Справа № 1309/3541/12
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/644/14
Доповідач в 2-й інстанції:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина
О.Ф.,

секретаря Гацій І.І.,

з участю представника
позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 07 листопада 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_5, яка діяла від імені
неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про
визнання заповіту недійсним, -

встановила:

17.04.2012 року ОСОБА_5 звернулася в суд в
інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4
з позовом до ОСОБА_6, просила суд
визнати недійсним заповіт ОСОБА_7 на
користь позивачки ОСОБА_6 В
обґрунтування позовупокликається на
те, що спірна квартира була
зареєстрована на праві спільної
сумісної власності за ОСОБА_7 та її
чоловіком ОСОБА_8, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, залишивши заповіт на
належне йому майно на користь ОСОБА_4
Коли звернулася із заявою про
прийняття спадщини від імені
неповнолітнього сина, їй стало відомо
про заповіт від імені ОСОБА_7 на користь
відповідачки. Вважає, що ОСОБА_7 не
могла скласти такий заповіт, оскільки
перебувала на обліку у Львівському
психоневрологічному диспансері та на
стаціонарному лікуванні у Львівській
психіатричній лікарні, її поведінка
була неадекватною. Вона боялася, що її
отруять, спала тільки на підлозі. На її
думку ОСОБА_7 перебувала в такому стані,
що не розуміла значення своїх дій і не
могла керувати ними.

Оскаржуваним рішенням у
задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6
про визнання заповіту недійсним -
відмовлено за безпідставністю
позовних вимог.

Рішення суду оскаржив позивач
ОСОБА_4, вважає, що оскаржуване рішення
підлягає скасуванню, оскільки таке
ухвалене передчасно без повного та
об'єктивного з»ясування всіх обставин
справи.

Стверджує, що суд порушив вимоги
ст.ст. 5, 10, 60 ЦПК України щодо
забезпечення змагальності процесу,
всебічного та повного з»ясування
обставин справи. Суд відхилив
клопотання представника позивача про
забезпечення доказів, зокрема щодо
виклику та допиту свідків,
витребування картки хворого на ім"я
ОСОБА_7 Вважає, що є можливість здобути
та дослідити інші докази, на підставі
яких провести додаткову
судово-психіатричну експертизу, що
дозволить прийняти по справі законне і
обґрунтоване рішення.

Просить скасувати рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 07.11.2013 року та ухвалити нове, яким
позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача ОСОБА_2 на
підтримання доводів апеляційної
скарги, а також пояснення відповідачки
ОСОБА_6 на заперечення таких,
перевіривши матеріали справи, межі та
доводи скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Колегія суддів приходить до
переконання, що дане рішення суду
відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за
позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Заповіт є правочином, тому на нього
поширюються загальні положення про
правочини, якщо у книзі шостій ЦК
України немає відповідного правила.

Відповідно до ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним.

Правила зазначеної статті поширюються
на ті випадки, коли немає законних
підстав для визнання громадянина
недієздатним, однак є дані про те, що в
момент укладення правочину він
перебував у такому стані, коли не міг
розуміти значення своїх дій або
керувати ними.

Судом встановлено наступні юридично
значимі факти та відповідні їм
правовідносини.

Позивач ОСОБА_4 є онуком ОСОБА_7, яка
була зареєстрована та проживала у
АДРЕСА_1 (а.с. 65).

Крім ОСОБА_7 на АДРЕСА_1 зареєстровані
позивач ОСОБА_4 та його мати ОСОБА_5 (а.с.
14,15).

05.10.2010 року ОСОБА_7 склала заповіт, яким
вона все своє майно, де б воно не
знаходилося і на що вона за законом
буде мати право, заповіла онуці ОСОБА_6.
Даний заповіт записала приватний
нотаріус Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 зі слів
ОСОБА_7, заповіт прочитаний вголос
заповідачем, підписаний нею
власноручно в присутності нотаріуса
вдома за адресою квартира АДРЕСА_1 у
зв"язку із її хворобою. Особу
заповідача встановлено, дієздатність
її перевірено. Заповіт посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_10,
зареєстровано в реєстрі за № 835 (а.с. 33,
76).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 померла (а.с. 72).

25 січня 2012 року ОСОБА_6 та 22 березня 2012
року ОСОБА_4 (за згодою мами) подали у
П»яту Львівську державну нотаріальну
контору заяви про прийняття спадщини,
відповідно за заповітом та за законом
(а.с. 70, 71).

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила в момент коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Звертаючись з даним позовом
представник позивача ОСОБА_5 вважала,
що порушені права її сина ОСОБА_4, як
спадкоємця п'ятої черги за законом.

Оспорюючи заповіт ОСОБА_7 від 05.10.2010
року позивач та його представники
покликалися на те, що на момент його
складання ОСОБА_7 не усвідомлювала
значення своїх дій та не могла ними
керувати.

Районний суд визнав такі покликання
необґрунтованими і безпідставними
тане підтвердженими жодними належними
доказами.

За клопотанням представника позивача
судом першої інстанції призначалася по
справі посмертна судово-психіатрична
експертиза, згідно із Актом № 547 від
23.08.2013 року комісія експертів прийшла
до висновку, що у зв'язку з
недостатністю даних про психічний стан
ОСОБА_7 у період підписання заповіту 05
жовтня 2010 року відповісти на
поставлені питання не виявляється
можливим (а.с. 122-124).

Зазначений висновок оцінений судом
першої інстанції за правилами ст. 212 ЦПК
України.

На підставі вищенаведеного, районний
суд дійшов вірного висновку, що
зібраними по справі доказами не
доведено того, що ОСОБА_7 на момент
складання заповіту року не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, тому
підстави для визнання цього заповіту
недійсним відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками районного суду, оскільки
суд правильно застосував правові норми
та ухвалив правильне по суті і
справедливе рішення, дійшовши його на
основі повно з'ясованих обставин, на
які сторони посилалися як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні доказами, з дотриманням норм
матеріального й процесуального права.

Доводи апелянта про те, що є можливість
здобути та дослідити інші докази, на
підставі яких провести додаткову
судово-психіатричну експертизу,
колегія суддів відхиляє, оскільки для
дослідження експертам була надана
належним чином завірена копія медичної
карти амбулаторного хворого ОСОБА_7,
заведена КЗ Львівської обласної ради
"Львівський обласний клінічний
психонервологічний диспансер", а
будь-які інші дані про перебування
ОСОБА_7 на лікуванні в інших медичних
закладах, у справі відсутні.

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Рішення відповідає вимогам закону і
зібраним по справі доказам, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому підстав для її
задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1
ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 07 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин