АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Нежури В.А.,

при секретарі Охневській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10.07.2014 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И Л А

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, у якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не займається вихованням дитини, не спілкується з сином, не надає йому матеріальної допомоги, не проявляє до нього батьківської турботи, не опікується його фізичним та духовним розвитком.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10.07.2014 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задоволено.

Позбавлено ОСОБА_1, 1981 р.н., батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, представником відповідача подано апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушеннями норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, розглянув справу однобічно, з порушенням основних засад змагальності і диспозитивності. Крім того апелянт вказує на те, що він не погоджується з висновком органу опіки та піклування та вважає його недостатньо обґрунтованим та таким, що суперечить інтересам дитини, оскільки вказаний висновок ґрунтується лише на тому, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, а відповідно до ст. 164 СК України заборгованість зі сплати аліментів не є підставою для позбавлення батьківських прав.

Справа № 2/756/2630/14
№ апеляційного провадження 22-ц/ 796/10636/2014
Головуючий у суді першої інстанції: Луценко О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Також судом першої інстанції не взято до уваги докази про те, що відповідач цілком нормальна, психічно здорова людина, має гарні характеристики, влаштувався на роботу, сплатив 7000 грн. в рахунок заборгованості зі сплати аліментів, та державний виконавець має змогу вираховувати з його заробітної платні суму поточних аліментів та суму заборгованості.

На підставі викладеного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Відповідач та його представник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог.

Позивач заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обґрунтованим, просила відмовити у задоволенні апеляційних вимог, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилися, але направили заяву в якій просили розглядати справу за їх відсутності, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитини та не турбується про його стан здоров'я.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не вважає за можливе.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч.1 п. 2 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, зокрема, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30.03.2007 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.11.2008 по 28.02.2011 (а.с.4).

Від шлюбу з ОСОБА_1 у ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Також з матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися конфліктні стосунки, які є перешкодою для спілкування батька та сина.

Разом з тим, в матеріалах справи містяться докази у підтвердження намірів відповідача бачитися, спілкуватися та опікуватися своїм сином, а саме: заява до Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, голові комісії з питань захисту прав дитини з проханням визначити порядок побачення з сином ОСОБА_6 від 29.05.2014 (а.с. 25), позитивні характеристики з місця проживання, довідка РУ ГУМВС України в м. Києві від 08.07.2014 про те, що ОСОБА_1 до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався (а.с. 67).

Крім того, в матеріалах справи, також, наявна заява ОСОБА_2 до Директора ДНЗ «Ольвія» ОСОБА_7 від 14.02.2014 з проханням не віддавати її сина ОСОБА_6 батьку ОСОБА_1, у зв'язку з його неадекватним поводженням, що в свою чергу свідчить про здійснення нею перешкод у спілкуванні батька з сином (а.с. 29). Наведене свідчить про здійснення позивачем дій, що унеможливлюють спілкування батька з дитиною.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини.

З висновку органу опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 12.06.2014 вбачається, що він зроблений тільки на підставі документів, які були надані позивачем, орган опіки та піклування не вивчив надані відповідачем документи, не містить висновок і даних про врахування думки дитини стосовно порушеного питання, а також вбачається, що висновок ґрунтується лише на тому що, відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, що на думку Органу опіки та піклування є підставою для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.

Проте, відповідно до ст. 164 СК України виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є:

· не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування;

· ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини;

· жорстоко поводяться з дитиною;

· є хронічними алкоголіками або наркоманами;

· вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

· засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тобто, заборгованість зі сплати аліментів - не є підставою для позбавлення батьківських прав, а тому висновок Органу опіки та піклування є необґрунтованим та таким, що суперечить інтересам дитини. Крім того, відповідач з березня 2014 року погашає заборгованість по сплаті аліментів.

Таким чином, позивачем не було надано суду переконливих доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, і що його дії шкодять інтересам дитини.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30.03.2007., зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував позитивну характеристику відповідача, відсутність доказів зловживання відповідачем спиртними напоями, вчинення скандалів та негативного впливу відповідача на дитину, і прийняв неправомірне та передчасне рішення про позбавлення його батьківських прав.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні даних позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10.07.2014 - скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: