Справа № 572/249/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року

Сарненський районний суд Рівненської
області в складі :

головуючий суддя -
Товстика І.В.

при секретарі -
Полупан Р.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сарни цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення
факту, що має юридичне значення,
визнання права власності на спадкове
нерухоме майно,-

В С Т А Н О В
И В :

ОСОБА_1 звернулася із позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2
про встановлення факту, що має юридичне
значення, визнання права власності на
спадкове нерухоме майно.

Позивач в обґрунтування позовних
вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2
року померла її мати ОСОБА_7, після
смерті якої відкрилась спадщина за
заповітом, що складається із
будинковолодіння по АДРЕСА_1, яку вона
прийняла як спадкоємець за заповітом
шляхом подання заяви про прийняття
спадщини в нотаріальну контору у
встановлений законом строк, інші
спадкоємці за заповітом ОСОБА_5, ОСОБА_2
подали заяви про відмову в прийнятті
своїх часток у спадщині на її користь,
однак у спадкодавця ОСОБА_7 відсутні
правовстановлюючі документи на
будинковолодіння, яка за життя не
зареєструвала право власності на
будинок в РОБТІ, хоча збудувала його на
відведеній земельній ділянці у
встановленому законом порядку, в
зв"язку з чим нотаріусом відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом, а тому виникла
необхідність у судовому захисті
цивільних прав, просить встановити
факт права власності за померлою
ОСОБА_7 на житловий будинок з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1 та
визнати за нею право власності на
спадкове нерухоме майно у виді
будинковолодіння в порядку
спадкування за заповітом після смерті
матері ОСОБА_7

Позивач ОСОБА_1 підтримала позовні
вимоги в повному обсязі та дала
пояснення згідно заяви.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_2 в судове засідання не
з"явилися, хоча про розгляд справи
повідомлені належним чином, подали
письмові заяви про розгляд справи у їх
відсутності, позов визнають та не
заперечують щодо його задоволення.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
дослідивши письмові докази, вважає, що
позовні вимоги підлягають до
задоволення зі слідуючих підстав.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року
(актовий запис №32) згідно свідоцтва про
смерть серія НОМЕР_1, виданого 17.10.2012
року.

Згідно свідоцтва про народження
серія НОМЕР_2 ОСОБА_1 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, її батьками є ОСОБА_8
та ОСОБА_7

Заповітом нотаріально посвідченим
09.06.2009 року, який не змінений та не
скасований, ОСОБА_7 заповіла спірне
будинковолодіння в рівних долях дітям
позивачці ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Постановою нотаріуса Сарненської
районної державної нотаріальної
контори від 21.05.2013 року ОСОБА_1
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом в
зв"язку з відсутністю у спадкодавця
правовстановлюючого документу на
нерухоме спірне майно у виді
будинковолодіння.

Згідно виписки з погосподарської
книги №5 с.Кричильськ Сарненського
району вбачається, що особовий рахунок
НОМЕР_3 на будинок АДРЕСА_1 відкритий на
ОСОБА_7

Із технічного паспорту на садибний
(індивідуальний) житловий будинок від
11.09.2013 року вбачається, що будинок
АДРЕСА_1 в с.Кричильськ Сарненського
району Рівненської області, 1981 року
забудови, який не містить елементів
самочинного будівництва,
зареєстрований за спадкодавцем ОСОБА_7

Згідно роз"яснень п.3.1 Листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування" - відповідно до абз. 3 ч. 2
ст. 331 ЦК, якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3
Закону України від 01 липня 2004 року "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3
зазначеного Закону права на нерухоме
майно, що виникли до набрання чинності
цим Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

При вирішенні спорів про визнання
права власності на спадкове майно
судам слід керуватися законодавством,
яке регулювало виникнення права
власності у самих спадкодавців на
момент закінчення будівництва
будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР
1963 року, Законом України "Про
власність", Законом України від 07
грудня 1990 року N 553-XII "Про місцеві Ради
народних депутатів та місцеве і
регіональне самоврядування", Законом
України від 25 грудня 1974 року "Про
державний нотаріат", постановою Ради
Міністрів Української РСР від 11
березня 1985 року N 105 "Про порядок обліку
житлового фонду в Українській РСР",
Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 13 квітня
1979 року за N 112/5, Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 12 травня
1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР від 31 січня 1966 року,
Інструкцією про порядок вчинення
нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затвердженою наказом Міністра
юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975
року N 45/5, Інструкцією про порядок
вчинення нотаріальних дій виконавчими
комітетами міських, селищних,
сільських Рад депутатів трудящих,
затвердженою наказом Міністра юстиції
УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, та іншими
нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
державними нотаріальними конторами
Української РСР підтвердженням
приналежності будинку, який
знаходиться в сільському населеному
пункті, можуть бути відповідні довідки
виконавчого комітету сільської Ради
депутатів трудящих, які видавалися в
тому числі і на підставі записів у
погосподарських книгах.

Додатками N 32 та N 33 до Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
виконавчими комітетами міських,
селищних, сільських Рад депутатів
трудящих було затверджено зразки
довідок про право власності
колгоспного (селянського) двору на
жилий будинок та про право власності
робітника чи службовця на жилий
будинок.

За змістом зазначених нормативних
актів виникнення права власності на
житлові будинки, споруди не залежало
від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих
Рад відносилось також питання
узаконення цих будівель та внесення
записів про право власності на будинки
за громадянами у погосподарські книги
місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою
формою статистичного обліку, що
здійснюється в Україні (УРСР) із 1979
року. В погосподарських книгах при
визначенні року побудування
зазначається рік введення в
експлуатацію будинку.

Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української
РСР, затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу України від 13
грудня 1995 року N 56, передбачала
обов'язкову реєстрацію
(інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4
Інструкції), в тому числі й на підставі
записів у погосподарських книгах (п. 20
Інструкції).

Тобто записи у погосподарських
книгах визнавались в якості актів
органів влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

Оскільки, спірний житловий будинок з
надвірними будівлями знаходиться в
сільській місцевості в селі Кричильськ
Сарненського району Рівненської
області, то згідно діючого станом на 1981
рік законодавства, обов"язковій
державній реєстрації будинок не
підлягав, однак на підставі запису в
погосподарській книзі є власністю
спадкодавця ОСОБА_7 та входить до
спадкової маси після її смерті.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1
дійсно прийняла спадщину за заповітом
у виді будинковолодіння, так як так як в
установленому порядку подала заяву про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори, інші спадкоємці за заповітом
ОСОБА_5, ОСОБА_2 подали заяви про відмову
в прийнятті своїх часток у спадщині на
її користь, спадкодавець фактично мала
у власності будинковолодіння, що після
її смерті на підставі факту права
власності входить до спадкової маси, а
тому позовні вимоги, які є законними та
обґрунтованими, підлягають до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 1216, 1223, 1233, 1234, 1235, 1268,
1269, 1270, 1274 ЦК України, п.3.1Листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування", ст.ст.3,4 Закону України
від 01 липня 2004 року "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", ст.ст. 5, 6, 212-215, 256
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш
И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення
факту, що має юридичне значення,
визнання права власності на спадкове
нерухоме майно задовольнити.

Встановити факт права власності за
ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
на будинковолодіння по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на садибний (індивідуальний)
житловий будинок по АДРЕСА_1 загальною
площею приміщень 77,5 м.кв., житловою
площею 40,2 м.кв., допоміжною площею 37,3
м.кв. та надвірні будівлі, в порядку
спадкування за заповітом після смерті
матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2
року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
протягом 10-ти днів з дня проголошення
рішення через Сарненський районний
суд.

СУДДЯ: