АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/493/2014
Головуючий в І інстанції Сапронова Л.В.
Доповідач: Пузанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця 18 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Пузанової
Л.В.Суддів:Фурман Т.Г. Чиркової К.Г.При
секретарі: З участю прокурораБараш Ю.М.
Губатюк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення Новокаховського
міського суду Херсонської області від
19 грудня 2013 року в справі за позовом
публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, яка діє від
свого імені та в інтересах малолітніх
дітей ОСОБА_9 і ОСОБА_10, третя особа -
орган опіки та піклування - виконавчий
комітет Новокаховської міської ради
Херсонської області, про виселення,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«Приватбанк» звернулося до суду з
позовом до відповідачів, склад яких
визначений в процесі розгляду справи,
про виселення, зазначаючи, що 13 березня
2008 року банк уклав із ОСОБА_6 кредитний
договір, за умовами якого останній
отримав кредит у вигляді кредитної
лінії у розмірі 22 000 доларів США
строком до 13.03.2028 року зі сплатою
відсотків за користування грошовими
коштами в строки та в порядку,
встановлені кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором сторони уклали
договір іпотеки та посвідчили його
нотаріально 13.03.2008 року, за умовами
якого ОСОБА_6 передав банку в іпотеку
придбану ним за договором
купівлі-продажу від 13.03.2008 року
квартиру АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що відповідач свої
зобов'язання за кредитним договором не
виконав і рішенням суду від 14.08.2013 року
постановлено звернути стягнення на
наведений вище предмет іпотеки,
позивач просив суд виселити
відповідачів із квартири АДРЕСА_1.

Рішенням суду від 19 грудня 2013 року
позов задоволено. Суд вирішив питання
щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
заявлених банком вимог, зазначаючи, що
висновки суду не відповідають
обставинам справи та суперечать
положенням ст. 109 ЖК УРСР і Закону
України «Про охорону дитинства» щодо
захисту прав неповнолітніх дітей на
житло.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду не надходили. В судовому
засіданні представник позивача доводи
скарг не визнала, рішення суду просила
залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом встановлено, що 13 березня 2008 року
за укладеним з позивачем договором
ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 22 000
доларів США строком до 13 березня 2028
року зі сплатою 12% річних за
користування кредитними коштами
/а.с. 5-8/.

14 березня 2008 року в забезпечення
виконання ОСОБА_6 зобов'язань за
кредитним договором ЗАТ КБ
«Приватбанк», в послідуючому
перейменоване у ПАТ КБ «Приватбанк»
уклало з ним договір іпотеки, за
умовами якого ОСОБА_6 надав в іпотеку
банку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.
Договір іпотеки посвідчений
нотаріально /а.с. 11/.

В зв'язку з невиконанням ОСОБА_6 своїх
зобов'язань щодо повернення отриманих
у кредит грошових коштів та сплати
процентів за користування ними,
рішенням Новокаховського міського
суду від 14 серпня 2013 року, що набрало
законної сили, в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 13.03.2008 року, яка виникла на момент
02.10.2012 року в розмірі 35 489,81 доларів США;
звернуто стягнення на квартиру, що
розташована за наведеною вище адресою
шляхом її продажу як предмета іпотеки з
дотриманням процедури проведення
прилюдних торгів державною виконавчою
службою та з початковою ціною,
визначеною суб'єктом оціночної
діяльності в порядку, встановленому
законом /а.с. 12-15/.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 109 ЖК України
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають в ньому, за винятками,
встановленими законом.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 40
Закону України «Про іпотеку», якою як
виняток для виселення серед мешканців
переданого в іпотеку житлового будинку
чи житлового приміщення визнані
наймачі та члени їх сімей.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» з
послідуючими змінами, при розгляді
позову іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке.

Згідно з частиною четвертою статті 109
Житлового кодексу України, статей 39-40
Закону України «Про іпотеку» виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться в порядку,
встановленому законом. При цьому суд за
заявою іпотекодержателя одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

У квартирі АДРЕСА_1, на яку звернуто
стягнення як на предмет іпотеки,
проживають та зареєстрвоані ОСОБА_6, як
власник та члени його сім'ї,
відповідачі у даному спорі /а.с. 41-43/.

04 вересня 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
направив ОСОБА_6 письмову вимогу про
добровільне звільнення усіма
мешканцями житлового приміщення за
зазначеною адресою у тридцятиденний
(місячний) строк з дня отримання цієї
вимоги /а.с. 16/. Письмова вимога отримана
ОСОБА_6 17.09.2013 року /а.с. 20/.

Враховуючи, що ОСОБА_6 та члени його
сім'ї не звільнили квартиру у
визначений законом строк, а інший строк
для їх добровільного виселення при
укладенні договору іпотеки та в
послідуючому сторонами не
погоджувався, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність правових
підстав для їх примусового виселення.

Висновки суду відповідають обставинам
справи в межах наданих сторонами і
досліджених в судовому засіданні
доказів та нормам матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на законі, належних
доказах і, як такі, що висновки суду не
спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, доводи апеляційної скарги
щодо передчасного, до набрання
рішенням суду про звернення стягнення
на предмет іпотеки законної сили,
звернення позивача з вимогою про
виселення відповідачів з житлового
приміщення, що є предметом іпотеки,
колегія суддів до уваги не приймає,
оскільки відповідно до вимог ст. 39
Закону України «Про іпотеку» суд за
заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок чи житлове
приміщення, одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Не має правового значення також дата
реєстрації дітей у спірній квартирі,
враховуючи, що діючим в Україні
законодавством не встановлено
винятків для виселення малолітніх та
неповнолітніх осіб із житлового
приміщення, що є предметом іпотеки.

Посилання ОСОБА_6 на відсутність у м.
Нова Каховка фонду житла для
тимчасового проживання є юридично
неспроможним, оскільки обов'язок
надати житлове приміщення
відповідачам, як таким, що підлягають
виселенню із квартири, придбаної ним за
рахунок кредиту, не лежить на
позивачеві, а відповідно до ч. 4 ст. 109 ЖК
України відсутність жилих приміщень з
фондів житла для тимчасового
проживання або відмова у їх наданні з
підстав, встановлених статтею 1322 цього
Кодексу, не тягне припинення виселення
громадянина з жилого приміщення, яке є
предметом іпотеки, у порядку,
встановленому частиною третьою цієї
статті.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення ухвалено судом
з додержанням норм матеріального і
процесуального права та підстави для
його скасування і ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Новокаховського міського суду
Херсонської області від 19 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (два підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя

Л.В.Пузанова