ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 р. Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Зуй Т.С.,

при секретарі: Антощенко Г.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням, зобов»язання не чинити перешкод в користуванні ним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що він після розірвання шлюбу 26.06.2013 р. почав перешкоджати їй та їхньому малолітньому сину ОСОБА_4 проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1, що належить їм на праві власності, не пускає їх в квартиру, вивіз з квартири її речі, і тому, вона з сином змушена проживати в винайманому житлі. Просить вселити її з сином в спірну квартиру та визначити порядок користування житловим приміщенням, зікріпивши за нею з сином кімнату площею 17,7м2., а відповідачу надати в користування кімнату площею 11,9 м2. Кухню, ванну, туалет залишити в загальному користуванні.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, пославшись на вищезазначені обставини та вказала, що відповідач ображає її та робить неможливим спільне проживання в одній квартирі.

Відповідач позов не визнав, в судовому засіданні пояснив, що він позивачку з квартири не виганяв, вона та їхні діти мають вільний доступ до житла. Старший син постійно проживає в квартирі, а молодший часто приходить до них, між ними нормальні відносини. У всіх, в тому числі і у позивачки, є ключі від квартири. Дійсно між ними склались неприязні стосунки, але він не чинить перешкод позивачці, а тим більше сину, в проживанні в квартирі. Речі він на прохання позивачки, завіз за адресою на яку вона вказала, вона добровільно залишила своє місце проживаня.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Судом встановлено: Сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 1989 р. по 26 червня 2013 р., коли шлюб між ними розірвано за рішенням Фастівського міськрайонного суду.

Від шлюбу сторони мають двох дітей синів: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Під час шлюбу сторони придбали у власність двохкімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1, загальною житловою площею 29,6 м2, що складається з 2-х ізольованих кімнат площею 17,7 м2 та 11,9 м2, коридору, кухні, ванни, туалету та балкону.

В квартирі зареєстровані сторони по справі, бувше подружжя та їхні діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання якого за рішенням Фастівського міськрайонного суду від 04.11.2013 р. визначене разом з матір»ю ОСОБА_1 (а.с.10).

Відповідно до ч.1 ст. 396 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 155 ЖК України власник квартири або її частини не може бути позбавлений права користуватись житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивачка не надала жодного доказу того, що відповідач вигнав її та їхнього малолітнього сина з квартири та чинить їм перешкоди в користуванні нею і вони позбавлені права користуватись житловим приміщенням в спірній квартирі.

Як встановлено в судовому засіданні, як позивачка ОСОБА_1, так і їхній син ОСОБА_4 мають ключі від квартири та мають безперешкодний доступ до житла. Крім того в спірній квартирі зареєстрований і постійно проживає ще один син сторін- Дмитро. Судом встановлено, що між батьками та дітьми існують нормальні відносини і діти безперешкодно користуються спірним житлом.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона працює разом з позивачкою, яка в червні 2013 року вечері прийшла до неї додому, плакала, сказала, що не може надалі залишатись в квартирі, так як у них з чоловіком постійні сварки, він її ображає, і їй потрібно вирішувати проблеми.Діти залишились в квартирі, а позивачка пішла ночувати до подруги.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що влітку 2013 року, вони з позивачкою вирішили як завжди, прогулятись, але чоловік позивачки почав з нею сваритись, обзивав, стояв у дверях. Позивачка пішла ночувати до неї, на слідуючий день повернулась в квартиру де залишались діти, потім поїхала до батьків, в Росію, а потім перейшла жити на квартиру, так як не могла проживати з чоловіком в одному помешканні, він її ображав.

Відповідно до ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Сторони відмовились залучити до участі в справі їх сина ОСОБА_9, який має право користуватись житловим приміщенням, як член сім»ї сторін.

Позовні вимоги позивачки про встановлення порядку користування житловим приміщенням і закріпленням за нею з сином кімнати площею 17,7 м2 задоволенню не підлягають, оскільки згідно до норм житлового законодавства в одну кімнату не можна вселяти осіб різної статі.

Позивачкою не надано доказів, що відповідач застосовував до неї фізичний вплив, бив її, вчиняв насильство. До міліції до липня 2013 року вона не зверталась. Експертизу з приводу побитя не проводила.

В судовому засіданні оглянуті матеріали, які надійшли з Фастівського міського відділу ГУ в Київській області і згідно яких, на підставі заяв позивачки, проводились перевірки, за результатами яких складені висновки та з сторонами проведені профілактичні бесіди.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачкою не надано доказів на підтвердження свох позовних вимог.

Таким чином в задоволенні позову їй необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212 ЦПК України, ст. ст. 317,319,361,358,391,396 ЦК України, ст. ст. 9,64,150,155 ЖК України , -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: