Справа №468/359/13-ц 17.02.2014 17.02.2014 17.02.2014
Провадження №22-ц/784/421/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22ц/784/421/14
Головуючий у 1-й інстанції: Янчук
апеляційного суду: Буренкова К.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого: Буренкової К.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Локтіонової
О.В.,

при секретарі судового засідання:
Шпонарській О.Ю.,

за участю: відповідача ОСОБА_2, третьої
особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Баштанського районного суду
від 28 листопада 2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль"
(далі - Банк) до ОСОБА_2, третя особа -
ОСОБА_3, про звернення стягнення на
предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 року Банк звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2,
третя особа - ОСОБА_3, про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Банк зазначав, що 28 вересня 2007 року між
ним та ОСОБА_3 був укладений кредитний
договір № 014/08-112/69047, згідно якого
остання отримала кредит у розмірі 119 256
грн. із відсотковою ставкою 10% річних,
строком на 144 місяці, тобто до 28 вересня
2019 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_3 за вказаним кредитним
договором 28 вересня 2007 року між Банком
та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки,
предметом якого є належна останній
трикімнатна квартира АДРЕСА_1
заставною вартістю 149070 грн.

Проте зобов'язання за кредитним
договором ОСОБА_3 не виконує. У зв'язку з
чим станом на 02 березня 2010 року її
заборгованість за кредитним договором
становила 123 620 грн. 28 коп.

Банк також вказував, що рішенням
Баштанського районного суду від 02
березня 2010 року вказаний кредитний
договір між Банком та ОСОБА_3 розірвано
та стягнуто з останньої 119 956 грн.
заборгованості за цим договором.

Посилаючись на наведене, Банк просив
суд звернути стягнення на квартиру
АДРЕСА_1 яка є предметом іпотеки,
шляхом продажу цього майна на
прилюдних торгах за початковою ціною у
149070 грн., а кошти, виручені від
реалізації предмета іпотеки, направити
на погашення 123 620 грн. 28 коп.
заборгованості ОСОБА_3 перед Банком.

Рішенням Баштанського районного суду
від 28 листопада 2013 року позов Банку
задоволено.

Постановлено звернути стягнення
на предмет іпотеки - трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 59.5
кв. м, житловою площею 36.5 кв. м, яка
належить на праві власності
іпотекодавцю ОСОБА_2, а кошти отримані
від реалізації предмета іпотеки
направити на погашення загальної
заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» за кредитним
договором №014/08-112/69047 від 28 вересня 2007
року в розмірі 123 620 грн. 28 коп. шляхом
продажу квартири на прилюдних торгах,
початковою ціною у розмірі 149 070 грн.

Стягнуто на користь Банку з
ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1236 грн.
21 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та постановити
нове рішення, яким у позові Банку
відмовити. Відповідачка вважає, що суд
не звернув уваги на те, що незважаючи на
попереднє судове рішення, яким
розірвано кредитний договір між
ОСОБА_3 і Банком, останнім безпідставно
збільшена сума заборгованості за
кредитним договором, на погашення якої
звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія вважає, що її слід відхилити із
наступних підстав.

Із матеріалів справи видно, що 28
вересня 2007 року між Банком та ОСОБА_3
був укладений кредитний договір №
014/08-112/69047 про надання останній кредиту
у розмірі 119 256 грн., із відсотковою
ставкою 10% річних, строком до 28 вересня
2019 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором
28 вересня 2007 року між Банком та ОСОБА_2
укладено договір іпотеки, предметом
якого є належна останній на праві
власності трикімнатна квартира
АДРЕСА_1 Вартість предмета іпотеки
сторонами визначена у 149070 грн.

Згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про
іпотеку» (далі - Закон) у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Пунктом 5 договору іпотеки також
передбачено право Банку достроково
звернути стягнення на предмет іпотеки
в разі порушення боржником умов
кредитного договору.

Судом встановлено, що зобов'язання за
кредитним договором ОСОБА_3 не
виконувала належним чином.

Як видно із матеріалів справи,
відповідно до положень ст. 35 Закону та
умов договору іпотеки (п.5) 14 жовтня 2009
року Банком була направлена вимога
кожному із відповідачів, в якій
пропонувалось до 16 жовтня 2009 року
сплатити заборгованість за кредитом, а
також останні попереджались, що в разі
невиконання даної вимоги Банк змушений
буде звернути стягнення на предмет
іпотеки. Але вказана вимога
відповідачами не була виконана.

У зв'язку з чим рішенням Баштанського
районного суду від 02 березня 2012 року
достроково розірвано кредитний
договір між Банком і ОСОБА_3 та
постановлено стягнути з неї на користь
Банку 119 956 грн. 58 коп. заборгованості за
кредитним договором, визначеної станом
на 28 вересня 2009 року, яка складається із
заборгованості: за основним кредитом -
109822 грн. 47 коп.; за простроченими
відсотками - 6279 грн. 69 коп.; за поточними
відсотками - 391 грн.15 коп.; пені за
несвоєчасне повернення кредиту - 3463
грн. 27 коп. Рішення набрало законної
сили Проте до теперішнього часу це
рішення суду боржником ОСОБА_3 також не
виконано.

Встановивши наведені обставини, суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про наявність
підстав, передбачених ч.1ст.12, ч.1 ст. 35
Закону та п.5 договору іпотеки для
звернення стягнення на трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1 яка є предметом
іпотеки.

Разом з тим обґрунтованими є доводи
апеляційної скарги стосовно
неправильного визначення судом
розміру заборгованості ОСОБА_3 за
кредитним договором, в погашення якої
звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Так, в матеріалах справи наявний
розрахунок заборгованості ОСОБА_3 за
кредитним договором, який надав Банк
станом на 02 вересня 2010 року. Згідно
цього розрахунку заборгованість за
основним кредитом складає 109822 грн.47
коп., а за відсотками за користування
кредитом - 10334 грн.54 коп.

Крім цього, в розрахунок
заборгованості Банк безпідставно
включив 3463 грн.27 коп. пені, яка вже
стягнута згаданим рішенням
Баштанського районного суду від 02
березня 2010 року.

Тому загальний розмір заборгованості
ОСОБА_3 за кредитом, на погашення якої
судом звернуто стягнення на предмет
іпотеки, станом на 02 березня 2010 року
повинен складати 120157 грн., а не 123 620 грн.
28 коп., як визначив Банк.

Оскільки висновок суду в частині
визначення розміру заборгованості за
кредитним договором не відповідає
фактичним обставинам справи і наявним
у ній докам, то у відповідності до п.п.1,3
ч.1 ст. 309 ЦПК рішення в цій частині слід
змінити, зазначивши в його
резолютивній частині, що звернуто
стягнення на предмет іпотеки в
погашення 120157 грн. заборгованості
ОСОБА_3 за кредитним договором.

Інших доводів, які спростовували б
висновки суду, апеляційна скарга не
містить.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 308, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Баштанського районного суду 28
листопада 2013 року в частині визначення
розміру заборгованості за кредитним
договором від 28 вересня 2007 року
№014/08-112/69047, укладеним між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_3,
змінити, визначивши розмір
заборгованості за цим кредитним
договором, в погашення якої звернуто
стягнення на квартиру АДРЕСА_1 у 120 157
(сто двадцять тисяч сто п'ятдесят сім )
грн.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: