АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/434/14
Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І.
Доповідач Триголов В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого - судді: Триголова В.М.,

суддів: Омельченко Л.М., Бондаревської
С.М.

при секретарі: Порохні А.А.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Полтава цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк"

на рішення Октябрського районного суду
м.Полтави від 05 грудня 2013 року

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И
Л А :

У жовтні 2013 року позивач ПАТ КБ
«Приватбанк» звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № б/н від 02.06.2008 року у
розмірі 23629 грн. 13 коп. та судових витрат
по справі у сумі 236 грн. 29 коп.,
посилаючись на те, що відповідно до
укладеного договору № б/н від 02.06.2008
року ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 3000
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Однак, свої зобов»язання за
кредитним договором відповідач
належним чином не виконав, внаслідок
чого за ним утворилася заборгованість,
тому звернувся до суду з позовом.

Рішенням Октябрського районного
суду м.Полтави від 05 грудня 2013 року в
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
районного суду, ПАТ КБ «ПрвиатБанк»
подав апеляційну скаргу, в якій просить
його скасувати та ухвалити нове яким
позов бвнку задовольнити в повному
обсязі, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
доводи апеляційної скарги, приходить
до висновку, що скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

У відповідності з п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

У відповідності до п.п.1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, підставою для скасування
рішення в апеляційному порядку і
ухвалення нового або зміни рішення є
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Із матеріалів справи вбачається, що 02
червня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «
Приватбанк» був укладений договір
про надання кредиту у розмірі 3000 грн.
зі сплатою відсотківзакористування
кредитом у розмірі 2% на місяць на
залишок заборгованості , з щомісячною
комісією 3,5%.

У заяві ОСОБА_1 зазначено, що він
ознайомився і згідний з Умовами і
Правилами надання банківських послуг,
а також з Тарифами банку, які банк
надав йому в письмовому вигляді.

Згідно Умов і Правил надання
банківських послуг картковий рахунок
відкривається на невизначений строк і
діє протягом 12 місяців з моменту
підписання, якщо ні одна із сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той же
строк.

ОСОБА_1 отримав картку та кредитні
кошти 02 червня 2008 року.

Відмовляючи позивачу в задоволенні
позову, місцевий суд послався на п.9.12
Умов та правил надання банківських
послуг, що договір діє на протязі 12
місяців з моменту підписання і якщо на
протязі даного строку жодна із сторін
не проінформує іншу про припинення дії
договір, він автоматично
пролонгується на такий же строк. На
підставі цього, місцевий суд зробив
висновок, що оскільки у 2009 році сторони
дії договору не продовжили, відповідач
не отримав нову картку, то дія договору
припинилась в червні 2009 року і відмовив
позивачу в задоволенні позову за
сплином строків позовної давності.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується з наступних підстав.

Згідно п.9.12 Умов та правил надання
банківських послуг, які є невід'ємною
частиною кредитного договору, останній
укладений на дванадцять місяців і якщо
протягом цього строку жодна із сторін
не проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на такий же
строк. В даних Умовах немає обмеження
скільки разів договір може бути
пролонгований, а з урахуванням того, що
жодна із сторін з моменту підписання
договору не заявляла про намір
припинити дію договору, даний договір
щорічно пролонговувався і діє до
даного часу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

В судовому засіданні місцевого суду
представник відповідача заяви
клопотання про застосування стоків
позовної давності.

Перевіряючи обґрунтованість поданої
заяви , колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі
,зробленої до винесення ним рішення.

Заяву про застосування строку позовної
давності представник відповідача
заявив під час розгляду справи в суді
першої інстанції до винесення судом
рішення, тому колегія суддів вважає
необхідним застосувати строк позовної
даної давності до даних правовідносин.

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки, штрафу.

Перебіг загальної і спеціальної
позовної давності починається з дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила. Її
початок пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
252-255 ЦК України).

Згідно п. п.5.3,5.4 розділу ІІ Правила
користування платіжною картою Умов і
Правил надання банківських послуг
позичальник зобов'язаний здійснювати
повернення кредиту частками
(щомісячними платежами) в розмірі та в
строки, встановлені в Пам'ятці клієнта
(щомісячна сплата кредитного ліміту,
процентів за попередній місяць,
комісії), а також встановлено
відповідальність за порушення
внесення щомісячних платежів.

Оскільки, заявою позичальника і
Умовами і Правилами встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами і
встановлюють відповідальність за
невиконання цього обов'язку, то право
кредитора вважається порушеним з
моменту недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу і
початок перебігу позовної давності за
кожний черговий платіж починається з
моменту порушення строку його
погашення.

Дія кредитного договору на час подачі
позовної заяви не закінчилась, тому з
відповідача на користь банку підлягає
стягненню заборгованість за договором
в межах строку позовної давності,
всього 10568,93 грн. (3000 грн. -
заборгованість за кредитом, 5048,93 грн. -
проценти за користування кредитом, 2520
грн. - заборгованість по комісії).

Крім того, ОСОБА_1 в зв'язку з порушенням
умов договору повинен сплатити банку
штраф: фіксовану частину - 500 грн. та
штраф, процентну складову, 5% від суми
позову, які передбачені п.8.6 Умов та
Правил надання банківських послуг. При
цьому в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції представник
банку просив стягнути процентну
складову штрафу в розмірі 5% від суми
заборгованості, яка складається із
заборгованості по тілу кредиту,
відсотків за користування та комісії в
межах строку позовної давності. З
наведеного слідує, що відсоткова
складова штрафу становить 528 грн. та
підлягає стягненню з відповідача.

За таких обставин, рішення місцевого
суду підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення про
часткове задоволення позову.

Судові витрати позивача по оплаті
судового збору при подачі позову до
суду та судового збору при подачі
апеляційної скарги документально
підтверджені. Оскільки позовні вимоги
банку задоволено частково, судові
витрати у відповідності до вимог ст. 88
ЦПК України підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог: 116 грн. (за подачу
позову) + 58 грн. (за подачу апеляційної
скарги), а всього 174 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3, ч.1 ст. 309, 316
ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л
А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" - задовольнити
частково.

Рішення Октябрського районного
суду м.Полтави від 05 грудня 2013 року -
скасувати.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
"ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк"
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 11596 грн. 93 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк"
судовий збір у розмірі 116 грн. за
подання позовної заяви та 58 грн. за
подання апеляційної скарги, а всього 174
грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
В.М. Триголов

Судді:
С.М. Бондаревська

Л.М. Омельченко