Справа № 654/1946/14-ц
Провадження №2/654/727/2014
УХВАЛА

про забезпечення позову

02 червня 2014 року суддя Голопристанського районного суду Херсонської області розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів. Позов мотивовано тим, що 18.04.2012р. між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики, за яким надав відповідачці гроші в якості позики на загальну суму 68750,85грн. строком до 01.09.2012р. Але у вказаний строк відповідачка борг не повернула, тому з посиланням на ст.ст. 22, 536, 623, 1048, 1049, 1050 ЦК України просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 99876,00грн. основного боргу, 191748,00 грн. пені, 40316,00грн. майнових та моральних збитків, упущену вигоду, а також стягнути судові витрати в розмірі 3319,00грн.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, якою просив накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 зокрема на майно, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с.Залізний Порт, вул.Миру, 53, та на інше майно, яке заявнику невідоме.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами 18.04.2012р. укладено договір позики, за яким ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 гроші в сумі 68750,85грн., що з урахуванням курсу НБУ гривні до долару США на день укладання договору складає 8610,00 доларів США.

В порядку забезпечення виконання цього договору, між сторонами укладено іпотечний договір від 18.04.2012 року, згідно з яким ОСОБА_2 передала в іпотеку магазин-павільйон, що знаходиться в с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул.Шкільній, 40-б.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заявником не зазначено у заяві та не надано доказів, які б підтверджували, що предмет іпотеки знищений, пошкоджений і таким чином у даний час іпотека не забезпечує виконання зобов'язання по договору позики. При таких обставинах суд вважає не доведеним, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

У заяві про забезпечення позову заявник посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити не можливим виконання рішення суду, тому необхідно накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачці і знаходиться за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с.Залізний Порт, вул.Миру, 53. та на інше майно, яке позивачу невідоме.

Відносно даної вимоги, заявником не доведено обґрунтування необхідності застосування забезпечення позову, оскільки, у заяві відсутні будь-які відомості, на підтвердження викладеного. Заявником також не конкретизовано, на яке саме рухоме майно необхідно накласти арешт, та його місцезнаходження. Тільки посилання заявника, що відповідачка не виконує взяті на себе зобовязання протягом тривалого часу не свідчать про неможливість у подальшому виконання рішення суду. Заявляючи вимогу щодо направлення запитів у відповідні органи з метою встановлення належного відповідачці рухомого майна, заявник не вказує, у які саме установи слід направити такі запити.

Отже, на підставі вищевикладеного, відсутність зазначених відомостей, позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області, шляхом подачі через районний суд апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_3