АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/536/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 48 Дудніченко В.
М. Доповідач в апеляційній інстанції
Міщенко С. В. УХВАЛА
27 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Міщенко С. В. суддів Магда
Л. Ф. , Трюхан Г. М. при секретаріБражнюк
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 10 січня 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_7
до ОСОБА_6 про стягнення аліментів., -
в с т а н о в и л а :
У грудні 2013 року ОСОБА_7 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення
Обґрунтовуючи свій позов, позивач
зазначала, що вона зареєструвала шлюб з
відповідачем, про що відділом РАЦС
Ватутінського МУЮ Черкаської області
видано свідоцтво про одруження від 14
До одруження ОСОБА_7 вже мала
неповнолітнього сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та статус матері одиначки.
ОСОБА_6 виявив бажання визнати себе
батьком дитини та на його звернення з
відповідною заявою, органами РАЦС
Ватутінського МУЮ було повторно видано
свідоцтво про народження дитини, в
якому він записаний як батько.
У даний час син знаходиться на повному
утриманні матері. Відповідач надає
матеріальну допомогу, але в дуже малих
розмірах, яких не вистачає на утримання
Оскільки відповідач відмовляється
надавати більшу допомогу на утримання
неповнолітньої дитини, а ОСОБА_7
перебуває на обліку в центрі
зайнятості як безробітна та не може
самостійно утримувати сина, тому
просила суд стягнути з ОСОБА_6 аліменти
на утримання дитини, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частки з усіх
видів його заробітку (доходу) щомісяця,
але не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи стягувати від дня
пред'явлення позову і до досягнення
дитиною повноліття та стягнути витрати
на правову допомогу в розмірі 200
Рішенням Звенигородського районного
суду Черкаської області від 10 січня 2014
року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7
аліменти на утримання сина - ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частки з усіх
видів його заробітку (доходу) щомісяця,
починаючи із 24 грудня 2013 року, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7
судові витрати за надану правову
допомогу в розмірі 200 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 243 гривні 60 копійок
судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_6 подав
апеляційну скаргу, обґрунтовуючи яку,
вказав, що районним судом при
ухваленні рішення були неповно
з'ясовано обставини справи та не
враховано того факту, що ним
вирішується питання про оспорювання
його батьківства та підтвердження
факту відсутності кровної
спорідненості між апелянтом і ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Просить скасувати рішення
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 10 січня 2014 року
та ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Заслухавши учасників процесу, що
з'явилися, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність,
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до відхилення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення відповідає
вказаним вимогам.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму
ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той із них, з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3
ст. 181 СК України аліменти на дитину
присуджуються в частці від заробітку
(доходу) її матері, батька (ст. 183 цього
Кодексу) або в твердій грошовій сумі
(ст. 184 СК України) і виплачуються
щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182
СК України. При цьому необхідно мати на
увазі, що зміна законодавства в частині
визначення мінімального розміру
аліментів на одну дитину не є підставою
для перегляду постановлених раніше
судових рішень про їх стягнення. Що ж до
максимального розміру аліментів, які
стягуються з боржника, то відповідно до
ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999
року № 606-XIV «Про виконавче
провадження» він не повинен
перевищувати 50 відсотків заробітної
плати цієї особи.

Частиною 1 статті 4 Закону України
від 15 лютого 2011 року № 3017-VI «Про
ратифікацію Європейської конвенції
про усиновлення дітей (переглянутої)»
компетентний орган не приймає рішення
про усиновлення, якщо не є переконаним,
що усиновлення відповідатиме найвищим
інтересам дитини.

Суд першої інстанції при розгляді
даного спору правильно застосував
норми матеріального права, пославшись
на норми ст.ст. 180-183 СК України. Та,
зважаючи на надані сторонами докази,
дійшов до правильного висновку про
наявність підстав для стягнення
аліментів з відповідача у вказаному
розмірі, врахувавши майновий стан
сторін, розмір прожиткового мінімуму,
що встановлений Законом (який постійно
змінюється) та інтереси неповнолітньої
дитини.

Пунктом 14 Постанови Пленуму ВСУ від 15
травня 2006 року № 3 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» роз'яснено, що відповідно до
ст. 140 СК України стягнення за рішенням
суду з особи, записаної батьком або
матір'ю, аліментів на дитину не є
перешкодою для звернення до суду з
позовом про виключення відомостей про
них як батька або матері з актового
запису про народження цієї дитини.
Задоволення судом зазначених вимог
може бути підставою для перегляду
рішення про стягнення аліментів у
зв'язку з нововиявленими обставинами
(п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України).

На час ухвалення рішення, що
оскаржується , рішення суду про
виключення позивача як батька з
актового запису про народження ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалено не було , ОСОБА_6
був записаний батьком неповнолітнього,
тому посилання апелянта на ту
обставину, що згідно рішення суду від
14.02.2014 року він не є батьком ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року , - не може бути
підставою для скасування рішення
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 10 січня 2014 року.
Про наявність інших порушень норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи
апелянт не вказує , а колегією суддів
такі порушення не встановлені.

Відповідно до ст.308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити .

Рішення Звенигородського районного
суду Черкаської області від 10 січня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення
аліментів - залишити без змін .

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає чинності після проголошення та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :