Справа № 465/8675/13
Головуючий у 1 інстанції: Дзендзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/1030/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі
секретаря: Азенко М.В.

та участю
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ПАТ
«Комплекс водних видів спорту» на
рішення Франківського районного суду
м. Львова від 29 жовтня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Комплекс
водних видів спорту» про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок ушкодження
здоров»я, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Комплекс водних видів
спорту» на користь ОСОБА_2 9350 (дев'ять
тисяч триста п'ятдесят) грн.
матеріальної шкоди та 6000 (шість тисяч)
грн. моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовлено.

Дане рішення оскаржив відповідач.

В апеляційній скарзі зазначає, що
судом першої інстанції неповно
встановлені обставини, які мають
значення для справи та неправильно
досліджені і оцінені докази.

Не встановлено, що водні атракціони
відповідача є джерелом підвищеної
небезпеки.

Крім того, зазначає, що позивачем не
доведено належними доказами фактів
отримання травми під час користування
атракціоном відповідача, наявність
протиправної поведінки відповідача, що
стала причиною отримання позивачем
травми, наявності та розміру збитків
(матеріальної шкоди) позивача.

Не доведено, що позивач на лікування
поніс витрати в сумі 6 466 грн. та отримав
моральну шкоду.

Просить рішення суду в частині
стягнення вартості лікування у сумі 6 466
грн. та моральної шкоди в сумі 6000 грн.
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову позові в цій частині.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача ОСОБА_2 та його представника
ОСОБА_3 на заперечення апеляційної
скарги, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги та пред'явлених
позовних вимог законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утримання диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

В п.5 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року
зазначено, що беручи до уваги особливі
властивості предметів, речовин або
інших об'єктів, що використовуються в
процесі діяльності, суд має право
визнати джерелом підвищеної небезпеки
також й іншу діяльність. До цих
особливих властивостей слід відносити
створення підвищеної ймовірності
завдання шкоди через неможливість
повного контролю за ними з боку людей.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Ч.5 вказаної норми
передбачено, що особа, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, відповідає за завдану шкоду,
якщо вона не доведе, що шкоду було
завдано внаслідок непереборної сили
або умислу потерпілого.

Відповідно до пунктів 5, 9 роз'яснень
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31.03.1995 р. в редакції із
змінами від 27.02.2009 р. „Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" суд
повинен з'ясувати, чим підтверджується
факт заподіяння позивачеві моральних
чи фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями вони заподіяні,
в якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Встановлено, що в обґрунтування
своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилався
на те, що 24.12.2012 року під час спуску з
жовтої водної гірки на території
аквапарку «Пляж» ПАТ «Комплекс водних
видів спорту» ним була отримана травма
у вигляді закритого багато
відламкового перелому правої плечової
кістки зі зміщенням фрагментів. За
фактом отримання травми позивачем
перенесена операція відкритої
репозиції та синтезу фрагментів правої
плечової кістки пластиною LCD.

Вартість набору для остеосинтезу
перелому плечової кістки становить 6150
грн., ним було використано ліків та
медичних засобів на 1816 грн. та 2884 грн.
він недоотримав заробітної плати,
внаслідок своєї непрацездатності.
Всього матеріальної шкоди йому було
завдано на суму 10850 грн. З них 1500 грн.
позивачу здійснено нарахування ПрАТ
«Граве Україна» відповідно до договору
страхування від нещасних випадків
осіб, що займаються фізичною культурою
та спортом укладеним між останнім та
відповідачем.

Також позивач зазначав, що йому
відповідачем була завдана моральна
шкода на суму 10 000 грн. у вигляді
душевних та моральних страждань, що
проявляються у порушенні сну, відчуття
стаху через необхідність преведення ще
однієї операції, усвідомлення
тимчасової неповносправності,
постійному відчутті болю у травмованій
руці, прийманні знеболюючих, які
негативно впливають на стан здоров'я
позивача. Працюючи
інженером-програмістом позивач
відчуває дискомфорт у зв'язку з швидкою
втомою руки, не може дозволити
відвідування басейну, гру у футбол,
зайняття легкою атлетикою.

Тому просив задовольнити позов.

Судом встановлено, що позивач отримав
травму в аквапарку «Пляж» ПАТ
«Комплекс водних видів спорту», що
підтверджується листами-відповідями з
ПАТ СК «Граве Україна» (а.с. 12) та ПАТ
«Комплекс водних видів спорту» (а.с. 14).

В засідання судової колегії позивач
представив акт підтвердження факту
настання страхового випадку від 24.12.2012
року.

Відповідно до виписки із медичної
карти стаціонарного хворого
Комунальної 8-ї міської клінічної
лікарні м.Львова № 12719 ОСОБА_2
поставлено діагноз - закритий багато
відламковий перелом правої плечової
кістки зі зміщенням фрагментів.

Відповідно до поданих позивачем чеків
вартість придбаних ним ліків,
медикаментів, набору для остеосинтезу
перелому плечової кістки становить 7966
грн. Згідно довідки виданої ТзОВ
«Ерікполь» № 13 від 14.02.2013р. ОСОБА_2, у
зв'язку з перебуванням його на
лікарняному, було недоотримано 2884 грн.

Таким чином, суд прийшов до правильного
висновку, що вказані суми є
матеріальною шкодою, яку відповідач
повинен відшкодувати позивачу, за
виключенням суми в розмірі 1500 грн., яка
була перерахована позивачу ПАТ
«Страхова компанія «Граве Україна»
відповідно до договору «страхування
від нещасних випадків осіб, що
займаються фізичною культурою та
спортом» №0001.007-125.1317 від 14.09.12р.

На підставі вищенаведеного колегія
суддів вважає, що посилання апелянта на
те, що рішення суду в частині стягнення
суми 6466 грн. на лікування позивача
підлягає скасуванню, є
необгрунтованим.

Крім того судова колегія враховує і те,
що сам апелянт оспорює рішення суду
тільки щодо витрат на лікування в сумі
6 466 грн., а отже рішення суду в іншій
частині він не оспорює. Цим самим він не
заперечує своєї вини та підстав для
відповідальності.

Не заперечує він і факт настання
страхового випадку 24.12.2012 року.

Посилання апелянта на те, що
помилковими є висновки суду про те, що
водний атракціон (жовта гірка ) є
джерелом підвищеної небезпеки, судова
колегія не приймає до уваги виходячи з
наступного.

В додаткових поясненнях до позовної
заяви позивач зазначив, що в
узагальненні судової практики Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Щодо судової практики розгляду
судами цивільних справ про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки у 2010- 2011 роках»
вказано, що непереборною силою в такому
випадку слід визнавати фактори
об'єктивного характеру, причинно не
пов'язані з джерелом підвищеної
небезпеки. Шкідливі властивості самого
джерела підвищеної небезпеки
непереборною силою не є. Дія
непереборної сили може бути спрямована
як на об'єкт, діяльність з яким
становить джерело підвищеної
небезпеки, так і на осіб, які
обслуговують цей об'єкт. Обов'язок
доведення умислу потерпілого або
наявності непереборної сили законом
покладається також на володільця
джерела підвищеної небезпеки, оскільки
діє цивільно-правова презумпція
заподіювача шкоди.

Як приклад в узагальненні наведено
рішення Сакського міськрайонного суду
Автономної Республіки Крим від 22
травня 2009 року, яким задоволено позов
З. до ТОВ «РіфСервіс» про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди,
завданої у зв'язку з отриманням
тілесних ушкоджень під час
відвідування атракціонів аквапарку.
Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідач є володільцем джерела
підвищеної небезпеки і відхилив його
доводи про те, що тілесні ушкодження Х.
було отримано внаслідок порушення нею
правил експлуатації атракціонів

Ухвалою Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 13 січня
2010 року рішення міськрайонного суду
залишено без змін (а.с.31).

Судова колегія прийшла до
висновку, що з врахуванням обставин
справи судом належно взято до уваги
посилання позивача про те, що шкода
завдана йому джерелом підвищеної
небезпеки.

Також слід врахувати те, що дозвіл
на експлуатацію атракціонів видається
з врахуванням вимог
нормативно-правових актів про охорону
праці і промислової безпеки у процесі
експлуатації атракціонів.

В той же час апелянтом не
представлено належних та допустимих
доказів на спростування висновків суду
про те, що водний атракціон (жовта
гірка ) не є джерелом підвищеної
небезпеки.

Задовольнивши позов частково, суд
першої інстанції також вірно
встановив, що з відповідача слід
стягнути заподіяну моральну шкоду
позивачу в розмірі 6000 грн., що майже
дорівнює розміру заробітної плати
позивача за один місяць станом на час
розгляду справи в суді, та являється
достатнім відшкодуванням за
перенесені ним страждання та фізичний
біль внаслідок отриманої травми в
аквапарку «Пляж» ПАТ «Комплекс водних
видів спорту», оскільки в результаті
отриманих травм позивач 36 днів
перебував на стаціонарному лікуванні в
Комунальній 8-й міській клінічній
лікарні м. Львова, переніс операцію
відкритої репозиції та синтезу
фрагментів правової плечової кістки
пластиною.

Виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, а також
з врахуванням конституційної
значимості здоров'я, як
невідчужуваного і нерушимого блага, що
належить людині від її народження й
охороняється державою, положень ст. 23
ЦК України, роз'яснень постанови
Пленуму Верховного суду України №4 від
31.03.1995 року (з наступними змінами) "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" висновки суду щодо розміру
відшкодування моральної шкоди в повній
мірі відповідають обставинам справи, є
обґрунтованими, а тому, на думку
судової колегії, є правильними.

Доводи апелянта не спростовують
висновків суду, такі не грунтуються на
законі та спростовуються
вищенаведеним.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ч.1 п. 1 ст.307, ст. 308, ч.1 п.1
ст.314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія
суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу ПАТ «Комплекс
водних видів спорту» - відхилити.

Рішення Франківського районного
суду м. Львова від 29 жовтня 2013 року -
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.