Справа № 577/454/14-ц
Провадження № 2/577/210/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 року
м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд
Сумської області

у складі судді Лебедько М.М.,

при секретарі Калишенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Конотопі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмету спору: Конотопський
міськвиконком, управління
Держземагенства у Конотопському
районі Сумської області, КП
Конотопське міжміське бюро технічної
інвентаризації, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про перенесення межової споруди
земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

27.01.2014р. ОСОБА_1 звернулася до суду зі
вказаною вище позовною заявою, у якій з
уточненням позовних вимог, просить
зобов"язати ОСОБА_2 перенести огорожу,
що розмежує земельні ділянки АДРЕСА_1
на 66 см. в сторону буд. 5. (а.с.2-4,32-33)

Вимоги обґрунтовує тим, що їй на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, посвідченого
07.06.1995р. Конотопською міською державною
нотаріальною конторою належить 6/25
частин житлового будинку з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1 Поряд знаходится
НОМЕР_1, частина якого належить ОСОБА_2
Вони є суміжними землекористувачами,
раніше суперечок за межі
землекористування, що поділяють
земельні ділянки не виникало.
Відповідач самовільно переніс
огорожу, яка розділяла земельні
ділянки, змістивши таку в сторону її
частини домоволодіння на 66 см., тим
самим змінив межу та захопив частину
земельної ділянки, яка закріплена за її
частиною будинку. У зв"язку з чим
посилаючись на рішення узгоджувальної
комісії Конотопської міської ради від
04.12.2013р., якою їй запропоновано увійти в
межі земельної ділянки шляхом
перенесення огорожі, що розмежує її
земельну ділянку з ділянкою АДРЕСА_2 на
66 см. та статті 108,120,158 ЗК України і
просить задовольнити вимоги.

У судовому засіданні позивачка
позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення
позову заперечує, стверджуючи, що
огорожу не переносив, межа земельних
ділянок не змінювалась на протязі
тривалого часу. З рішенням
узгоджувальної комісії не згоден, але
оскаржувати його не бажає.

Третя особа: ОСОБА_5 вважає, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають,
оскільки цим будуть порушені його
права.

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору:
Конотопський міськвиконком,
управління Держземагенства у
Конотопському районі Сумської області,
КП Конотопське міжміське бюро
технічної інвентаризації просят
справу розглядати у відсутність їх
представників, а при ухваленні
судового рішення покладаются на розсуд
суду. (а.с.58-60,85)

Треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у
судове засідання не з"явилися надали
заяви про розгляд справи їх
відсутність. Проти задоволення вимог
заперечують.(а.с.61,80)

Суд, заслухавши пояснення сторін,
допитавши свідків, дослідивши
матеріали справи вважає, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 14 Конституції
України, земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави. Право власності на
землю гарантується. Це право
набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до вимог
закону.

Згідно з положеннями частин 2,3,5 ст.158 ЗК
України виключно судом вирішуються
земельні спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками громадян. Органи
місцевого самоврядування вирішують
земельні спори у межах населених
пунктів щодо меж земельних ділянок, що
перебувають у власності і користуванні
громадян, та додержання громадянами
правил добросусідства, а також спори
щодо розмежування меж район у містах. У
разі незгоди власників землі або
землекористувачів із рішенням органів
місцевого самоврядування, органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів спір вирішується судом.

Відповідно до роз"яснень, які містятся
в пункті 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 16 квітня 2004 року №7
„Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ" згідно зі статтею 158 ЗК
України суди розглядають справи за
спорами про межі земельних ділянок, що
перебувають у власності чи
користуванні громадян-заявників, які
не погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
влади з питань земельних ресурсів.
Зазначені спори підлягають розгляду
місцевими судами незалежно від того,
розглядалися вони попередньо органом
місцевого самоврядування або органом
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів чи ні. Рішення цих органів
щодо такого спору не може бути
підставою для відмови в прийнятті
заяви чи для закриття провадження в
порушеній справі.

Статтею 106 ЗК України передбачено, що
власник земельної ділянки має право
вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними. Порядок відновлення
меж визначається центральним органом
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів.

