Справа № 0907/2-5060/2011
Провадження № 22-ц/779/430/2014
Головуючий у 1 інстанції Островський Л.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Девляшевського В.А.,

суддів:
Васильковського В.М., Меленко О.Є.,

секретарів:
Мельник О.В., Яковин М.Я.,

з участю:
представника апелянта - ОСОБА_2,
представника

позивачів -
ОСОБА_3, представника третьої особи

ТзОВ "К.Г.Д." -
Куліковського І.Й.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_5 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
15 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2011 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7
звернулися з позовом до виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради та ОСОБА_5, треті особи
Івано-Франківське ОБТІ та ТзОВ «КГД»
про визнання недійсними рішення та
свідоцтва про право власності та
визнання права власності на спадкове
майно. Позовні вимоги мотивовані тим,
що під час оформлення за ними права
власності на спадкове майно - квартиру
НОМЕР_1 та гараж НОМЕР_2 по АДРЕСА_1,
залишене їм батьком ОСОБА_9, виявилося,
що гараж НОМЕР_3 площею 48 кв.м, який є
двохбоксовий і складається із боксів
НОМЕР_3 і НОМЕР_2, згідно рішення
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради №440
від 23.09.2008 року належить на праві
власності ОСОБА_5 Посилаючись на те, що
даним рішенням порушено їх право
власності на спадкове майно, просили
визнати недійсними рішення
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради №440
від 23.09.2008 року в частині оформлення
права власності на гараж НОМЕР_3 площею
48 кв.м по АДРЕСА_1 і свідоцтво про право
власності на даний гараж, видане
Івано-Франківським ОБТІ ОСОБА_5, а також
визнати за ними право власності на
гараж - бокс НОМЕР_2 площею 24 кв.м по
АДРЕСА_1.

У листопаді 2011 року ОСОБА_5 пред'явила
зустрічний позов до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
міського голови м. Івано-Франківська та
ТзОВ «КГД» про визнання незаконним та
скасування п.7 розпорядження міського
голови №414-р від 20.07.2007 року в частині
оформлення права власності на гараж
НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 за померлим ОСОБА_9, а
також про визнання недійсним договору
№14АГАР на участь у частковому
будівництві від 20.10.2005 року. У позовній
заяві вказала, що гараж, який належить
їй на праві власності і гараж НОМЕР_2,
належний ОСОБА_9 не є одним приміщенням,
скільки їх площі не співпадають. Факт
належності їй на праві власності
гаражу НОМЕР_3, площею 48 кв.м по АДРЕСА_1
підтверджується договором №?14 ГАР від
16.11.2005 року та актом прийому-передачі
гаражу НОМЕР_3 від 20.12.2005 року, а тому
вважає вимоги первісних позивачів
безпідставними. Посилаючись на те, що
договір №14АГАР на участь у частковому
будівництві від 20.10.2005 року, укладений
між ОСОБА_9 та ТзОВ «КГД» є незаконним,
оскільки суперечить вимогам
цивільного законодавства щодо
визначеності предмету договору -
окремого нерухомого майна, а
розпорядження міського голови №414-р
від 20.07.2007 року в частині оформлення
права власності на гараж НОМЕР_2 по
АДРЕСА_2 за померлим ОСОБА_9 порушує її
право власності, просила позов
задовольнити.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 15 листопада 2013 року позов
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задоволено.
Постановлено визнати недійсними
рішення виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради №44 від
23.09.2008 року в частині оформлення права
власності на гараж НОМЕР_3 площею 48 кв.м
по АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 та свідоцтво про
право власності на даний гараж, видане
Івано-Франківським ОБТІ ОСОБА_5 Також
постановлено визнати за ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 в рівних долях право власності
на спадкове майно - гараж (НОМЕР_2),
площею 24 кв.м по АДРЕСА_1. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням,
представник ОСОБА_5 подала апеляційну
скаргу, в якій посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, на порушення судом
вимоги належності та допустимості
доказів та норм матеріального права.
Судом не було враховано того, що обидва
гаражі є самостійними об'єктами
нерухомості, з окремими поштовими
адресами та різною площею, а не
тотожними, як це вказав суд. Апелянт
вважає невірним висновок суду про
належність гаражу площею 48 кв.м
померлому ОСОБА_10, оскільки у наданому
позивачами технічному паспорті на
гараж НОМЕР_3 немає жодної інформації
про наявність окремого боксу площею 24
кв.м, натомість вказано площу 45,8 кв.м.,
що суперечить позовним вимогам
позивачів та Договору №?14 АГАР. Крім
того, гараж НОМЕР_2 відсутній у плані
гаражних приміщень проекту житлового
будинку. Крім того, зазначає апелянт,
при ухваленні рішення судом не були
враховані її доводи, які вона наводила
стосовно недійсності оскаржуваного
нею договору та розпорядження міського
голови. Посилаючись на вищенаведене,
просила рішення у даній справі
скасувати та постановити нове рішення,
яким в задоволенні первісного позову -
відмовити, а зустрічний позов
задовольнити.

