Справа № 286/6056/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 січня 2014 року
м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської
області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Грищенко Н. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Овручі справу за
заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3,
та просили стягнути з відповідача на їх
користь по 250000 грн. моральної шкоди та
по 23125 грн. 74 коп. матеріальної шкоди. В
обґрунтування позовних вимог
зазначали, що 06.102.2009 року о 16 год. 30 хв., в
с. Словечно Овруцького району
Житомирської області, внаслідок
грубого порушення ПДР України водієм
ОСОБА_3, сталася дорожньо-транспортна
пригода, в результаті якої їхня донька
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримала тяжкі
тілесні ушкодження і ІНФОРМАЦІЯ_2
померла. У зв'язку зі смертю доньки вони
зазнали душевних страждань, втратили
сон та спокій, погіршився їх нормальний
ритм життя, погіршився стан здоров'я.
Позивачі зазначають, що відшкодуванню
з відповідача підлягає матеріальна
шкода, яка складається з витрат на
лікування дочки в сумі 22627 грн. 01 коп.,
витрат на поховання в сумі 2155 грн.,
витрат на поминальний обід в сумі 2120
грн., витрат на замовлення та
встановлення пам'ятника в сумі 18500 грн.
та транспортних витрат в розмірі 849,48
грн..

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
свої вимоги підтримала та просила їх
задовольнити.

Від позивача ОСОБА_2 надійшла заява про
розгляд справи без його участі, позовні
вимоги підтримує у повному обсязі та
просить суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник у
судовому засіданні позовні вимоги
визнали частково, а саме в сумі 30000 грн.,
з яких 2155 грн. матеріальної шкоди, а все
інше як моральну. В іншій частині вимог
просили відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
представника відповідача, показання
свідків, дослідивши докази та вивчивши
матеріали кримінальної справи №1-45/11,
суд приходить висновку, що позов
підлягає часткового задоволенню
враховуючи наступне.

Позивачі являються батьками ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла (а.с. 5).

Судом встановлено, що відповідач, 06
жовтня 2009 року, близько 16 години 40
хвилин, керуючи за дорученням
автомобілем марки ВАЗ-21063 держномер
НОМЕР_1, рухався автодорогою по вул.
Червоноармійській, поблизу будинку № 28
в с. Словечне Овруцького району
Житомирської області, в напрямку
центру села, порушив вимоги п.п. 1.5,1.7,2.3
(6),12.3 Правил дорожнього руху України, не
був уважним, не стежив за дорожньою
обстановкою, відповідно не реагував на
її зміну, не був особливо уважним до
такої категорії учасників дорожнього
руху, як діти, де здійснив наїзд на
малолітнього пішохода ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебувала на правому
узбіччі та почала перетинати справа
вліво проїзну частину дороги.
Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди малолітній пішохід ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, отримала тяжкі тілесні
ушкодження, що спричинили смерть.

Ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 20.12.2011 року,
залишеною без змін та уточненою
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15.05.2012 року,
відповідача ОСОБА_3 звільнено від
кримінальної відповідальності на
підставі п.п. «г», е ст.1, ст. 6 Закону
України « Про амністію у 2011 році» від 08
липня 2011 року.

Як убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин з
необережності та визнав свою вину.

При цьому застосування амністії не
звільняє ОСОБА_3 від обов'язку
відшкодувати заподіяну шкоду.

Вказані обставини підтверджені
матеріали цивільної та кримінальної
справ та сторонами не заперечуються.

Правовідносини які виникли між
сторонами регулюються ст.ст. 1166, 1167, 1168,
1201 ЦК України.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження своїх вимог щодо
відшкодування майнової шкоди,
позивачами надано письмові докази, з
яких видно, що останніми на лікування
дочки витрачено 22627,01 грн. (а.с. 11-13),
організацію та проведення поховання
дочки витрачено 2155 грн. (а.с. 6),
поминальний обід - 2120 грн. (а.с. 9), на
пам'ятний комплекс - 18500 грн. (а.с. 10),
транспортні витрати - 849, 48 грн. (а.с. 7).

З огляду на викладене, враховуючи
відсутність належних доказів на
спростування вимог позивачів, суд
вважає, що позивачі довели, що з вини
відповідача їм заподіяна майнова шкода
в сумі 46251 грн. 49 коп.(22627.01+2155+2120+18500=849,48)
і, у відповідності до ст. 1166, 1201 ЦК
України, останній повинен відшкодувати
ці витрати.

Показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд
не бере до уваги, оскільки останні є
рідними та близькими особами сторін.

Посилання представника відповідача на
зменшення розміру відшкодування у
зв'язку неналежним доглядом позивачами
своєї дочки, матеріальним становищем
відповідача, є безпідставним, оскільки
шкоду завдано вчиненням злочину.

Крім того, позивачі понесли втрати
немайнового характеру, а саме
позивачам спричинено глибокі душевні
страждання загибеллю близької людини -
дитини, яка настала внаслідок
неправомірних дій відповідача,
вчинених з необережності.

Таким чином суд приходить до висновку,
що відповідач має нести
відповідальність за моральну шкоду, та
з урахуванням п. 9 Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
«Про судову практику у справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», відповідно до якого, крім
урахування характеру та обсягу
страждань і немайнових витрат, яких
зазнала особа, необхідно виходити з
засад розумності, виваженості та
справедливості, стягує з відповідача
на користь позивачів лише по 125000 грн..

Погіршення стану здоров'я позивачів,
належними доказами не підтверджено.

Суд також враховує і те, що моральну
шкоду, зважаючи на її сутність, не можна
відшкодувати в повному обсязі,
оскільки немає (і не може бути) точних
критеріїв майнового виразу душевного
болю. Зважаючи на це, будь - яка
компенсація моральної шкоди не може
бути адекватною дійсним стражданням,
тому будь-який її розмір може мати суто
умовний вираз.

Судові витрати відшкодуванню не
підлягають, оскільки сторони від
сплати судового збору звільнені.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 23, 1166-1167, 1187,
1201 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 23125
грн. 74 коп. на відшкодування
матеріальної шкоди і 125000 грн. моральної
шкоди, а всього на загальну суму 148125
грн. 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 23125
грн. 74 коп. на відшкодування
матеріальної шкоди і 125000 грн. моральної
шкоди, а всього на загальну суму 148125
грн. 74 коп..

В іншій частині вимог по відшкодуванню
моральної шкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана через Овруцький районний суд в
апеляційний суд Житомирської області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: Я. В. Кулініч