„Кредекс Фінанс" право вимоги за
оспорюваним договором. Позивач вважав
вказані дії відповідачів такими, що
порушують його права, а тому просив
визнати недійсною частину 1 пункту 9.6.
договору про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу №0..

29.07.2013 року позивач звернувся із
заявою про збільшення позовних вимог
та додатково просив визнати недійсним
розділ 2 договору про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу №0 від 18.07.2008
року та визнати предметом даного
договору надання кредитних коштів у
грошовій одиниці - гривні.

У вересні 2013 року ОСОБА_1 уточнив
підставу та предмет позову зазначивши,
що спірний договір в частині надання
споживчого кредиту є неукладений, адже
ним не було отримано кредитних коштів у
АТ «УкрСиббанк», що підтверджується
висновком експерта від 11.03.2011 року,
також позивач зазначив, що вказаний
договір в частині застави є недійсним з
тієї підстави, що нотаріально не
посвідчений, із цих підстав не може
бути дійсним і Договір факторингу №05/12
від 20.04.2012 року. Тому ОСОБА_1 просив суд
визнати договір про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу №0 від 18.07.2008 року в частині
надання споживчого кредиту
неукладеним, визнати недійсним розділ
2 вищезазначеного договору та визнати
договір факторингу №05/12 від 20.04.2012 року
недійсним в частині, що стосується
відступлення права вимоги зобов'язань,
передбачених договором про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу №0 від 18.07.2008
року.

Рішенням Шепетівського
міськрайонного суду від 12 листопада 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає
рішення суду першої інстанції
незаконним, просить його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким його
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі. Посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, а також порушення
норм матеріального та процесуального
права. Апелянт вказує, що факт видачі
кредитних коштів Банком позивачу, який
суд вважає встановленим є недоведеним,
оскільки судом не надано належної
оцінки заяві про переказ готівки №29
від 18.07.2008 року, відповідно до якої з
його рахунку здійснено безготівкову
операцію про переказ коштів. Крім того,
підпис у вказаній заяві є підробленим.
Банком не надано, а судом не досліджено
документи, а саме: довідки про списання
з балансу Банку заборгованості за
кредитним договором; меморіального
ордеру про списання коштів з валютного
рахунку; видаткових касових ордерів
про отримання коштів апелянтом. ОСОБА_1
також зазначає, що він не звертався до
Банку стосовно реструктуризації
заборгованості, а підпис на заявах про
реструктуризацію виконано не ним.
Судом також безпідставно відмовлено у
визнанні недійсним розділу 2 Договору,
оскільки чинне законодавство не
містить прямої заборони на визнання
недійсним правочину, який є нікчемним
відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2
апеляційну скаргу підтримали в повному
обсязі.

Представники АТ «УкрСиббанк» та
ТОВ „Кредекс Фінанс"до суду не
з»явилися, про причини неявки суд не
повідомили, однак про день і час
слухання справи повідомлені належним
чином.

Заслухавши учасників процесу та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення.

Згідно п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
визначено, що підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є неповне з»ясування
судом обставин, якими обґрунтовувались
позовні вимоги та заперечення сторін;
невідповідність висновків суду
обставинам справи і порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Суд першої інстанції не в повній
мірі з'ясував обставини, якими
обґрунтовувались позовні вимоги щодо
визнання недійсним другого розділу
спірного договору про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу в частині застави
транспортного засобу та заперечення
сторін, застосував закон не в тій
редакції, що діяла на час укладення
спірного правочину ( ст. 13 Закону
України «Про заставу» ).

У зв'язку з неповним з'ясуванням
судом обставин, що мають значення для
справи та порушенням судом норм
матеріального права оскаржуване
рішення в частині відмови у позовній
вимозі щодо визнання недійсним
договору про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу в частині застави транспортного
засобу з підстав нікчемності правочину
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення в цій частині.