Представник Івано-Франківської
міської ради та третьої особи -
Івано-Франківського ОБТІ в засідання
апеляційного суду з невідомих причин
не з'явилися, хоч судові повідомлення
були вручені завчасно. Отже, є правові
підстави для розгляду справи у їх
відсутності.

В засіданні апеляційного суду
представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу
з наведених підстав підтримала.

Представник позивачів ОСОБА_6, ОСОБА_7
доводи апеляційної скарги заперечила.
Однак, після перерви та надання третьою
особою - ТзОВ «К.Г.Д.» додаткових
матеріалів зазначила, що її довірителі
можливо б і уклали мирову угоду з метою
набуття ними права власності на бокс
НОМЕР_2, розташований окремо від гаражу,
належного ОСОБА_5, однак вони не
впевнені, що цей бокс на даний час
нікому не належить.

Представник третьої особи - ТзОВ
«К.Г.Д.» апеляційну скаргу визнав,
пояснивши, що ОСОБА_5 на законних
підставах видано право власності на
спірний гараж НОМЕР_3, оскільки з нею
було укладено договір про спорудження
саме цього гаражу. І вона оплатила за
нього кошти в повному об'ємі. Зазначив,
що бокс НОМЕР_2 не є частиною спірного
гаражу, оскільки розташований в іншому
місці. Вказав, що батько позивачів не
встиг до своєї смерті оплатити
вартість гаражу, на спорудження якого
ним було укладено договір. Однак,
представник забудовника погоджується
в подальшому надати цей бокс, який є
вільним, позивачам. Вважаючи у зв'язку
із наведеним рішення в зазначеній
частині незаконним, таким, що порушує
права ОСОБА_5 на гараж, просить рішення
в названій частині скасувати.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, представника
третьої особи, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з таких
підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та
відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_5, суд першої інстанції
виходив з того, що виконавчий комітет,
приймаючи рішення №440 від 23.09.2008 року
про оформлення права власності на
гараж НОМЕР_3 площею 48 кв.м по АДРЕСА_1,
не перевірив проект будівництва
житлового будинку по вул.
Грушевського-Козланюка-Франка в
частині гаражних приміщень, та не взяв
до уваги того, що гараж НОМЕР_3 є
двобоксовий і частина гаражу, а саме
бокс НОМЕР_2 площею 24 кв.м вже
перебувала у власності ОСОБА_9 на
підставі розпорядження міського
голови №414-р від 20.07.2007 року. Однак, з
таким висновком, на думку колегії
суддів, погодитись не можна, оскільки
він суперечить дійсним обставинам
справи.

З матеріалів справи вбачається, що між
ОСОБА_5 та ТзОВ "К.Г.Д." 16.11.2005 року було
укладено договір №?14 ГАР на
спорудження їй гаражу обумовленої
вартості за адресою: АДРЕСА_1 (копія
договору - а.с.12). Згідно акту
прийому-передачі від 20.12.2005 року
названий гараж, площа якого становить
45,8 кв.м, передано ОСОБА_5(копія акту -
а.с.13). В послідуючому за нею визнано
право власності на цей гараж рішенням
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради від
23.09.2008 року №440 (копія рішення - а.с.10), та
02.06.2009 року їй було видано свідоцтво про
право приватної власності на зазначене
нерухоме майно. А 03.06.2009 року її право
власності на гараж було зареєстровано.
Отже, є достатні правові підстави для
відновлення та захисту права власності
ОСОБА_5 на спірний гараж, як це
передбачено ст. ст.15, 16, 386 ЦК України.

Ніякими об'єктивними, належними
документальними доказами не
підтверджується, що ОСОБА_5 укладала
договір тільки щодо частини спірного
гаражу, тобто щодо боксу, і що спірний
гараж складається з двох боксів -
НОМЕР_2 і НОМЕР_4 Навпаки, з наданих
представником ТзОВ "К.Г.Д." документів
вбачається, що спірний гараж НОМЕР_3 та
бокси НОМЕР_2 і НОМЕР_4 є окремими
об'єктами нерухомості. Це, зокрема,
вбачається із долучених до справи:
копій плану багатоповерхового будинку
АДРЕСА_1, копії технічного паспорту на
гараж НОМЕР_2, НОМЕР_4, довідки
Івано-Франківського ОБТІ від 23.01.2014
року №128 про те, що реєстрація права
власності на гараж НОМЕР_2, НОМЕР_4 в
ОБТІ не проводилась (а.с. 243).

Приймаючи до уваги зазначене вище,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов до помилкового
висновку про те, що видачею ОСОБА_5
свідоцтва на згаданий гараж НОМЕР_3
порушено право позивачів. Крім того,
колегія суддів зауважує, що належним
відповідачем за вимогою ОСОБА_9 про
визнання права власності на гараж
(бокс) є забудовник - ТзОВ "К.Г.Д.". Однак,
це підприємство було залучено до
участі в розгляді справи тільки в
якості третьої особи. У зв'язку із
наведеним рішення суду першої
інстанції в зазначеній частині не
являється законним і обгрунтованим.
Тому воно у цій частині не може бути
залишено в силі.

На думку колегії суддів, у задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 про
визнання незаконним п.7 розпорядження
міського голови №414-р від 20.07.2007 року,
про визнання недійсним договору №?14-А
ГАР від 20.10.2005 року, укладеного між ТзОВ
"К.Г.Д." та ОСОБА_9 суд першої інстанції
відмовив правомірно, оскільки
зазначені розпорядження міського
голови і договір щодо гаражу НОМЕР_2
ніяким чином права і законні інтереси
ОСОБА_5 не порушують. Отже, в цій частині
правових підстав для скасування
рішення в даній справі немає.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 218; 303, 307; 309; 313; 314; 319; 324; 325 ЦПК
України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5
задовольнити частково. Рішення
Івано-Франківського міського суду від
15 листопада 2013 року в даній справі в
частині задоволення первісного позову
скасувати.

Ухвалити нове рішення. Відмовити в
позовних вимогах ОСОБА_6, ОСОБА_7: про
визнання недійсним рішення
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради №440
від 23.09.2008 року в частині оформлення за
ОСОБА_5 права власності на гараж НОМЕР_3
в будинку АДРЕСА_1; про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на гараж НОМЕР_3 в будинку
АДРЕСА_1, видане Івано-Франківським
ОБТІ ОСОБА_5; про визнання за позивачами
в рівних долях права власності в
порядку спадкування на гараж (бокс)
НОМЕР_2 площею 24 кв.м у будинку АДРЕСА_1.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили після
його проголошення, однак може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів після
набрання ним законної сили.

Головуючий
В.А. Девляшевський

Судді:
В.М. Васильковський

О.Є. Меленко