Справа №2-732/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2014 року
м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в
складі:

Головуючого-судді Болейко А.П.

при
секретарі - Cлончак А.С.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Житомира
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа -
Приватний нотаріус Житомирського
районного нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання договору дарування
удаваним та застосування до нього
правил, що регулюють договір
купівлі-продажу, визнання майна
спільною сумісною власністю подружжя
та поділ майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом, який було уточнено 28.03.2013 року
(а.с. 4-9 том 2) до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа - Приватний нотаріус
Житомирського районного нотаріального
округу ОСОБА_5 про визнання договору
дарування удаваним та застосування до
нього правил, що регулюють договір
купівлі-продажу, визнання майна
спільною сумісною власністю подружжя
та поділ майна.

В обґрунтування своїх позовних
вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 у 1984 році фактично почали
підтримувати шлюбні відносини, спільно
проживати, вести спільно господарство.
28 червня 1986 році зареєстрували шлюб у
Шарківській сільській раді
Рокитнянського району Київської
області. За час подружнього життя у них
народився син ОСОБА_6, 1989 року
народження.

Під час шлюбу сторонами було
придбано наступне майно: квартира
АДРЕСА_1, незакінчений будівництвом
житловий будинок АДРЕСА_2, ЗИЛ ММЗ 554
(1981), зелений, №дв.НОМЕР_1, шасі НОМЕР_2,
НОМЕР_3, НОМЕР_4, ВАЗ 2106 (1976), зелений,
№дв.НОМЕР_5, №куз.НОМЕР_6, НОМЕР_7,
НОМЕР_8, REXTON RX 320 F (2006), сірий, №дв. НОМЕР_9,
№куз. НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, земельна
ділянка, площею 0,12 га, для ведення
особистого селянського господарства
по вул. К.Маркса с.Іванівка
Житомирського району, земельна
ділянка, площею 0,1536 га, розташована за
адресою: Житомирський район, с.
Іванівка, вул. К.Маркса.

В червні 2011 року ОСОБА_2
повідомив, що хоче офіційно розірвати
шлюбні відносини та створити нову сім'ю
з іншою жінкою. Також повідомив, що
будинок не є спільною сумісною
власністю, як подружжя, оскільки він
був подарований йому та згідно
договору дарування від 21 серпня 2003
року, посвідченого приватним
нотаріусом Житомирського районного
нотаріального округу ОСОБА_5 Зі змісту
договору позивачка дізналася, що гр.
ОСОБА_3 від імені якого діяла ОСОБА_4
подарували її чоловіку незакінчений
будівництвом житловий будинок АДРЕСА_2
у 72 відсотках готовності.

Позивач вважає, що зазначений
договір дарування є недійсним в зв'язку
з тим, що с удаваним правочином. ОСОБА_2
з метою захисту свого майнового
інтересу оформив придбання спірної
нерухомості шляхом укладення договору
дарування, а не договору
купівлі-продажу. Відповідачам ОСОБА_2
також було вигідно укласти угоду саме в
такій формі, оскільки вони сплачували
державне мито значно в меншій сумі, ніж
при укладені договору купівлі-продажу.
Відносини ОСОБА_2 з жінкою, з якою він
проживає на даний час, фактично
склалися саме в час укладення договору
дарування.

За час їх подружнього життя з
моменту придбання 2003 рік до 2009 рік
спірний будинок практично добудовано.

Крім того, оспорене майно, яке було
придбано під час шлюбу, ОСОБА_2
ухиляється поділити в добровільному
порядку.

Позивач та її представник ОСОБА_7 позов
в судовому засіданні просили
задовольнити повністю. При цьому
зазначили, що якщо у власність позивача
повністю перейде оспорена квартира, то
не заперечують, щоб оспорені
автомобілі перейшли у повну власність
ОСОБА_2 без доплати позивачем різниці у
їх вартості і тоді від стягнення
судових витрат з відповідача на її
користь відмовляється.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_8 позов визнали частково в
частині визнання спільної сумісної
власності щодо квартири та трьох
автомобілів. Зазначили, що не будуть
заперечувати, якщо у власність
позивача повністю перейде оспорена
квартира, а три автомобілі перейдуть у
повну власність ОСОБА_2 без сплати йому
позивачкою різниці вартості у майні
(між квартирою та трьома автомобілями)
та стягнення з нього судових витрат.

