Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2014 року Справа №607/22157/13-ц
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області

в складі:
головуючого В.М.
Братасюка

за
участю секретаря
І.М.Дилієвської

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Першого відділу ДВС Тернопільського
міського управління юстиції,
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» про
скасування постанови про арешт майна
та оголошення заборони на його
відчуження та звільнення майна з під
арешту, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до Першого відділу ДВС
Тернопільського міського управління
юстиції, Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» про скасування постанови про
арешт майна та оголошення заборони на
його відчуження та звільнення майна з
під арешту, й при цьому посилається на
ту обставину, що на виконанні в
міському відділі ДВС Тернопільського
міського управління юстиції
перебувало виконавче провадження по
виконавчому напису від 12.11.1997року
приватного нотаріуса ОСОБА_4 про
стягнення з ОСОБА_2 2661,62 грн. боргу в
користь Ощадного банку України,
виконавче провадження було закінчене,
передане до архіву та знищене, однак
державний виконавець не скасував
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 11.05.2004року.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали, просили
задовольнити позов з підстав,
зазначених в позовній заяві.

Представники відповідачів Першого
відділу ДВС Тернопільського міського
управління юстиції, Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» відносно
задоволення позовних вимог не
заперечили.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши в судовому засіданні
письмові докази, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення виходячи з
наступного:

Відповідно ст. 15 ЦК України, кожна особа
має право на захист свого цивільного
права в разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

В свою чергу, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. (ч.1 ст.16 ЦК України.)

Судом встановлено, що 11.05.2004 року
державним виконавцем міського відділу
ДВС Тернопільського міського
управління юстиції Парубій І.М.
винесена постанова серії АА №661676 про
арешт майна боржника ОСОБА_2 та
оголошення заборони на його
відчуження.

Вказана постанова винесена на підставі
виконавчого провадження по
виконавчому напису від 12.11.1997року
приватного нотаріуса ОСОБА_4 про
стягнення з ОСОБА_2 2661,62 грн. боргу в
користь Ощадного банку України

Про накладення арешту на квартиру
АДРЕСА_1 позивач дізнався 22.11.2013року у
нотаріальній конторі під час
оформлення договору про продаж
квартири.

На звернення позивача до Першого
відділу ДВС Тернопільського міського
управління юстиції, його повідомлено
про те, що згідно даних ЄДРВП відкритих
виконавчих проваджень про стягнення з
ОСОБА_2 заборгованості на виконанні у
Першому відділі ДВС Тернопільського
міського управління юстиції не
перебуває та на виконання не
надходили.

Відповідно до Довідки від 22.11.2013року
№2653, виданої ПАТ «Державний ощадний
банк України», заборгованість ОСОБА_2
за кредитним договором №7716141 під
поруку двох фізичних осіб від
06.11.1996року погашена в повному обсязі,
претензій до позичальника немає.

Як встановлено судом, виконавче
провадження про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості було закінчене,
передане до архіву та знищене, однак
державний виконавець не скасував
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 11.05.2004року.

Згідно ст.59 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
особа яка вважає, що майно на яке
накладено арешт, належить, їй, а не
боржнику, може звернутися до суду з
позовом про визнання права на майно і
про звільнення майна з-під арешту. У
разі прийняття судом рішення про
звільнення майна з-під арешту або
сплати боржником повної суми боргу за
виконавчим документом до реалізації
арештованого майна боржника, майно
звільняється з-під арешту постановою
державного виконавця.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст.49 Закону України
«Про виконавче провадження», виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
фактичного виконання в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом.

Згідно ст.317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Держава не втручається
у здійснення власником права
власності.

Право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. (ч.1. ст. 321 ЦК України).

Відтак аналізуючи докази в їх
сукупності суд приходить до
переконання, що позов підлягає
задоволенню, оскільки обставини які
зумовили накладання арешту на майно
боржника, на даний час відсутні, тому
дана постанова про арешт майна та
оголошення заборони на його відчуження
порушує права позивача ОСОБА_2, як
власника майна.

Керуючись ст. ст. 10, 11 ч.1 60, 61, 210, 213, 215, 222
ЦПК України, ст.ст. 203, 208, 316-319, 321. 392 ЦК
України, Законом України «Про
виконавче провадження», суд, -

в и р і
ш и в:

Позов ОСОБА_2 до Першого відділу ДВС
Тернопільського міського управління
юстиції, Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» про скасування постанови про
арешт майна та оголошення заборони на
його відчуження та звільнення майна з
під арешту задовольнити.

Скасувати постанову серії №661676 від
11.05.2004 року державного виконавця
міського відділу ДВС Тернопільського
міського управління юстиції Парубій
І.М. про арешт майна, що належить ОСОБА_2
та оголошення заборони на його
відчуження.

Звільнити з під арешту майно, що
належить ОСОБА_2, в тому числі квартиру
АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Апеляційна скарга може бути подана на
рішення суду до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк