АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 606/2860/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Малярчук В.В. Провадження №
22-ц/789/330/14 Доповідач - Шевчук
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщія О. Я., Ткача З. Є.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін - сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Теребовлянського районного
суду від 15 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа служба у справах дітей
Теребовлянської районної державної
адміністрації про усунення перешкод
щодо участі у вихованні та вільному
спілкуванні з дитиною,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Теребовлянського
районного суду від 15 січня 2014 року
позов задоволено частково.

Встановлено батькові ОСОБА_1
побачення з дитиною ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у вихідні та святкові дні
з 12 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. 2 рази в
місяць за місцем проживання дитини.

Зобов'язано батька ОСОБА_1
виконувати свої батьківські обов'язки,
приділяти дитині увагу і виявляти
турботу, виховувати та матеріально
утримувати її.

Зобов'язано матір ОСОБА_2 та
батька ОСОБА_1 поважати батьківські
права один одного.

В решті позовних вимог
-відмовлено у зв'язку з їх
безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати вказане рішення в
частині встановлення днів побачень, та
прийняте нове, яким встановити дні
побачення з донькою по місцю її
проживання - в першу, другу, та останню
неділю місяця та у святкові дні в
період з 12 години до 20 години, а в день
її народження з 11 години до 16 години. По
місцю його проживання, в м.Тернополі - в
останню суботу кожного місяця в період
з 16 години до 11 години наступного дня. В
обгрунтування вимог посилається на те,
що під час розгляду справи судом не
було дано належної правової оцінки
викладеним обставинам .

В судовому засіданні апелянт
апеляційну скаргу підтримав,
зіславшись на доводи викладені в ній.

Відповідачка заперечила
апеляційну скаргу, рішення вважає
законним та обгрунтованим.

Служба у справах дітей
Теребовлянської районної державної
адміністрації подала заяву, в якій
просить рішення суду залишити без змін,
а справу слухати у їх відсутності.

Заслухавши сторони, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що рішенням
Теребовлянського районного суду від 25
липня 2013 року розірвано шлюб між ОСОБА_2
та ОСОБА_1

Після розірвання шлюбу між
сторонами, донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживає з матір'ю.

Згідно розпорядження голови
Теребовлянської РДА №115 від 03 квітня 2013
року про участь батька у вихованні
дитини - ОСОБА_3, батькові ОСОБА_1
встановлено побачення з дитиною
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вихідні та
святкові дні - 2 рази в місяць за місцем
проживання дитини; зобов'язано батька
ОСОБА_1 виконувати свої батьківські
обов'язки, приділяти дитині увагу і
виявляти турботу, виховувати та
матеріально утримувати ії; зобов'язано
матір ОСОБА_2 та батька ОСОБА_1 поважати
батьківські права один одного.

Згідно інформації, виданої ДНЗ
«Сонечко», ОСОБА_1 не брав участі у
вихованні своєї дитини на період
перебування її у дошкільному закладі,
не відвідував святкових ранків,
батьківських зборів.

Відповідно до довідки, виданої
ДВС Тернопільського міського
управління юстиції №19/66526-4 від 30 грудня
2013 року, ОСОБА_2 не отримує аліменти від
01 березня 2013 року по 20 грудня 2013 року,
згідно виконавчого листа № 606/483/13-ц від
20 березня 2013 року, виданого
Теребовлянським районним судом.

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстаннції вірно
виходив з того, що визначений спосіб
участі позивача у вихованні дитини
відповідає нормам сімейного
законодавства та враховує інтереси
дитини .

З таким висновком колегія
суддів погоджується виходячи
наступного.

Декларація прав дитини,
проголошена Генеральною Асамблеєю ООН
20 листопада 1959 року, як принципове
положення визначила, що дитина повинна
зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.3 Конвенції
про права дитини в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до вимог ст.18 Конвенції про
права дитини, батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.
Найкращі інтереси дитини є предметом
їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.15 Закону
України «Про охорону дитинства»
дитина, яка проживає окремо від батьків
або одного з них, має право на
підтримання з ними регулярних
особистих стосунків і прямих
контактів. Батьки, які проживають
окремо від дитини, зобов'язані брати
участь у її вихованні і мають право
спілкуватися з нею, якщо судом визнано,
що таке спілкування не перешкоджатиме
нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного
кодексу України мати, батько мають
рівні права та обов'язки щодо дитини,
незалежно від того, чи перебувають вони
у шлюбі між собою.

Статтею 153 СК України передбачено,
що мати, батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли це право обмежене
законом. Дитина, яка розлучена з одним
із батьків чи обома батьками, має право
регулярно підтримувати особисті
стосунки й прямі контакти з обома
батьками, крім випадків, коли це
суперечить найвищим інтересам дитини.

Згідно приписів ст.157, ч.1, ч.2, ч.3 СК
України питання виховання дитини
вирішується батьками спільно. Той із
батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той з батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України передбачено,
що за заявою матері, батька дитини
орган опіки та піклування визначає
способи участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї. Рішення про це
орган опіки та піклування постановляє
на підставі вивчення умов життя
батьків, їхнього ставлення до дитини,
інших обставин, що мають істотне
значення. Рішення органу опіки та
піклування є обов'язковим до виконання.

Суд визначає способи участі
одного з батьків у вихованні дитини
(періодичні чи систематичні побачення,
можливість спільного відпочинку,
відвідування дитиною місця його
проживання тощо), місце та час їхнього
спілкування, з урахуванням віку, стану
здоров'я дитини, поведінки батьків, а
також інших обставин, що мають істотне
значення. В окремих випадках, якщо це
викликано інтересами дитини, суд може
обумовити побачення з дитиною
присутністю іншої особи (ч.ч. 1, 2ст. 159 СК
України).

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.19 СК
України передбачено, що при розгляді
судом спорів щодо участі одного з
батьків у вихованні дитини
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування. Разом з тим орган опіки та
піклування подає суду письмовий
висновок щодо розв'язання спору на
підставі відомостей, одержаних у
результаті обстеження умов проживання
дитини, батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи.

Під час вирішення спору щодо
участі одного з батьків у вихованні
дитини береться до уваги ставлення
батьків до виконання своїх обов'язків,
особиста прихильність дитини до
кожного з них, вік дитини, стан її
здоров'я та інші обставини, що мають
істотне значення.

Способом участі одного з батьків
у вихованні дитини є періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо. При
цьому мається на увазі, що такий спосіб
визначається батьку, з яким дитина не
проживає.

Посилання апелянта на те, суд не
врахував ту обставину, що він бажає
зустрічатись зі своєю донькою та
спілкуватись з нею також за місцем
свого проживання в м. Тернополі, судова
колегія не бере до уваги, як
безпідставні .

Запропоновані батьком способи
участі у вихованні дитини є
передчасними та таким, що можуть
порушити нормальний режим
життєдіяльності дитини, враховуючи
віддаленість місця проживання батька
(м.Тернопіль), потреби в забезпеченні
певного режиму, усталеного порядку
харчування (з врахуванням вікових
особливостей та стану здоров'я дитини),
відпочинку, та часу для відвідування
недільної школи, так як дівчинка є
дитиною дошкільного віку.

З довідки Теребовлянської ЦКРЛ
від 24 грудня 2013 року, вбачається, що
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на протязі року
часто хворіла простудними
захворюваннями, а саме: 12 лютого 2013 року
- гострий фарингіт, 05 червня 2013 року -
гострий бронхіт, 01 липня 2013 року -
гострий трахеобронхіт, 25 вересня 2013
року - гострий фаринготрахеїт, 15 жовтня
2013 року - гострий фарингіт, 20 листопада
2013 року - гострий ларинготрахеїт, 10
грудня 2013 року - алергічний дерматит.

Таким чином, враховуючи вік
дитини (6 років), стан здоров'я, факт
постійного проживання протягом
тривалого часу з матір'ю, прихильність
дитини до матері, висновок органу опіки
та піклування, колегія суддів вважає,
що суд підставно встановив місце
зустрічі за місцем фактичного
проживання дитини, тобто в адаптованих
дитиною умовах проживання.

Колегія суддів також вважає, що
відновлення стосунків батька та дитини
має бути поступовим та не вплинути
різко на зміну сталого способу життя
дитини з переїздами до місця
проживання батька, відпочинку з
батьком.

При цьому батько не позбавлений
можливості за наявності покращення
стану здоров'я дитини та збільшення
віку дитини знову порушити питання про
можливість спілкування з дитиною за
місцем його проживання, спільного з
дитиною відпочинку.

На переконання колегії суддів,
визначений судом першої інстанції
спосіб участі позивача у вихованні
дитини відповідає нормам сімейного
законодавства, враховує інтереси
дитини та ґрунтується на обставинах
справи.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Враховуючи наведене, колегія вважає,
що рішення суду законне, а тому підстав
для його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. п.1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308; 313;
314; 315; 317; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Теребовлянського
районного суду від 15 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ ппротягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Г.М. Шевчук