Номер провадження: 22-ц/785/5078/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

ОСОБА_2,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Грандфінресурс» про застосування наслідків недійсності правочину, відшкодування моральної шкоди, судових витрат,-

встановила:

У листопаді 2013 року позивачка ОСОБА_3 (уточнюючи свої позовні вимоги) звернулася до суду з зазначеним позовом та просила застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме: договору № 220554 від 14.06.2013 року, укладеного між сторонами шляхом стягнення з ПП «Грандфінресурс» 11188,89 грн., сплачених за вказаним договором, також просила стягнути моральну шкоду у розмірі 1000 грн..

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що діяльність відповідача містить ознаки «пірамідальної схеми» і вводить споживачів в оману, укладання правочину з ним здійснено відповідачем з використанням нечесної підприємницької практики, а тому відповідно до ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» цей правочин є недійсним в силу закону (нікчемним), тому відповідач повинен повернути позивачу ті кошти, що одержав внаслідок укладання цієї угоди.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що твердження позивачки про наявність обману та ознак «пірамідальної схеми» у діях ПП «Грандфінресурс» під час укладання договору є помилковим та не узгоджується з положеннями п. 7 ч. 3 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» у взаємозвязку з нормами ЗУ «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг».

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що 14 червня 2013 року між ОСОБА_3 та ПП «Грандфінресурс» укладено договір про надання послуг з метою отримання грошової позики у розмірі 250000 грн. на умовах діяльності програми «Альянс України», за якою вона сплатила одноразовий внесок у сумі 8750 грн. та щомісячні платежі на суму 3827,78 грн..

Відповідно до п. 4.5. зазначеного договору усі правовідносини, що виникають з цього договору або повязані з ним, регламентуються договором, додатками до нього та чинним законодавством України. Сторони повністю розуміють значення та умови цього договору, його правові наслідки, та те, що договір не носить характер фіктивного або удаваного правочину. Підписання Договору та Додатків до нього є свідченням того, що сторони дійшли повного порозуміння і визначили, що умови договору є обовязковими для виконання сторонами (а.с.6).

Згідно зі статтею 1 укладеного між позивачем та відповідачем договору передбачено, що відповідач зобов'язався надати систему послуг, спрямованих на придбання учасником грошової суми, зазначеної в додатку 1 до договору, зокрема, формує реєстр учасників, проводить заходи щодо надання дозволу на придбання учасником вказаної грошової суми, організовує та проводить процедуру з надання цієї суми учаснику на умовах діяльності програми.

Згідно до умов діяльності програми "Альянс Україна" послуги, які є предметом договору, надаються шляхом формування реєстрів учасників програми, метою яких є придбання товару.

Відповідно до п. 4.8. договору учасник заявив, що отримав усі пояснення від представника адміністратора, уважно прочитав та зрозумів усі визначення, умови та зміст договору і додатків до нього, що засвідчує своїм підписом.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

У зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, але визначені ознаки, які відносять діяльність субєкта підприємництва до «пірамідальної схеми».

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обовязкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Тобто для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України.

Так, «пірамідальній схемі» властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-40цс13 та відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів під час розгляду цивільних справ.

Предметом договору сторін у даній справі, укладеної в рамках функціонування програми «Альянс Україна», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою набуття ним певної грошової суми.

Згідно з п. 12.1 Договору адміністратор гарантує надати відповідну грошову суму, заявлену на умовах діяльності програми «Альянс Україна» за умову виконання учасником усіх умов договору та додатків до нього (а.с.7, зворот).

Передбачені договором умови дозволяють учаснику здійснювати оплату грошової суми, заявленої для придбання невеликими щомісячними внесками, які названі в договорі «чисті внески», так у додатку № 2 до договору «чистий внесок» - це частина загального платежу, за рахунок якої адміністратор здійснює оплату грошової суми, заявленої для придбання на умовах діяльності програми «Альянс Україна», та розмір якої визначається шляхом ділення відповідної грошової суми на кількість платежів, зазначених у додатку № 1 до договору та відповідає графіку платежів (а.с.9)

Таким чином, договором передбачена щомісячна сплата споживачем грошової суми, заявленої для придбання, а не плата за можливість одержання прав на отримання цієї суми.

Тобто, за умовами програми «Альянс Україна» кожний з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за договором, отримує заявлену ним для придбання грошову суму з фонду реєстру, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників програми.

Аналізуючи зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги твердження позивачки про те, що діяльність ПП «Грандфінресурс» за укладеним договором є функціонуванням «пірамідальної схеми», суперечить змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» у зв'язку з відсутністю головних ознак «пірамідальної схеми» - безтоварності та сплати компенсації одному учаснику за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах, що має місце в цьому випадку, придбають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами учасниками схеми полягає лише в часі одержання заявленої для придбання грошової суми, за умови виконання своїх зобов'язань.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що діяльність ПП «Грандфінресурс» з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття «фінансова послуга».

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Таким чином, твердження позивачки ОСОБА_3 про введення її в оману з підстав оплати нею не самого товару, а права купівлі товару та відсутності залучення власних коштів відповідача є помилковим та таким, що не відповідає дійсності.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування (ч.1 ст.230 ЦК України).

Під час укладення договору ОСОБА_3 отримала його примірник та додатки до договору, які містять умови діяльності програми «Альянс Україна».

Згідно п. 8.1 Договору та п. 1.4 додатку № 2 до Договору учаснику надається три дні для того, щоб він міг детально ознайомитися з ним та прийняти його умови чи відмовитись від участі в програмі. У разі розірвання учасником договору протягом трьох днів з дати його підписання учаснику повертається вся сума коштів, внесених ним на рахунок ПП «Грандфінресурс».

Як вбачається з матеріалів справи, у вказаний триденний строк позивачка із заявою про розірвання договору до відповідача не зверталася, що свідчить про її розуміння та згоду з усіма умовами договору.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження позивача про наявність обману та ознак «пірамідальної схеми» у діях ПП «Грандфінресурс» під час укладення з нею договору є помилковим і не узгоджується з положеннями п. 7 ч. 3 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з нормами Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг».

Таким чином, вид послуг, які надає ПП «Грандфінресурс» відносяться до господарських комерційних послуг, повязаних із контролем та посередництвом між учасниками програми «Альянс Україна». Така форма адміністрування, яку здійснює ПП «Грандфінресурс» не підпадає під регулювання Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» і не підлягає ліцензуванню, так як Національна комісія ще здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг не може виступити регулятором діяльності, яку здійснює ПП «Грандфінресурс».

Враховуючи викладане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3, у тому числі й моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що усі зазначені обставини судом першої інстанції при ухвалені рішення були враховані, суд надав належну оцінку доказам та ухвалив законне, обґрунтоване рішення, яке скасуванню не підлягає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_5

ОСОБА_2

ОСОБА_6