Колегія суддів вважає, що
оскаржуване рішення щодо інших
позовних вимог підлягає залишенню без
змін.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи щодо інших позовних
вимог ОСОБА_1 та дана їм належна оцінка,
а висновки суду підтверджуються
матеріалами справи і ґрунтуються на
нормах діючого законодавства.

Відповідно до ч.1ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 546 цього Кодексу
передбачено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

Встановлено, що 18 липня 2008 року між
АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником
якого є АТ «УкрСиббанк») і ОСОБА_1
укладено договір про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу № 0, за яким
банк надав позичальнику кредит в сумі
39375 доларів США, що еквівалентно
190586,81грн. за курсом НБУ на день
укладення Договору строком до 17.07.2015
року для особистих потреб ОСОБА_1, а
саме: на купівлю автомобіля „HYUNDAI Santa Fe".
За цим договором позичальник взяв на
себе зобов'язання прийняти, належним
чином використовувати і повернути
Банку кредитні кошти та сплатити плату
за кредит у порядку та на умовах,
зазначених в даному Договорі. У
забезпечення виконання усіх своїх
грошових зобов»язань в повному обсязі
ОСОБА_1 передав, а Банк прийняв в
заставу транспортний засіб „HYUNDAI Santa
Fe", 2008р. випуску, д.н.з.НОМЕР_1.

Того ж дня сторони уклали додаткову
угоду №1 до Договору про надання
споживчого кредиту №0 від 18.07.2008р.,
що регулює зміну відсоткової ставки по
кредиту, процедуру сплати платежів на
користь третіх осіб.

Також 22.04.2010р. між сторонами було
укладено додаткову угоду №3 до
Договору про надання споживчого
кредиту №0 від 18.07.2008р. щодо
підвищення відсоткової ставки та
періоди нарахування і сплати відсотків
за використання кредитних коштів.

20.04.2012 року між Публічним
акціонерним товариством «УкрСиббанк»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кредекс Фінанс»
укладено договір факторингу №05/12,
відповідно до якого АТ «УкрСиббанк»
зобов»язується відступити ТОВ
«Кредекс Фінанс» права вимоги за
кредитами і відповідно до витягу з
реєстру боржників ( Додаток 1 до
договору факторингу №05/12 від 20.04.2012
року) за №2624 ТОВ «Кредекс Фінанс»
отримало право вимоги за кредитним
договором №0 від 18.07.2007 року
позичальник ОСОБА_1

Вказані обставини підтверджуються
матеріалами справи (а.с.5- 13) та
матеріалами цивільної справи №2-83/11/2220
за позовом ОСОБА_1 до АТ «УкрСиббанк»
про визнання кредитного договору
удаваним, що була оглянута в судовому
засіданні 11.02.2014 року (т. 1 а.с.71-77, 163-165).

Відповідно до ст. 203 ч.ч.1, 3 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Частиною 1 статті 215 ЦК України
визначено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди за всіма
істотними умовами договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, визначені законом як
істотні або необхідні для договорів
даного виду, а також всі ті умови, щодо
яких за заявою хоч би однієї зі сторін
повинна бути досягнута згода.

На підставі ч.2 ст. 640 ЦК України у
разі, якщо відповідно до акта
цивільного законодавства для
укладення договору необхідні також
передання майна або вчинення іншої дії,
договір є укладеним з моменту
передання майна або вчинення певної
дії.

Законодавець пов»язує момент
укладення договору з моментом передачі
грошей у випадку укладення договору
позики (ст. 1046 ЦК України). Однак
кредитний договір є укладеним з
моменту досягнення його сторонами у
письмовій формі згоди з усіх істотних
умов договору.

