Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

Головуючого - судді
Профатило П.І.,

при секретарі - Каліух
К.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Слов'янська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Миколаївської міської ради, третя
особа: ОСОБА_2, про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом, -

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
Миколаївської міської ради про
визнання права власності на 1/2 частину
квартири, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, обґрунтувавши свої вимоги тим,
що ІНФОРМАЦІЯ_3 року за місцем свого
постійного мешкання в АДРЕСА_1 помер її
чоловік ОСОБА_3. Після його смерті
залишилося спадкове майно, що
складається з 1/2 частки квартири
АДРЕСА_1 Вказувала, що є разом з сином
та донькою спадкоємцями першої черги
за законом на дане спадкове майно, що
залишилося після смерті спадкодавця.
Діти відмовились від прийняття
спадщини. Для оформлення своїх
спадкових прав на вищезгадане спадкове
майно та отримання свідоцтва про право
на спадщину за законом, у встановлений
законом строк шестимісячний строк,
позивач звернулася в Миколаївської
державної нотаріальної контори. Проте,
нотаріус відмовила у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом на
об'єкт нерухомого майна, реєстрація
права власності на який не проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент його виникнення. В позовній
заяві позивач просила визнати за нею
право власності в порядку спадкування
за законом на 1/2 частку квартири
АДРЕСА_1

В судове засідання позивач
ОСОБА_1 та не з'явилася, однак до суду
надала заяву, в якій позовні вимоги
підтримала, просила суд їх
задовольнити.

Представник відповідача,
Миколаївська міська рада, в судове
засідання не з'явився, однак суду
надано заяву голови Миколаївської
міської ради з проханням розглянути
справу без його участі, рішення по
справі прийняти у відповідності до
чинного законодавства.

Третя особа ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, до суду надала
заяву з проханням слухати справу у її
відсутності, проти задоволення вимог
позивача не заперечує.

Дослідивши надані позивачем
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду спору по суті, суд встановив
такі фактичні обставини та відповідні
їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер
ОСОБА_3, актовий запис №178, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2(а.с.6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась
спадщина - 1/2 частина квартири АДРЕСА_1

З заявою про прийняття спадщини після
померлого ОСОБА_3 до нотаріальної
контори звернулась його дружина -
ОСОБА_1, син померлого, ОСОБА_4,
відмовився від прийняття спадщини на
користь ОСОБА_1, донька - ОСОБА_2, яку
нотаріус повідомив про відкриття
спадщини після смерті батька - ОСОБА_3,
заяву про прийняття спадщини в
установлений ст. 1270 ЦК України строк не
подала, не проживала постійно разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, тому вважається такою, що не
прийняла спадщину (а.с.14 ).

Як вбачається з матеріалів справи у
Миколаївській державній нотаріальній
конторі було заведено спадкову справу
за заявою ОСОБА_1, заповіт померлого
відсутній.

Встановлено, що нотаріусом було
відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом
після смерті ОСОБА_3 на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що не
проведена реєстрація права власності
на зазначений об'єкт нерухомого майна
відповідно до законодавства, про що
свідчить довідка №3030-2/0.45/01, видана КП
«Бюро технічної інвентаризації».

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30 травня
2008 року "Про судову практику у справах
про спадкування" відносини спадкування
регулюються правилами ЦК, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1 січня
2004 року.

Відповідно до ст.ст. 1216,1218 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців) до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" права
на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, якщо на момент виникнення
прав діяло законодавство,що не
передбачало обов'язкової реєстрації
таких прав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право власності на житло від 16.11.1999
року квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3
та ОСОБА_1 в рівних долях (а.с.7).

Як вбачається з довідки КП «Бюро
технічної інвентаризації» №1364-2./0.45/01
від 03.07.2013 року - квартира АДРЕСА_1 є
приватизованою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в
рівних частках згідно свідоцтва про
право власності, виданого ВЕП
«Слов'янськкомуненерго» структурна
одиниця ВАТ «Донбасенерго» 16.11.1999 року
(а.с.9). Право власності за даним
документом в КП «БТІ» не зареєстроване
(а.с.9).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» одним із документів, на
підставі якого проводиться державна
реєстрація прав, є свідоцтво про право
власності, видане органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді.

Суд вважає, що вище
вказана частка квартири є
приватизованою згідно з Законом
України «Про приватизацію державного
житлового фонду».

