АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 689/2661/13-ц
Провадження № 22-ц/792/1400/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 року
м. Хмельницький

колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Хмельницької області в складі:

головуючого судді
Харчука В.М.,

суддів: Кізюн О.Ю.,

Федоровій Н.О.

при секретарі: Дубовій М.В.

з участю:

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 22-ц/792/1400/14
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» на рішення
Ярмолинецького районного суду
Хмельницької області від 19 травня 2014
року по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 за
участі третіх осіб без самостійних
вимог - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 про звернення
стягнення на предмет іпотеки в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором, та за зустрічним позовом
третіх осіб, що заявляють самостійні
вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» ОСОБА_2 про визнання
договору іпотеки недійсним, заслухавши
доповідача, пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, судова
колегія ,

В С Т А Н О В И
Л А :

рішенням Ярмолинецького районного
суду від 19 травня 2014 року у задоволенні

____________________________________________________________________
Головуючий в першій інстанції -
Кульбаба А.В. Справа № 22-ц/792/1400/14

Доповідач - Харчук В.М.
Категорія №19, 27

позову ПАТ КБ «Надра» відмовлено.

Позовні вимоги третіх осіб із
самостійними вимогами щодо предмета
спору - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ПАТ
КБ «Надра», ОСОБА_2 задоволені.

Визнано недійсним договір
іпотеки комплексу, розташованого за
адресою: Хмельницька область,
Ярмолинецький район, АДРЕСА_1,
загальною площею 3 813,1 кв. метрів,
вартістю 549 441 гривень, від 24 грудня
2007 року, який укладений між ОСОБА_2 та
Публічним акціонерним товариством
комерційний банк «Надра», посвідчений
приватним нотаріусом Хмельницького
міського нотаріального округу ОСОБА_16
і зареєстрований в реєстрі за № 8162.

Скасовано заходи забезпечення
позову, а саме - знято арешт, накладений
ухвалою Ярмолинецького районного суду
Хмельницької області від 20 листопада
2013 року на зазначений комплекс.

Стягнуто із ПАТ КБ «Надра» на
користь ОСОБА_5 121,80 гривень сплаченого
судового збору.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_5 121,80 гривень сплаченого судового
збору.

В апеляційній скарзі на рішення
суду першої інстанції від 19 травня 2014
року ПАТ КБ «Надра» посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права -
ст. 526, ч. 1 ст. 1054, ч. 5 ст. 12 ЦК України, ст.
23 Закону України «Про іпотеку», ст.213
ЦПК України.

Зокрема, судом першої інстанції
ухвалено незаконне і необґрунтоване
судове рішення.

Під час вирішення спору судом не
враховано, що зобов»язання за
договором іпотеки та договором кредиту
повинні виконуватись сторонами
відповідно до вимог законодавства.

Судом в повній мірі не з»ясовано
обставини справи і безпідставно не
взято до уваги, що у разі переходу права
власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до інших осіб, ці особи
набувають права та обов»язки
іпотекодавця чи його правонаступника,
іпотека для цих осіб є дійсною.

Судом не враховано, що
іпотекодавець ОСОБА_2 є добросовісним
набувачем переданого в іпотеку майна -
спірного майнового комплексу, яким
забезпечено зобов»язання ОСОБА_2 за
кредитним договором.

Тому апелянт просить скасувати
рішення Ярмолинецького районного суду
від 19 травня 2014 року, ухвалити нове
рішення про задоволення позову ПАТ КБ
«Надра».

Судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
апелянта задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, ч.ч. 1 та 2
ст. 64, ст.ст. 60, ч.ч. 1 та 4 ст. 61, ст.ст. 212, 213,
308 ЦПК України суд вирішує цивільний
спір на засадах змагальності та
диспозитивності, в межах та на
підставах заявленого позову та на
підставі наданих сторонами належних і
допустимих доказів.

Кожна сторона зобов"язана
доказами довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог чи заперечень.

Письмовими доказами у цивільній
справі є будь-які документи або витяги
з них, що містять відомості про
обставини, які мають значення для
справи.

Вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили, обов»язковий для
суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок, з питань,
чи мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

Судове рішення повинне бути
законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з"ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об»єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу апелянта і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе судове рішення з
одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. ст. 16, 509, 524, 525-526,
533, 536, 546; ст.ст. 572, 574, ч.ч.1 та 2; ст. 575, ч. 1;
ст. 577, ч.ч. 1, 2, 3; 590, 591, 610-611, 614, 617, 1046, 1048-1049,
1054 ЦК України кожна особа має право
звернутися до суду у визначений
Законом спосіб за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Позивач сам обирає
спосіб захисту порушеного права.
Способами захисту порушеного права
можуть бути вимоги щодо визнання
правочину недійсним, звернення
стягнення на предмет іпотеки та інше.

За договором кредиту банк надає
позичальникові грошові кошти у розмірі
та на умовах, встановлених кредитним
договором, а позичальник
зобов"язується повернути таку ж суму
грошових коштів (суму позики) та
сплатити обумовлені проценти за
користування ним.

Зобов"язання повинні грунтуватись
на засадах добросовісності та
розумності.

Зобов"язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту, або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від
виконання зобов"язань не допускається.

За користування чужими коштами
позичальником сплачуються проценти,
розмір яких встановлюється договором,
законом або іншим актом цивільного
законодавства.

Видами забезпечення виконання
зобов"язань є неустойка (штраф, пеня),
порука, застава.

В силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов"язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Одним із видів застави є іпотека
(застава нерухомого майна).

У разі порушення зобов"язань
настають правові наслідки, передбачені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди, звернення стягнення
на предмет застави.

Боржник та його майновий поручитель
несуть таку відповідальність за
наявності вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відсутність вини доводить особа,
яка порушила зобов"язання.

Особа, яка порушила зобов"язання,
звільняється від відповідальності за
його порушення, якщо вона доведе, що це
порушення сталось внаслідок випадку чи
непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема,
недодержання своїх обов"язків
контрагентом боржника, відсутність у
боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст.ст. 11, 12, 23, 33, 38, 39
Закону України „Про іпотеку" № 898-ІУ
від 05.06.2003 року майновий поручитель
несе відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки.

У випадку переходу права
власності на іпотечне майно від
іпотекодавця до іншої особи, в тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, права та обов»язки
за договором іпотеки переходять до
нового власника, навіть у тому випадку,
якщо до його відома не доведена
інформація про обтяження майна
іпотекою.

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. 1
ст. 317, , ч.ч. 1, 2 та 7 ст. 319, ч. 1 ст. 320, ч.ч. 1
та 2 ст. 321, ч. 1 та 2 ст. 328, ч. 1 ст. 330, ч. 1 ст.
388, ч.ч. 1 та 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України
лише власникові майна належить право
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Своє право власності
власник здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Якщо майно відчужене особою,
яка не мала на це права, добросовісний
набувач набуває право власності на
нього, якщо відповідно до закону майно
не може бути витребуване від нього.

Якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише в разі, якщо
майно, в тому числі: було викрадене у
власника або особи, якій він передав
майно у володіння; вибуло з володіння
власника або особи, якій він передав
майно у володіння, не з їх волі іншим
шляхом.

Зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Волевиявлення учасника
правочину повинне бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Недодержання цих вимог в момент
вчинення правочину сторонами чи
стороною правочину є підставою для
визнання правочину недійсним в
судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні
первинних позовних вимог ПАТ КБ
«Надра» до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, та
задовольняючи позовні вимоги третіх
осіб із самостійними вимогами щодо
предмету спору - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 до ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 про
визнання договору іпотеки недійсним,
суд першої інстанції виходив з того, що
треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
являються співвласниками
розпайованого майнового комплексу
АДРЕСА_3 в селі Антонівці
Ярмолинецького району Хмельницької
області, переданого в оренду (володіння
та використання) Товариству з
обмеженою відповідальністю
«СІБ-Пласт», директором якого був гр.
ОСОБА_17.

ОСОБА_17 у березні 2007 року вчинив
злочин: підробив договір
купівлі-продажу, за яким ніби-то купив
цей цілісний майновий комплекс у
спілки співвласників розпайованого
майна, зареєстрував незаконно своє
право власності на нього.

23 листопада 2007 року ОСОБА_17
продав зазначений майновий комплекс
гр. ОСОБА_2 за 549 441 гривню, а останній
зареєстрував своє право власності на
нього.

24 грудня 2007 року гр. ОСОБА_2
уклав із ПАТ КБ «Надра» кредитний
договір,за яким отримав в кредит в
банку 130 000 доларів США.

На забезпечення виконання
зобов»язань за кредитним договором 24
грудня 2007 року ОСОБА_2 уклав із ПАТ КБ
«Надра» договір іпотеки, за яким
передав у заставу (іпотеку) зазначений
майновий комплекс.

Отримані в кредит кошти
ОСОБА_2 банку не повернув.