На виконання вказаної статті наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18 травня 2010 року
№ 376, зареєстрованим у Міністерстві
юстиції України 16 червня 2010 року за №
391/17686, затверджено Інструкцію про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, якою визначено механізм
відновлення меж земельних ділянок на
місцевості., який здійснюють
виконавець юридична або фізична особа,
яка отримала ліцензії на проведення
робіт із землеустрою та
топографо-геодезичних робіт; замовник -
орган місцевого самоврядування,
власник (користувач) земельної ділянки,
який замовляє роботи із встановлення
(відновлення ) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості). Відповідно до
п.п. 4.1., 4.3. Інструкції, відновлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється при повній
(частковій) втраті в натурі (на
місцевості) межових знаків, їх
пошкодженні, яке унеможливлює
використання межових знаків, а також
при розгляді земельних спорів між
власниками (користувачами) суміжних
земельних ділянок на підставі раніше
розробленої та затвердженої
відповідно до статті 186 Земельного
кодексу України документації із
землеустрою. У разі відсутності такої
документації розробляється технічна
документація із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості).

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за заповітом, посвідченого 07.06.1995р.
Конотопською міською державною
нотаріальною конторою ОСОБА_1 належить
6/25 частин житлового будинку з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1(а.с.42)

Відповідачу на підставі договору
дарування, посвідченого
04.07.2003р.приватним нотаріусом
Конотопського міського нотаріального
округу належить 69/100 частин житлового
будинку з відповідною частиною
господарських будівель та споруд по
АДРЕСА_2 (а.с.49)

Рішенням виконавчого комітету
Конотопської міської ради від 28.08.1996р.
№258 ОСОБА_1 передано у приватну
власність земельну ділянку площею 0,0309
га. по АДРЕСА_1. (а.с.7-9)

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, зокрема акту погодження меж
земельної ділянки АДРЕСА_1 від 26
вересня 2013 року такий відповідачем не
підписаний (а.с.16,72)

Рішенням Конотопської міської ради від
27.01.2014р. ОСОБА_2наданий дозвіл на
розроблення землевпорядної
документації. (а.с.57)

Рішенням узгоджувальної комісії
Конотопської міської ради від 04.12.2013р.
позивачці запропоновано увійти в межі
земельної ділянки шляхом перенесення
огорожі, що розмежує її земельну
ділянку з ділянкою АДРЕСА_2 на 66 см.
(а.с.5-6,34-35)

Таким чином, рішення узгоджувальної
комісії ухвалене на користь позивачки
і у ньому у відповідності з ч. 4 ст 159 ЗК
України визначений порядок його
виконання.

ОСОБА_2 з рішенням не згоден, але його,
як це передбачено ст. 160 ЗК України не
оскаржив.

Відровідно до ч.1 ст. 161 ЗК України
рішення відповідних органів
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів, органів місцевого
самоврядування вступає всилу з моменту
його прийняття. Оскарження зазначених
рішень у суді призупиняє їх виконання,
а згідно ч.2 цієї статті виконання
рішення щодо земельних спорів
здійснюється органом, який прийняв це
рішення.

Однак незважаючи на це позивачка
звернулася до суду з позовом.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
кожна окремо, пояснили, що відповідач
переніс огорожу в сторону АДРЕСА_2

Разом з тим свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11
наполягають на тому, що раніше між
позивачкою і відповідачем не виникало
спору, щодо користування земельними
ділянками, а межа між земельними
ділянками не переносилась.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і
заперечень.Належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування згідно із ст.58 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України
суд сприяв позивачці у всебічному та
повному з"ясуванні ообставин справи,
зокрема: роз"яснив право про можливість
призначення судово-технічної
експертизи щодо відповідності
фактичних розмірів та площ земельних
ділянок правовстановлюючим документам
і попередив про наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дій.

Однак ОСОБА_1 від призначення і
проведення експертизи відмовилась в
категоричній формі.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Керуючись
ст.14КонституціїУкраїни,ст.ст.106,158-161,186З
К України,ст.ст.3,10,11, 60,61, 212-215 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про перенесення межової
споруди земельної ділянки відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Сумської області
шляхом подачі апеляційної скарги до
Конотопського міськрайонного суду
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні, протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення в повному обсязі виготовлене
28 лютого 2014 року.

Суддя
Лебедько М. М.