Справа № 438/1506/13-ц
Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/783/1486/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю ОСОБА_2, його представника
ОСОБА_3, представника відділу освіти
Бориславської міської ради Львівської
області Пукач Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою відділу освіти
Бориславської міської ради Львівської
області на рішення Бориславського
міського суду Львівської області від 16
грудня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до відділу освіти
Бориславської міської ради Львівської
області про визнання незаконним
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу і відшкодування
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов
задоволено частково. Визнано
незаконним звільнення ОСОБА_2 з посади
директора Бориславської
загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №4
Бориславської міської ради Львівської
області з 30 вересня 2013 року у звязку із
його переведенням на посаду вчителя
зарубіжної літератури Бориславської
загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №4
Бориславської міської ради Львівської
області з неповним тижневим
навантаженням. Поновлено ОСОБА_2 на
посаді директора Бориславської
загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №4
Бориславської міської ради Львівської
області. Стягнуто з відділу освіти
Бориславської міської ради Львівської
області на користь ОСОБА_2 середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 30
вересня 2013 року по 16 грудня 2013 року у
розмірі 7 315 гривень 28 копійок., без
врахування податків та обов'язкових
платежів, що підлягають відрахуванню
із заробітної плати. Стягнуто з відділу
освіти Бориславської міської ради
Львівської області на користь ОСОБА_2
на відшкодування моральної шкоди 500
гривень. В решті позову відмовлено.
Допущено до негайного виконання
рішення суду в частині поновлення
ОСОБА_2 на роботі на посаді директора
Бориславської загальноосвітньої школи
1-3 ступенів №4 Бориславської міської
ради Львівської області і виплати йому
середнього заробітку за один місяць у
розмірі 3461гривні 85 копійок, без
урахування податків та обов'язкових
платежів, що підлягають відрахуванню
із заробітної плати. Стягнуто з
відділу освіти Бориславської міської
ради Львівської області в дохід
держави 229 гривень 40 копійок судового
збору.

Рішення суду оскаржив відділ освіти
Бориславської міської ради Львівської
області. Представник апелянта
стверджує про неповне з»ясування
обставин, що мають значення для справи,
неналежну оцінку доказів. Зазначає, що
позивача прийнято на посаду директора
саме на визначений строк, про що йому
було відомо. Посилається на те, що
позивач не оскаржував наказ №74 від 14
червня 2012 року, він був попереджений
про закінчення дії строкового договору
15 серпня 2013 року. Вважає помилковим
висновок суду про те, що позивач після
закінчення дії трудового договору
продовжував працювати, які і те, що
відповідачем створювалися штучні
умови для укладення строкового
договору. Просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відділу освіти
Бориславської міської ради Львівської
області Пукач Т.М. на підтримання
апеляційної скарги, що аналогічні її
доводам, пояснення ОСОБА_2, його
представника ОСОБА_3 про заперечення
доводів апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду
першої інстанції відповідає в повній
мірі.

Матеріалами справи встановлені
наступні обставини.

Відповідно до наказу начальника
відділу освіти Бориславської міської
ради Львівської області №74-к від 14.06.2012
року ОСОБА_2 призначено на посаду
директора Бориславської
загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №4
Бориславської міської ради Львівської
області з 15 червня 2012 року на один рік
до 31 серпня 2013 року. (а.с.6)

Наказом в.о.начальника відділу освіти
Бориславської міської ради Львівської
області №96-к від 26.06.2013 року внесено
зміни до наказу №74-к від 14.06.2012 року та
викладено його у наступній редакції:
«ОСОБА_2 призначити на посаду директора
Бориславської загальноосвітньої
школи 1-3 ступенів №4 Бориславської
міської ради Львівської області з
15.06.2012 року по 31.08.2013 року». (а.с.7)

Згідно з актом від 26.06.2013 року ОСОБА_2
відмовився від підписання листа
відділу освіти щодо терміну дії його
перебування на посаді директора. (а.с.32)

Відповідно до наказу начальника
відділу освіти Бориславської міської
ради Львівської області № 190-к від
30.09.2013 року ОСОБА_2 звільнено з посади
директора загальноосвітньої школи 1-3
ступенів №4 Бориславської міської
ради Львівської області у зв»язку з
закінченням строку на підставі п.2 ст. 36
КЗпП України з 30.09.2013 року. (а.с.7)

Наказом начальника відділу освіти
Бориславської міської ради Львівської
області №196-к від 01.10.2013 року ОСОБА_2
переведено з посади директора
загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №4
у зв»язку з закінченням строку на
підставі п.2 ст. 36 КЗпП України на посаду
вчителя зарубіжної літератури
загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №4
з неповним тижневим навантаження з
30.09.2013 року, наказ №190-к від 30.09.2013 року
визнано недійсним. (а.с.8)

Відповідно до наказу начальника
відділу освіти Бориславської міської
ради Львівської області № 197-к від
04.10.2013 року ОСОБА_2 звільнено з посади
вчителя зарубіжної літератури
загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №4
з 04.10.2013 року за згодою сторін на
підставі п.1 ст.36 КЗпП України та
виплачено йому винагороду в сумі 2000
грн. (а.с.8)

Згідно з довідкою про доходи 4513 від
22.10.2013 року ОСОБА_2 за період з червня 2013
року по жовтень 2013 року отримав дохід в
розмірі 30 204,29 грн. (а.с.14)

Конституція України гарантує право
кожного громадянина на працю, яку
він вільно обирає або на яку вільно
погоджується, гарантує рівні
можливості у виборі роду трудової
діяльності та захист від незаконного
звільнення.

Поняття «трудовий договір» міститься у
ч.1 ст.21 КЗпП України. Під цим поняттям
розуміється угода між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом чи фізичною особою, за якою
працівник зобов'язується виконувати
роботу, визначену цією угодою, з
підпорядкуванням внутрішньому
трудовому розпорядкові, а власник
підприємства, установи, організації
або уповноважений ним орган чи фізична
особа зобов'язується виплачувати
працівникові заробітну плату і
забезпечувати умови праці, необхідні
для виконання роботи, передбачені
законодавством про працю, колективним
договором і угодою сторін.

Відповідно до ст.23 КЗпП України
трудовий договір може бути: 1)
безстроковим, що укладається на
невизначений строк; 2) на визначений
строк, встановлений за погодженням
сторін; 3) таким, що укладається на час
виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір
укладається у випадках, коли трудові
відносини не можуть бути встановлені
на невизначений строк з урахуванням
характеру наступної роботи, або умов її
виконання, або інтересів працівника та
в інших випадках, передбачених
законодавчими актами.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.36 КЗпП
України трудовий договір може бути
припинено внаслідок закінчення строку
(пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків,
коли трудові відносини фактично
тривають і жодна з сторін не поставила
вимогу про їх припинення.

Згідно із ст.39-1 КЗпП України якщо після
закінчення строку трудового договору
(пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини
фактично тривають і жодна із сторін не
вимагає їх припинення, дія цього
договору вважається продовженою на
невизначений строк. Трудові договори,
що були переукладені один чи декілька
разів, за винятком випадків,
передбачених частиною другою статті 23,
вважаються такими, що укладені на
невизначений строк.

Відповідно до змісту вказаної норми
припинення трудового договору після
закінчення строку не вимагає заяви або
якогось волевиявлення працівника. Свою
волю на укладення строкового трудового
договору він уже виявив, коли писав
заяву про прийняття на роботу за
строковим трудовим договором. У цей же
час він виразив і волю на припинення
такого трудового договору після
закінчення строку, на який він був
укладений. Власник також не
зобов'язаний попереджати або в інший
спосіб інформувати працівника про
майбутнє звільнення за п.2 ч.1 ст.36 КЗпП
України.

Згідно зі ст. 235 КЗпП України у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір. При винесенні
рішення про поновлення на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції обгрунтовано
виходив з того, що умови праці
директора школи носять постійний
характер, зазначена посада не є
виборною відповідно до Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», після закінчення строку дії
трудового договору 31 серпня 2013 року
позивач продовжував працювати на
посаді директора, та відповідач не
вимагав припинення трудових відносин,
а тому підставною є вимога про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та доказам, що містяться в
матеріалах справи.

Посилання представника відділу освіти
на помилковість висновку суду про те,
що дія строкового договору
продовжилась на невизначений строк,
колегією суддів не приймається до
уваги у зв»язку з наступним.

Як безспірно встановлено матеріалами
справи, позивача не було звільнено з
посади директора з 31 серпня 2013 року,
трудові відносини фактично тривали до
30 вересня 2013 року, а тому відповідно до
ч.1 ст.39-1 КЗпП України дія трудового
договору була продовжена не
невизначений строк.

Колегією суддів приймається до уваги і
те, що гарантії щодо звільнення
працівника, передбачені ч.3 ст.40 КЗпП
України не поширюються на підстави
звільнення, визначені ст.36 КЗпП
України.

Враховуючи встановлені у справі
обставини колегія суддів приходить до
висновку, що доказами підтверджено,
позивач на визначених законом
підставах працював на посаді директора
школи, і в зв»язку з тим, що жодна з
сторін не ставила вимогу про
припинення трудових відносин, трудовий
договір став безстроковим, в зв»язку з
чим звільнення останнього з посади
директора з посиланням на закінчення
строку не ґрунтується на положеннях
закону.

Оскільки суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального
закону, колегія суддів не вбачає
підстав для зміни або скасування
рішення суду .

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу відділу освіти
Бориславської міської ради Львівської
області відхилити.

Рішення Бориславського міського суду
Львівської області від 16 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий :
Павлишин О.Ф.

Судді :
Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.