Однак, підстави для звернення
стягнення на предмет іпотеки відсутні,
а договір іпотеки підлягає визнанню
недійсним, так як співвласниками
майнового комплексу являються в тому
числі, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, права власності яких на
майновий комплекс порушені і які не
давали своєї згоди на укладення
договору іпотеки.

Майно вибуло з їх власності поза
їх волею, ОСОБА_2 не є законним
власником майнового комплексу, тому не
мав права укладати договір іпотеки і не
має права передавати майновий комплекс
іпотекодержателю на забезпечення
вимог за кредитним договором.

Такі висновки суду першої
інстанції відповідають встановленим
обставинам справи, підтвердженим
належними і допустимими доказами,
зроблені з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що
співвласниками розпайованого майна
колишнього сільськогосподарського
підприємства в селі Антонівці
Ярмолинецькеого району за адресою:
АДРЕСА_3 вартістю 549 441 гривень є
колишні члени сільськогосподарського
підприємства, в тому числі і треті
особи в даній цивільній справі.

Співвласники розпайованого
майна в особі Спілки
громадян-співвласників села Антонівці
Ярмолинецького району 12 березня 2007
року передали цілісний майновий
комплекс в оренду Товариству з
обмеженою відповідальністю
«СІБ-Пласт», директором якого був
ОСОБА_17.

В наступному договір оренди
продовжувався 12 травня 2007 року.

Цілісний майновий комплекс за
актом приймання-передачі відповідно до
укладеного договору оренди переданий у
володіння та користування товариству.

Після передачі майна в
оренду, зловживаючи своїм службовим
становищем, з метою привласнення
розпайованого майна директор
товариства ОСОБА_17 підробив договір
купівлі-продажу майнового комплексу
від 21 березня 2007 року, за яким ніби-то
купив цей комплекс за 80 000 гривень.

11 вересня 2007 року з метою
незаконного підроблення документів та
наступного оформлення права власності
на майновий комплекс, отримання
правовстановлюючих документів на
нього ОСОБА_17 уклав третейську угоду із
працівником товариства «СІБ-Пласт»
ОСОБА_18 і, ніби-то, на виконання
фіктивної третейської угоди 08 жовтня
2007 року звернувся з позовом до постійно
діючого третейського суду при
Юридичній корпорації «Принцип» про
визнання договору купівлі-продажу
майнового комплексу дійсним та
визнання за ним права власності на
нього.

Рішенням постійно діючого
третейського суду від 26 жовтня 2007 року
його вимоги задоволено, визнано за
ОСОБА_17 право власності на цілісний
майновий комплекс, договір
купівлі-продажу визнаний дійсним.

22 листопада 2007 року на підставі
рішення постійно діючого третейського
суду, виданого на його підставі
Хмельницьким міськрайонним судом
виконавчого листа від 16 листопада 2007
року ОСОБА_17 зареєстрував за собою як
фізичною особою в бюро технічної
інвентаризації право власності на
майновий комплекс.

10 січня 2008 року ухвалою
апеляційного суду Хмельницької
області ухвала Хмельницького
міськрайонного суду від 16 листопада 2007
року, на підставі якої виданий
виконавчий лист, скасована.

З метою незаконного
збагачення 23 листопада 2007 року ОСОБА_17
уклав із гр. ОСОБА_2 договір
купівлі-продажу,за яким продав, а
ОСОБА_2 купив зазначений цілісний
майновий комплекс за 549 441 гривень.

23 листопада 2007 року ОСОБА_2
зареєстрував своє право власності на
майновий комплекс, а 24 грудня 2007 року
уклав із ПАТ КБ «Надра» кредитний
договір № 03/МК/2007-840 ,за яким отримав у
банку 130 000 доларів США кредиту на
строк до 23 грудня 2014 року включно зі
сплатою 14,4 процентів річних із
щомісячною сплатою тіла кредиту та
відсотків в розмірі 2 481 доларів США
(фіксований платіж).

24 грудня 2007 року між ВАТ
(тепер ПАТ) КБ «Надра» та ОСОБА_2
укладено договір іпотеки, за яким
останній передав банку у заставу на
забезпечення виконання зобов»язань за
кредитним договором придбаний ним у гр.
ОСОБА_17 цілісний майновий комплекс
АДРЕСА_3 в селі Антонівці
Ярмолинецького району Хмельницької
області.

Однак, станом на 01.11.2013 року
ОСОБА_2 не виконав своїх зобов»язань за
кредитним договором, останні платежі
провів лише в серпні 2008 року, фактично
сплативши тіло кредиту та відсотки в
загальній сумі 12 115,87 доларів США.

Вироком Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької
області від 28 лютого 2012 року ОСОБА_17
засуджено за ст.ст.69, 191, ч. 5, 209, ч. 1, 358, ч.
1, 358, ч. 3, 49, 70, 75, 76 КК України до п»яти
років позбавлення волі з позбавленням
права займати посади, пов»язані з
виконанням організаційно-розпорядчих
та адміністративно-господарських
функцій строком на один рік.

Від відбування покарання у
вигляді позбавлення волі ОСОБА_17
звільнено, якщо протягом одного року
він не вчинить новий злочин та виконає
покладені на нього обов»язки.
Зобов»язано ОСОБА_17 не виїжджати на
постійне місце проживання за межі
України без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції та
повідомляти інспекцію про зміну місця
проживання та роботи.

Вироком також скасовано
свідоцтво про реєстрацію права
власності на цілісний майновий
комплекс в КП «Ярмолинецьке бюро
технічної інвентаризації» на ім»я
ОСОБА_17 від 26 жовтня 2007 року.

Скасовано свідоцтво про
право власності на цілісний майновий
комплекс від 23 листопада 2007 року в КП
«Ярмолинецьке бюро технічної
інвентаризації» на ім»я ОСОБА_2

Постановою судді
Хмільницького міськрайонного суду
Вінницької області від 27 червня 2013 року
в рамках кримінальної справи повернуто
цілісний майновий комплекс АДРЕСА_3 в
селі Антонівцях Ярмолинецького району
Хмельницької області його законним
власникам - співвласникам майнових
паїв Спілки селян-співвласників села
Антонівці.

Наведені обставини повністю
підтверджуються дослідженими
доказами: копіями кредитного та
іпотечного договорів з графіком
погашення кредиту та нарахованою
заборгованістю, копіями вироку та
постанови Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької
області, які набрали законної сили та
виконані, постановою державного
виконавця про виконання цих рішень в
кримінальній справі, витягами з
реєстру прав власності на нерухоме
майно, копіями свідоцтв про право
власності третіх осіб на розпайоване
майно (а.с.5-19, 23-27, 41-49, 52-53, 69-71, 77-79, 187-192 ).

Ці ж обставини фактично
визнаються і учасниками судового
процесу.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
власниками цілісного майнового
комплексу є власники майнових паїв
розпайованого майна колишнього
сільськогосподарського підприємства
села Антонівці Ярмолинецького району
Хмельницької області.

Належне їм на праві спільної
часткової власності майно (цілісний
майновий комплекс) вибуло з їх
власності без їх відома та поза їх
волею шляхом вчинення злочину гр.
ОСОБА_17, у якого не виникло законних
прав власності на це майно.

Тому ОСОБА_17 не мав права
відчужувати цілісний майновий
комплекс гр. ОСОБА_2, у якого також не
виникло законних прав на це майно.

Тому гр. ОСОБА_2 не мав законного
права передавати цілісний майновий
комплекс в іпотеку ПАТ КБ «Надра»,
уклав договір іпотеки без відома та
волевиявлення співвласників цілісного
майнового комплексу.

Так як права власності законних
співвласників переданого в іпотеку
майна укладенням договору іпотеки
порушені, договір іпотеки укладено без
їх відома та згоди, то у цих
співвласників виникло право для
оспорювання договору іпотеки в
судовому порядку.

В розумінні ст. 388 ЦК України
цілісний майновий комплекс фактично
викрадено у його власників, а тому може
бути витребувано власниками і від
добросовісного набувача.

Фактично це майно
витребувано та передано законним
власникам вироком та постановою
Хмельницького міськрайонного суду від
28 лютого 2012 року та 27 червня 2013 року.

При цих обставинах відсутні
підстави і для застосування приписів
ст. 23 Закону України «Про іпотеку», так
як в даному випадку договір іпотеки
укладений незаконно, а при поверненні
майна його законним власникам не
відбулось переходу права власності до
нового власника. Право власності
співвласників цілісного майнового
комплексу на законних підставах не
припинялось. До співвласників
цілісного майнового комплексу не
перейшли права та обов»язки за
договором іпотеки.

Тому судова колегія дійшла
висновку, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи,
дослідив докази, які їх підтверджують,
ухвалив законне та обгрунтоване судове
рішення, підстави до скасування якого в
межах доводів апеляційної скарги
апелянта відсутні.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 307-308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія,

У Х В А
Л И Л А :

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» відхилити, рішення
Ярмолинецького районного суду
Хмельницької області від 19 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: (підпис)
судді: (підписи)

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду В.М.
Харчук