Така правова позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 11.07.2012 року, що є обов»язковою у
відповідності зі статею 360-7 ЦПК України
для всіх судів України.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що спірний Договір про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу в частині надання
споживчого кредиту є укладеним, адже
при оформленні та підписанні спірного
Договору 18.07.2008 року ОСОБА_1 та АТ
«УкрСиббанк» у письмовій формі досягли
згоди з усіх істотних умов цього
договору. А тому доводи апеляційної
скарги в тій частині, що спірний
договір в частині надання споживчого
кредиту є неукладеним з підстав
недоведеності видачі кредитних коштів
АТ «УкрСиббанком» та їх не отримання
ОСОБА_1, що підтверджується висновком
почеркознавчої експертизи №364 від
15.08.2011 року є безпідставними.

Крім того, рішенням Шепетівського
міськрайонного від 15.12.2011 року, що
залишене без змін ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Хмельницької області від 24.01.2012 року,
встановлено, що Банк виконав взяті на
себе зобов»язання, що підтверджується
зокрема, випискою по позичковому
рахунку та заявою на видачу готівки від
18.07.2008 року. За зазначеною заявою,
відповідно до Інструкції про касові
операції в банках України (Постанова
НБУ від 14.08.2003 року №337), чинної на дату
проведення операції, банк здійснив
видачу готівки за укладеним з
позивачем кредитним договором з
поточного рахунку НОМЕР_2, відкритого
за договором банківського рахунку
НОМЕР_3 від 19.12.2007 року позивачем. Заява
на видачу готівки підписана позивачем,
що підтверджується висновком
почеркознавчої експертизи. ( т.2 а.с.61-62,
80-83 справа №2-83/11/2220).

А згідно ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Також, на думку колегії суддів, суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку в тій частині, що не підлягає
до задоволення позовна вимога ОСОБА_1
щодо визнання недійсним договору
факторингу №05/12 від 20.04.2012 року в
частині, що стосується відступлення
права вимоги зобов'язань, передбачених
спірним Договором про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу з підстав
недоведеності.

Разом з тим, колегія суддів вважає,
що доводи апеляційної скарги в тій
частині, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального права при
ухваленні рішення щодо позовної вимоги
ОСОБА_1 про визнання недійсним другого
розділу Договору про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного (в частині застави
транспортного засобу) є
обґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
що не підлягає до задоволення позовна
вимога ОСОБА_1 щодо визнання недійсним
договору факторингу №05/12 від 20.04.2012
року в частині, що стосується
відступлення права вимоги зобов'язань,
передбачених спірним Договором.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.13 Закону України
«Про заставу» (в редакції, що діяла на
час укладення спірного договору 18.08.2008
року) визначено, що договір застави
повинен бути укладений у письмовій
формі. У випадках, коли предметом
застави є нерухоме майно, космічні
об'єкти, договір застави повинен бути
нотаріально посвідчений на підставі
відповідних правоустановчих
документів. Нотаріальне посвідчення
договору застави нерухомого майна
здійснюється за місцезнаходженням
нерухомого майна, договору застави
космічних об'єктів - за місцем
реєстрації цих об'єктів.

Встановлено, що при укладені
Договору про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу сторонами не було порушено
вимоги ст. 13 Закону України «Про
заставу»

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що позовна вимога ОСОБА_1
щодо визнання Договору про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу в частині застави
транспортного засобу недійсним з
підстав ст.13 ( в редакції чинній на час
подачі позову) та ст. 14 Закону України
«Про заставу» і ч.1 ст. 220 ЦК України не
підлягає до задоволення.

Інші доводи апеляційної скарги на
законність рішення не впливають.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Шепетівського
міськрайонного суду від 12 листопада 2013
року в частині відмови у позовній
вимозі ОСОБА_1 щодо визнання недійсним
договору про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу в частині застави транспортного
засобу скасувати та в цій частині
ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовної вимоги
ОСОБА_1 щодо визнання недійсним
договору про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу в частині застави транспортного
засобу відмовити.

В решті рішення Шепетівського
міськрайонного суду від 12 листопада 2013
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили
з моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
А.П. Корніюк

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції -
Колодяжний С.Ю. Справа:
№22ц/792/97/14

Доповідач - Корніюк А.П.
Категорія: 19, 27