Представник відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_4 - ОСОБА_9 заперечував щодо
визнання недійсним, як удаваного
укладений договір дарування від 21.08.2003
року.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судові
засідання 11.02.2014 року та 26.02.2014 року не
з»явились. Про час, місце та дату
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Третя особа Приватний нотаріус
Житомирського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 в судове засідання 26.02.2014
року не з»явився, про час, місце та дату
розгляду справи повідомлений належним
чином. Надав заву про розгляд справи у
його відсутності.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши учасників судового
розгляду, з урахуванням меж заявлених
позовних вимог, суд приходить до
висновку про часткове задоволення
позову.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК
України, загальними засадами
цивільного законодавства є
справедливість, добросовісність та
розумність.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.ст. 60, 61, 62 СК
України, п. 22,23 постанови Пленума
Верховного Суду України 21.12.2007 № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Судом встановлено, що позивач та
ОСОБА_2 28.05.1986 року одружились та
розірвали шлюб 24.01.2012 року.(а.с. 87, т. 1 )

Під час їх шлюбу було набуто
наступне майно: квартира АДРЕСА_1,
незакінчений будівництвом житловий
будинок АДРЕСА_2, ЗИЛ ММЗ 554 (1981), зелений,
№дв.НОМЕР_1, шасі НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4,
ВАЗ 2106 (1976), зелений, №дв.НОМЕР_5,
№куз.НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, REXTON RX 320 F
(2006), сірий, №дв. НОМЕР_9, №куз. НОМЕР_10,
НОМЕР_11, НОМЕР_12, земельна ділянка,
площею 0,12 га, для ведення особистого
селянського господарства по вул.
К.Маркса с.Іванівка Житомирського
району, земельна ділянка, площею 0,1536 га,
розташована за адресою: Житомирський
район, с. Іванівка, вул. К.Маркса.

У судовому засіданні позивач та
відповідач ОСОБА_2 визнали обоє, що
вартість оспореного автомобіля ВАЗ 2106
(1976) становить 20000 грн.

Підстав для визнання поважною причини
пропущення позовної давності та
поновлення строку на захист порушеного
права позивача суд не вбачає і вони не
потребують задоволенню, оскільки як
встановлено судом, позивачка про
порушене право дізналась при
розлученні в 2012 році і до суду
звернулась вчасно не пропустивши строк
позовної давності.

Суд вважає, що визнати недійсним як
удавано укладений договір дарування
від 21.08.2003 року підстав немає, так як
належних та допустимих доказів для
цього суду не надано. Свідки зі сторони
позивача, які надали свої пояснення у
судовому засіданні безпосередньо у
нотаріуса при укладанні оспореного
договору дарування присутні не були,
тому їх доводи про те, що було вчинено
договір купівлі-продажу, суд не може
взяти за основу.

В свою чергу свідки зі сторони
відповідача зазначили в судовому
засіданні, що оспорений будинок був
подарований.

До того ж, третя особа приватний
нотаріус Житомирського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 заперечує
та вказує на безпідставність позовних
вимог позивача по оспоренню
правомірності договору дарування
об»єкту незавершеного будівництва по
вул. К. Маркса в с. Іванівка
Житомирського району та області.
Вказує що ним, було встановлено дійсні
наміри кожної із сторін та відсутність
у них заперечень щодо кожної із умови
правочину. Причому до підписання
сторонами зазначених договорів ним
було з'ясовано, чи однаково розуміє
кожна сторон: (дарувальник/його
представник та обдаровуваний)
значення, умови правочину та правові
наслідки, що передбачено ст. 44 Закону
України «Про нотаріат». Зазначене
підтверджується й змістом п.п. 8, 9
(договір від 21.08.2003 р. щодо незавершеної
будівництвом будинку) та п.п. 7, 8, 9, 10, 11, 12
(договір від 04.07.2007р. щодо земельної
ділянки) оспорюваних правочинів.
Йдеться, зокрема, про те, що:

- сторонам нотаріусом було роз'яснено
зміст ст. 243 / ст. 717 ЦК України щодо
безоплатності договору дарування;

сторонам нотаріусом було роз'яснено
зміст ст. 57 СК України щодо правового
режиму майна поджружжя, отриманого на
підставі договору дарування;

- сторони підтвердили у
відповідному пункті договору, що він,
договір, «не носить характеру мнимої чи
удаваної угоди, укладається не про
людське око, не приховує іншу угоду, а
відповідає їх дійсним намірам створити
для себе юридичні наслідки»

- обдаровуваний ОСОБА_2 нотаріусом
був попереджений про необхідній сплати
податку з вартості отриманого
подарунку ( п. 11 договору) і сплатив там
податок з доходу за 2007 p., чого він не мав
робити, якби ним укладався, а
нотаріусом посвідчувався би договір
купівлі-продажу.

Оспорювані позивачем правочини
згідно ст. 45 Закону України «Про
нотаріат» було підписано в присутності
нотаріуса, що виключає будь-який
сторонній фізичний і психологічний
вплив на сторони договору
(дарувальника / його представника та
обдаровуваного).

На підставі вище викладеного,
підстав у суду для визнання недійсним
як удавано укладений договір дарування
від 21.08.2003 року не має.

Згідно ч. 2 ст. 69 СК України дружина
і чоловік мають право розділити майно
за взаємною

згодою.

Оскільки позивач та відповідач
ОСОБА_2 не заперечували у судовому
засіданні щодо визнання спільною
сумісною власністю подружжя квартири
та трьох автомобілів та визнання за
позивачем право власності на квартиру,
а за ОСОБА_2 право власності на три
автомобілі без сплати позивачем
різниці у їх вартості для ОСОБА_2, то суд
визнає дане майно спільною сумісною
власністю подружжя та яке
підтверджується наданими документами
для суду та погоджується з таким
поділом цього майна. При цьому такий
поділ даного майна не порушує прав та
інтересів позивача та ОСОБА_2

Відповідно п. 24 постанови пленуму
ВС України від 21.12.2007 N 11 не належить до
спільної сумісної власності майно
одного з подружжя, набуте особою за
час шлюбу на підставі договору
дарування

В свою чергу, оскільки оспорений
житловий будинок та земельна ділянка
площею 0, 1356 га були подаровані ОСОБА_2
особисто, то підстав для визнання їх
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_2 та ОСОБА_2 відповідно до
Сімейного Кодексу України немає.

Згідно ст. 60 СК України ( в редакції
станом на 18.12.2003 року) майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Разом з тим, оспорену земельну
ділянку площею 0,12 га, суд визнає
сумісною власністю подружжя, яка
видана була ОСОБА_2 під час шлюбу з
позивачем.

Інші доводи та вимоги позивача та
її представника суд вважає
безпідставними та недоведеними
належними та допустимими доказами..

Доводи представника відповідача
ОСОБА_2 про те, що приватизовану
ділянку, видану ОСОБА_2 під час шлюбу з
позивачкою не можна визнати спільною
сумісною власністю подружжя, суд не
може взяти за основу, так як відповідно
до ст. 60 СК України в редакції станом на
18.12.2003 року, майно набуте подружжям за
час шлюбу, належить дружині та чоловіку
на праві спільної суміної власності.

Разом з тим, належних та
допустимих доказів про те, що оспорений
будинок в період з 2003 року по 2009 роки
збільшився у своїй вартості внаслідок
спільних трудових чи грошових затрат
або затрат позивачки суду не надано,
тому визнати його об`єктом права
спільної сумісної власністі подружжя,
відповідно до ст. 62 ч. 1 СК України у суду
підстав немає і тому позовна вимога про
визнання спільною сумісної власністі
подружжя оспореного будинку
задоволенню не підлягає. Решта вимог
щодо даного будинку є похідними у
випадку задоволення цієї вимоги і тому
також задоволенню не підлягають.

Судові витрати на користь
позивачки суд не стягує, оскільки в
судовому засіданні 26.02.2014 року вона
відмовилась від них, якщо оспорена
квартира перейде їй у власність, а три
оспорені автомобілі у власніст - ОСОБА_2

Враховуючи викладене та
керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 15, 60,169, 212-215, 218, 294
ЦПК України, суд, -

В И Р І
Ш И В:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Приватний
нотаріус Житомирського районного
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання договору дарування удаваним
та застосування до нього правил, що
регулюють договір купівлі-продажу,
визнання майна спільною сумісною
власністю подружжя та поділ майна -
задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною
власністю колишнього подружжя ОСОБА_1
та ОСОБА_2 наступне майно:

Квартиру АДРЕСА_1.

Автомобіль ЗИЛ ММЗ 554 (1981), зелений,
№ дв.НОМЕР_1, шасі НОМЕР_2, НОМЕР_3,
НОМЕР_4, дата придбання та реєстрації
22.11.2007 р.

Автомобіль ВАЗ 2106 (1976), зелений,
№дв.НОМЕР_5, №куз.НОМЕР_6, НОМЕР_7,
НОМЕР_8, дата придбання та реєстрації
17.11.2007р.

Автомобіль REXTON RX 320А, (2006), сірий, №
дв.НОМЕР_9, № куз. КРТС0В1986Р215854, НОМЕР_11,
НОМЕР_12 дата придбання та реєстрації
24.10.2006 р.

земельну ділянку площею 0,12 га
розташованої за адресою: АДРЕСА_2
переданої для обслуговування
житлового будинку, господарський
будівель і споруд, на підставі рішення
Іваніської сілької ради від 18.12.2003 року,
кадастровий номер :02:001:0080.

Визнати за ОСОБА_1 право спільної
часткової власності на майно - 1 / 2
частину, а саме: 0,6 га, земельної
ділянки, яка визначена площею 0,12 га для
обслуговування житлового будинку,
господарський будівель і споруд,
розташованої за адресою: Житомирський
район, с. Іванівка, вул. К.Маркса,
переданої на підставі рішення
Іванівської сільської ради від 08.12.2003
року.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на квартиру АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_2 право спільної
часткової власності на наступне майно:

- 1 / 2 частину, а саме 0,6 га, земельної
ділянки, яка визначена площею 0,12 га для
обслуговування житлового будинку,
господарський будівель і споруд,
розташованої за адресою: Житомирський
район, с. Іванівка, вул. К.Маркса,
переданої на підставі рішення
Іванівської сільської ради від 18.12.2003
року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на наступне майно:

- автомобіль ЗИЛ ММЗ 554 (1981), зелений,
№дв.НОМЕР_1, шасі НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4;

- ВАЗ 2106 (1976), зелений, №дв.НОМЕР_5,
№куз.НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8,

- автомобіль REXTON RX 320А, (2006), сірий, №
дв.НОМЕР_9, № куз. КРТС0В1986Р215854, НОМЕР_11,
НОМЕР_12

В решті позовних вимог відмовити
за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не було скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: