№ справи:103/2797/13-ц Головуючий суду
першої інстанції:Лягіна О.В. №
провадження:22-ц/190/971/14Доповідач суду
апеляційної інстанції:Павловська І. Г.
________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого судді:Павловської І.Г.,
суддів:Адаменко О.Г., Шестакової Н.В.,
при секретарі:Щеглової Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
визнання майна спільною сумісною
власністю подружжя, визнання права
власності на частку майна, за
апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
Бахчисарайського районного суду АР
Крим від 16 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

10.05.13 ОСОБА_6 звернулась до суду із
указаним позовом до ОСОБА_7 і просила
визнати земельну ділянку, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
спільною сумісною власністю подружжя
та визнати за нею право власності на ?
частку вказаної земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивувала тим, що під
час перебування у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_8, подружжя придбало
житловий будинок по АДРЕСА_1, та на ім'я
ОСОБА_8 була приватизована земельна
ділянка площею 0,1251 га за тією ж адресою.
Після смерті ОСОБА_8 відкрилась
спадщина на частку вказаного майна, що
йому належало. На звернення позивачки
до нотаріуса з проханням визначення її
частки у сумісно придбаному подружжям
майні їй було відмовлено у вчинені
нотаріальних дій, та рекомендовано
звернутися до суду.

Рішенням Бахчисарайського районного
суду АР Крим від 16 грудня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про задоволення її позовних вимог
у повному обсязі, посилаючись на те, що
при ухваленні оскаржуваного рішення
судом першої інстанції були порушені
норми матеріального і процесуального
права. Зокрема зазначає, що оскільки на
земельній ділянці знаходиться будинок,
який є спільною сумісною власністю
подружжя, то і на ділянку також
розповсюджується правовий режим
спільної сумісної власності подружжя.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення осіб, що з'явились,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК) апеляційний суд
під час розгляду справи в апеляційному
порядку перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки позивачкою не надано
суду даних про поділ спірної земельної
ділянки або виділ в натурі частки
земельної ділянки, і таких вимог
позивачкою заявлено не було, то
положення статті 120 Земельного кодексу
України та статті 377 Цивільного кодексу
України до вказаних правовідносин не
застосовуються.

З такими висновками суду погоджується
колегія суддів, вважаючи, що суд першої
інстанції повно та всебічно з'ясував
обставини справи, дав належну оцінку
доказам, наданим сторонами, кожному
окремо та в їх сукупності, правильно
встановив спірні правовідносини та
закон, який їх регулює, і ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

При апеляційному перегляді
встановлено, що 22.04.00 між позивачкою та
ОСОБА_8 був зареєстрований шлюб.

Під час перебування у шлюбі на підставі
договору купівлі-продажу від 13.03.01
ОСОБА_8 був придбаний житловий будинок
АДРЕСА_1.

На підставі рішення Піщановської
сільської ради №1269 від 29.07.08 ОСОБА_8 був
виданий державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,1251 га, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
котрий було зареєстровано в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі 29.04.09 за №
36.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. Відповідно
до спадкової справи його спадкоємцями
за законом є жінка - ОСОБА_6, син - ОСОБА_7
та мати - ОСОБА_9, яка відмовилася від
своєї частки у спадщини на користь
онука - ОСОБА_7

Пленум Верховного Суду України в
пункті 18-2 Постанови № 7 від 16.04.04 «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» роз'яснив, що
відповідно до положень статей 91, 116 ЗК
України окрема земельна ділянка,
одержана громадянином в період шлюбу в
приватну власність шляхом
приватизації, є його особистою
приватною власністю, а не спільною
власністю подружжя, оскільки йдеться
не про майно, нажите подружжям у шлюбі,
а про одержану громадянином частку із
земельного фонду.

Якщо на такій земельній ділянці
знаходиться будинок, будівля, споруда,
що є спільною сумісною власністю
подружжя, то у разі поділу будинку,
будівлі, споруди між подружжям та
виділу конкретної частини будинку,
будівлі, споруди до особи, яка не мала
права власності чи користування
земельною ділянкою переходить це право
у розмірі частки права власності у
спільному майні будинку, будівлі,
споруди у відповідності до статей 120 ЗК
України, 377 ЦК України.

Статтями 120 ЗК України та 377 ЦК України
передбачено, що до особи, яка набула
право власності на житловий будинок
(крім багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Аналізуючи наведені вимоги закону,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відхилення позовних вимог в частині
визнання земельної ділянки спільною
сумісною власністю подружжя, оскільки
до особи, яка не має права власності на
земельну ділянку у разі поділу
житлового будинку переходить право на
частину земельної ділянки необхідну
для його обслуговування, і це право є
похідним від права власності на
будівлю (споруду) відповідно до вимог
статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК
України.

Крім того, колегія суддів вважає, що у
даному випадку спірна земельна ділянка
не є самостійним об'єктом спільної
власності подружжя, та питання про
визнання права власності на частку
земельної ділянки, може бути вирішено
у разі передуючого цьому поділу та
реальному виділу домоволодіння в
натурі одному з подружжя.

Оскільки матеріали справи не містять
відомостей щодо виділу позивачці
будь-якої частини спадкового будинку,
розташованого на спірній ділянці, то
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
передчасності заявленого позову.

Щодо обгрунтовання позовних вимог
нормою частини 5 статті 61 СК України в
редакції закону № 2913-VI від 11.01.11, якою
було встановлено, що об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
є, у тому числі, земельна ділянка,
набута внаслідок безоплатної передачі
її одному з подружжя із земель
державної або комунальної власності в
порядку приватизації, то судова
колегія не може прийняти ці доводи до
уваги, оскільки законом № 4766-У1 від
17.05.12 року частина 5 була виключена зі
статті 61 СК України.

Інші доводи апелянта не дають підстав
для висновку про необґрунтованість
висновків місцевого суду, або
неправильного вирішення справи.

У зв'язку з цим, колегія суддів визнає
рішення суду першої інстанції законним
і обґрунтованим, ухваленим з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги такими, що не
спростовують висновків суду, та не є
підставою для скасування рішення.

Відповідно до статті 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, керуючись
статтями 303, 304, 308, 313-315, 317, 319 Цивільного
процесуального кодексу України,
колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Бахчисарайського районного
суду АР Крим від 16 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів до суду
касаційної інстанції.

Судді: