Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 580/916/14-ц
Номер провадження 2/580/348/14
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"04" червня 2014 р. м.Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Стеценко В. А. ,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту невиконання сімейних обовязків та усунення від спадкування;

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 грудня 2007 року її батько - ОСОБА_3 одружився з відповідачкою і з моменту реєстрації шлюбу вони стали проживати разом за адресою: вул. Космонавтів буд. 2 а в м. Лебедині Сумської області та вести спільне господарство. До осені 2010 року позивачка постійно спілкувалася зі своїм батьком, але відповідачка була проти їхнього спілкування, тому між ними виникли неприязні відносини. 26.05.2011 року ОСОБА_3 помер, причиною смерті стало ускладнення хвороби абсцесу лівої легені з запаленням, загальна інтоксикація організму.

В порушення вимог ст. 55 СК України відповідачка, усвідомлюючи, що ОСОБА_3 хворіє і не може обходитись без постійного догляду та сторонньої допомоги не піклувалася про стан його здоровя: не госпіталізувала його до лікувального закладу, жодного разу не викликала сімейного лікаря, швидку допомогу викликала один раз для констатації смерті останнього а з осені 2010 року до дня смерті ОСОБА_3 замикала двері до свого житлового будинку. Умисне невиконання відповідачкою сімейних обовязків призвело до тяжких наслідків: нелікована хвороба дала ускладнення, від яких ОСОБА_3 помер у віці 54 років.

Тому позивачка звернулась до суду і просила на підставі ч. 2 ст. 256 ЦПК України

встановити факт невиконання сімейних обовязків ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 в період часу з 2 травня по 26 травня 2011 року та керуючись ч. 5 ст. 1 224 ЦК України усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом на майно померлого.

Поскільки позовну заяву було подано з порушенням вимог цивільно-процесуального законодавства України, так як обґрунтовуючи свої доводи про усунення ОСОБА_2 від спадкування позивачка посилалась на те, що відповідачка не піклувалася про стан здоровя чоловіка, не зверталася за медичною допомогою і замикала двері будинку, де жив ОСОБА_3 усвідомлюючи, що останній хворіє і не може обходитись без постійного догляду та сторонньої допомоги, проте в позовній заяві не зазначено якими саме доказами підтверджується, що ОСОБА_3 в період часу з 2 травня по 26 травня 2011 року перебував у безпорадному стані, що ОСОБА_2 усвідомлювала дану обставину і умисно ухилилася від надання допомоги спадкодавцеві, а судовий збір було сплачено не в повному обсязі дана позовна заява ухвалою суду від 27 травня 2014 року була залишена без руху, а позивачці надано строк для усунення недоліків.

3 червня 2014 року до суду надійшов лист, до якого було долучено квитанцію, підтверджуючу доплату судового збору а тексті цього листа позивачкою вказано, що на її думку вимоги суду щодо зазначення доказів, які підтверджують перебування ОСОБА_3 в період часу з 2 травня по 26 травня 2011 року у безпорадному стані; та доказів усвідомлювання відповідачкою цієї обставини і її умисного ухилилася від надання допомоги спадкодавцеві є незаконними, так як відповідно до п. 7 Постанови № 2 Пленуму ВСУ від 12.06.2009 року Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при предявленні позову залишати заяву без руху та повертати її заявнику.

Вивчивши матеріали, які надійшли до суду 03.06.2014 року вважаю, що позивачкою повторно порушено вимоги цивільно-процесуального законодавства України, так як в ухвалі суду від 27 травня 2014 року не було викладено вимог щодо подавання яких - небудь доказів, чи будь-яких вказівок про те коли і яким чином позивачка повинна доводити обставини, які обґрунтовують її вимоги, вибирати тактику доказування зазначених обставин та вчиняти інші дії на захист своїх прав та інтересів.

В той же час, в ухвалі суду від 27 травня 2014 року було викладено вимогу, прямо передбачену п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, згідно якої позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, наявність підстав для звільнення від доказування.

Таким чином, при зверненні до суду позивачкою повторно порушено вимоги п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, так як нею не зазначено доказів, що підтверджують:

- що ОСОБА_3 в період часу з 2 травня по 26 травня 2011 року перебував у безпорадному стані;

- що ОСОБА_2 усвідомлювала, що ОСОБА_3 в період часу з 2 травня по 26 травня 2011 року перебував у безпорадному стані і що вона умисно ухилилася від надання допомоги спадкодавцеві,

В той же час, позивачкою не наведено і підстав, які звільняють її від доказування вказаних в ухвалі суду обставин, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги.

Згідно вимог ч.1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 119 ЦПК України чи не сплачено судовий збір постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Тому вважаю необхідним повторно залишити позовну заяву без руху і надати позивачці додатковий час для усунення недоліків.

На підставі вище наведеного, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України;

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту невиконання сімейних обовязків та усунення від спадкування повторно залишити без руху, запропонувавши позивачці в пятиденний строк з дня отримання даної ухвали усунути зазначені недоліки, про що її повідомити і пояснити, що в іншому випадку заява буде вважатися неподаною та повернута.

Суддя:ОСОБА_4