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» передача квартир
(будинків), житлових приміщень у
гуртожитках у власність громадян з
доплатою, безоплатно чи з компенсацією
оформляється свідоцтвом про право
власності на квартиру (будинок),
житлове приміщення у гуртожитку, яке
реєструється в органах приватизації і
не потребує нотаріального посвідчення.

Враховуючи наведене, у разі
приватизації об'єктів державного та
комунального житлового фонду
документом, що підтверджує виникнення
прав на такі об'єкти, є свідоцтво про
право власності, видане відповідно до
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду», яке і є
підставою для проведення державної
реєстрації права власності на
приватизований об'єкт нерухомого майна
в органах державної реєстрації прав за
заявою власника чи уповноваженої
особи.

Відповідно до ч. 7 ст. 16 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація прав
проводиться на підставі заяви
власника, іншого право набувача,
сторони правочину, за яким виникло
право, уповноваженої ними особи або
державного кадастрового реєстратора у
випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до Витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності №13983797
вбачається, що 03.12.2013 року державний
реєстратор Реєстраційної служби
Слов'янського міськрайонного
управління юстиції Донецької області
Ром В.І. на підставі свідоцтва про право
власності, виданого ВЕП
«Слов'янськкомуненерго» структурна
одиниця ВАТ «Донбасенерго» 16.11.1999 року
зареєстрував за ОСОБА_1 право власності
на 1/2 частку квартири за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.11).

Судом встановлено, що на даний час
провести державну реєстрацію права
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 не має
можливості, оскільки ОСОБА_3, який був
власником цього майна, помер, про що
свідчить отримане позивачем Рішення
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень №9920786 від 15.01.2014
року, яким ОСОБА_1 було відмовлено у
державній реєстрації права власності
на 1/2 частку квартири, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, оскільки вона є
неналежною особою (а.с.13).

Згідно п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№ 7 «Про судову практику у справах про
спадкування» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка
передбачає, що права і свободи людини і
громадянина захищаються судом, містить
загальну норму, яка означає право
кожного звернутися до суду, якщо його
права чи свободи порушені чи
порушуються, створені чи створюються
перешкоди для їх реалізації чи мають
місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону,
конституційні права і свободи людини і
громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України,
одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів є визнання права.

У відповідності до
положень ст.ст.316, 321 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. Право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Ст. 319 ЦК України визначає, що
власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать
закону. Усім власникам забезпечуються
рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК
України, способом захисту цивільних
прав та інтересів може бути визнання
права. Згідно із вимогами ч.1 ст.328 ЦК
України, право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом.

Стаття 392 ЦК України визначає, що:
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно із п.2 постанови
Пленуму Верховного суду України від 22
грудня 1995 року № 20 «Про судову практику
у справах за позовами про захист права
приватної власності» судовий захист
права приватної власності громадян
може, зокрема, здійснюватися шляхом
розгляду справ за позовами про
визнання права власності на майно.

Згідно ч.2 ст.328 ЦК
України право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо
не випливає із закону або
незаконність набуття права
власності не встановлена судом.

Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна
правоздатність фізичної особи
припиняється у момент її смерті, в
зв'язку з чим в даний час неможливо
належним чином оформити право
власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1
належної померлому, що дало б
можливість позивачу отримати
свідоцтво про право на спадщину після
смерті чоловіка в нотаріальній
конторі.

Враховуючи викладене і відсутність
іншого способу відновлення порушеного
права, позивач обґрунтовано звернулася
з позовом до суду за захистом
порушеного права шляхом визнання за
нею права власності на 1/2 частку
вищевказаної квартири в порядку
спадкування в судовому порядку.

Таким чином, оскільки судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1
своєчасно звернулась до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини за законом після смерті свого
чоловіка ОСОБА_3 на 1/2 частку квартири
АДРЕСА_1 належної померлому на праві
спільної часткової власності, але яке
не було належним чином зареєстроване
відповідно до законодавства, інших
спадкоємців не має, та іншого шляху, ніж
в судовому порядку, поновити та
реалізувати свої спадкові права
позивач не має можливості, тому суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.3, 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:
НОМЕР_1 право власності в порядку
спадкування за законом на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1 що залишилася після
смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3
року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи Апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти дні з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду
Профатило
П.І.