інстанції Ярмола О.А.Провадження №
22-ц/780/1315/14 Доповідач у 2
інстанції СухановаКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

03 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого: Суханової Є.М.,

Суддів: Мережко М.В., Данілова О.М.,

при секретарі : Власенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 31 жовтня 2013 року
у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Агенство
по збору боргів» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
ТОВ «Банк Руский Стандарт» уклав з
відповідачем договір про надання
платіжної картки № 70266869. Відповідно до
заяви відповідач зобов»язався з
моменту укладення договору про картку,
в порядку та терміни, обумовлені
умовами по карткам, сплачувати банку
комісії та інші платежі відповідно до
діючих тарифів, у випадку отримання
кредиту в рамках договору про картку
зобов»язався погашати кредит по
картці, а також сплатити відсотки за
користування кредитом. У зв'язку з
систематичним невиконанням
зобов'язань Відповідачем перед банком,
банк уклав Договір відступлення права
вимоги № 44 від 20.07.2011 року із ТОВ
«Агентство по збору боргів». Згідно з
договором відступлення права вимоги,
до ТОВ «Агентство по збору боргів»
перейшли усі права за укладеним між
банком та відповідачем договором про
картку № 70266869 від 12.11.2007року.
Посилаючись на вищезазначене та на те
,що станом на 12.07.2013 року заборгованість
відповідача не погашена, позивач
просив стягнути з відповідача 8482,99 грн.
заборгованості за Договором про картку
та судові витрати по справі в сумі
229,40грн.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 31
жовтня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агентство по збору
боргів» борг в сумі 8482 грн. 99 коп. та
судові витрати 229грн. 40 коп.

Не погодившись з висновками
наведеними в рішенні суду, апелянт
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить рішенні суду скасувати та
ухвалити по справі нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Колегія суддів вислухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
сторін, вивчивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги вважає, що
вона не обґрунтована та не підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції
встановлено, що офертою 3 викладеній у
заяві № 60253239 від 05.03.2007 року
ОСОБА_1 запропонувала ТОВ «Банк Руский
Стандарт» правонаступником якого є ПАТ
«Банк Руский Стандарт», укласти
договір про надання та використання
платіжної карти на умовах визначених в
договорі про картку .

Відповідно до п. 8 заяви
Відповідач підтвердив, що з умовами
надання та обслуговування платіжних
карток банку та тарифах по карткам
банку ознайомлена, повністю з ними
згодна та зміст їх зрозуміла.

Також встановлено, що на
сьогоднішній день діють умови надання
та обслуговування карток ПАТ «Банк
Руский Стандарт» від 11.12.2012 року. Згідно
з п. 2.16 умов по карткам будь-які зміни та
доповнення, внесені в Умови по карткам
та/або Тарифи по карткам з моменту
набрання ними чинності, однаково
поширюються на всіх осіб, що уклали
договір з банком, у тому числі, на тих,
хто уклав договір раніше дати набрання
змінами та доповненнями чинності.

Згідно з п. 2.2.2 умов по карткам
договір про надання та обслуговування
платіжної картки укладається шляхом
акцепту банком пропозиції (оферти)
клієнта укласти Договір, що міститься в
заяві. Акцептом банку пропозиції
клієнта є дії банку по відкриттю
рахунку Картки, здійснені в межах
строку зазначених в заяві.

05.03.2007року шляхом відкриття
відповідачу рахунку картки НОМЕР_1,
банк акцептував пропозицію
відповідача та уклав з нею договір на
картку №70266869.

Згідно п. 4.2 умов, кредит
надається банком Клієнту у випадку
нестачі грошових коштів на рахунку
картки для здійснення видаткових
операцій з використанням картки,
оплати Клієнтом банку нарахованих
плат, комісій і відсотків за
користування кредитом та іншими
платежами відповідно до договору, за
винятком комісій, видатків і платежів,
відносно яких встановлений інший
порядок стягнення.

Кредит вважається наданим
банком (п. 4.3 умов) від дня відображення
сум операцій, вказаних у п. 4.2 умов і
здійснюваних (повністю або частково) за
рахунок кредиту, на рахунку картки. За
користування кредитом клієнт сплачує
банку відсотки, що нараховується банку
на суму кредиту відповідно до тарифів.
Відсотки по кредиту нараховуються
банком і належать до сплати Клієнтом по
ставці, вказаній в тарифах.

Відповідно до п. 8 заяви
відповідач зобов'язалася з моменту
укладання договору про надання та
обслуговування платіжної картки в
порядку та терміни, обумовлені умовами
по карткам, сплачувати банку комісії та
інші платежі відповідно до діючих в
банку тарифів по карткам, а у випадку
отримання кредиту в рамках договору
про картку зобов'язався погашати
кредит по картці відповідно до умов по
карткам, а також сплатити банку
відсотки за користування кредитом по
картці та інші платежі, передбачені
діючими в банку тарифами по карткам.

Згідно виписки банку по
особовим рахункам, відповідач порушила
умови договору про картку № 70266869 від
12.11.2007року та не розмістила на
поточному рахунку грошові кошти в
достатньому розмірі для повернення
наданого кредиту.

Відповідно до п. 4.18 умов по
картках, банк направив відповідачу
заключний рахунок-виписку, яким
сповістив про необхідність повернути
суму кредиту та сплатити інші платежі
передбачені Договором про картку,
всього до сплати 2465,79 грн.

Згідно з п. 4.18 умов по картках
погашення заборгованості повинне бути
здійснене відповідачем у строк не
пізніше 30 календарних днів від дня
виставлення заключного
рахунку-виписки.

Встановлено, що відповідач не
здійснила погашення заборгованості у
розмірі та у строки, зазначені в
заключному рахунку-виписці, чим
порушила умови договору про картку
№70266869 від 12.11.2007року,що потягнуло
нарахування неустойки, передбаченої
пунктом 4.23 умов по картках, в розмірі 0,2%
від суми заборгованості за кожен
календарний день прострочення. На
момент подання позовної заяви розмір
неустойки становить 5548,03 грн.

При вирішенні спору суд першої
інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст.509 Цивільного
Кодексу України, в силу зобов»язання
одна особа (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Статтею 526 ЦК України
передбачено,що зобов»язання повинно
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.536 ЦК України, за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.

За ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та порядку,що
встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК
України,якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно до ст.512 ЦК України однією
з підстав зміни кредитора у
зобов»язанні є передання ним своїх
прав іншій особі за правочином

Згідно ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов»язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, бо розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Станом на 12.07.2013року сума
заборгованості відповідача перед
позивачем становить 8 482,99 грн.,з яких:
2934,96грн. - заборгованість зазначена в
заключному рахунку-виписки; 5548,03грн.-
розмір неустойки.

Таким чином суд першої
інстанції вважав за необхідне
задовольнити позов у повному обсязі і
стягнути з відповідача на користь ТОВ
«Агентство по збору боргів»
заборгованість по договору про надання
та обслуговування платіжної картки в
сумі 8 482грн.99коп.

З такою позицією суду першої
інстанції погоджується колегія суддів.

Однак з висновками, вказаними в
рішенні суду першої інстанції не
погодився апелянт, в зв»язку з чим
звернувся з апеляційною скаргою, яку
мотивує наступним.

В апеляційній скарзі, апелянт
зазначає, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального та
процесуального права, а саме: судом не
досліджено та не перевірено дійсні
докази та обставини справи, чим
порушено права та законні інтереси
апелянта.

Так, апелянт зазначає, що у
товариства з обмеженою
відповідальністю «Агенство по збору
боргів» відсутні права займатися
факторингом, а тому товариство є
неналежним позивачем по справі, на що
суд першої інстанції не звернув уваги,
чим порушив при ухваленні
оскаржуваного рішення вимоги чинного
законодавства.

Таким чином, рішення суду
першої інстанції порушує права та
законні інтереси апелянта.

З таким висновком апелянта,
колегія суддів погодитись не може, так
як вважає, що судом першої інстанції
обґрунтовано досліджені обставини
справи та вірно вирішено питання по
суті спору.

Так, колегія суддів встановила,
що на а.с. 61 - 68 знаходиться договір
переуступки права вимоги № 44 від 20
липня 2011 року з додатками, який
спростовує доводи апелянта, а тому
вважати, що даним рішенням порушено
право апелянта не має ніяких підстав.

Колегія суддів також вважає, що
апелянт не зміг спростувати висновки
суду, нових доказів до апеляційної
скарги не надано, а тому задоволенню
вона не підлягає.

Приймаючи до уваги
вищевикладене, так-як будь-яких
порушень при прийнятті оскаржуваного
рішення не встановлено, підстав для
скасування цього рішення не виявлено.

Тому колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції обґрунтовано
визначився щодо задоволення позовних
вимог.

Так згідно з вимогами ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 31 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
касаційної інстанції.

Головуючий

Судді