Справа № 434/2168/13-ц
Провадження № 2/434/858/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

/заочне/

24 лютого 2014 року Артемівський
районний суд м. Луганська в складі:

головуючої судді Река А.С.

при секретарі Малько А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про вселення та усунення
перешкод у користування
домоволодінням,-

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулись до суду з позовом
до ОСОБА_3 про вселення та усунення
перешкод у користуванні
домоволодінням, який в процесі
розгляду справи було уточнено.
Посилаючись на те, що вони є
співвласниками будинку, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, але
проживати там не можуть, оскільки
відповідач їх не допускає, уникає
будь-яких переговорів, двері не
відчиняє. Просили суд усунути їм
перешкоди в користуванні майном
шляхом вселення в домоволодіння, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та
зобов'язати відповідача не чинити їм
перешкоди у користуванні спірним
будинком.

Позивачі в судовому засіданні
позовні вимоги підтримали та просили
суд вселити їх в домоволодіння, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1;
зобов'язати відповідача не чинити їм
перешкоди у користуванні будинком, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час, дату та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином. Надав заяву про
відкладення судового засідання,
оскільки йому необхідно звернутися за
правовою допомогою.

Суд, враховуючи, що розгляд справи
неодноразово було відкладено за
клопотанням відповідача, в тому числі
для звернення для отримання правової
допомоги, суд не може визнати причини
неявки відповідача в судові засідання
поважними і як наслідок, не вбачає
підстав для відкладення розгляду
справи.

У відповідності із ч.1 ст.224 ЦПК
України, судом ухвалено розгляд справи
в заочному порядку.

Суд, вислухавши пояснення
позивачів, дослідивши матеріали справи
приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів
справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є
співвласниками домоволодіння, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 27.10.2011 року (а.с.12-14).

Наполягаючи на задоволенні позову
позивачі пояснили, що вони не мають
доступу до будинку, який розташований
за адресою: АДРЕСА_1, відповідач не дає
ключі від спірного будинку, не пускає
їх у спірний будинок, а тому вони
позбавлені можливості користуватись
своєю власністю.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 немає доступу до
будинку, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1, відповідач не бажає, щоб
позивачі проживали у спірному будинку,
хоча й не заперечує того, що позивачі
мають право проживати у будинку
співвласниками якого вони є.

Відповідно до вимог ст. 383 Цивільного
кодексу України передбачено, що
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб і не має
права використовувати його для
промислового виробництва.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 391
Цивільного кодексу України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Також у статті 41 Конституції
України вказано, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності.

Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу
України, жилі будинки (квартири), що є у
приватній власності громадян, не може
бути в них вилучено, власника не може
бути позбавлено права користування
жилим будинком (квартирою), крім
випадків, установлених законодавством
Союзу РСР і Української РСР.

Оскільки, відповідач позбавляє
позивачів права користуватись
будинком який розташований за адресою:
АДРЕСА_1, позивачі в добровільному
порядку не мають можливості усунути
перешкоди в користуванні власністю,
тому суд вважає за необхідне вселити
позивачів у спірний будинок та
зобов'язати відповідача не чинити
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкоди у
користуванні будинком, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, позивачі, як співвласники
домоволодіння, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, яке знаходиться у
спільній частковій власності мають
право на вільне, у будь який час
користування зазначеним майном у
повному обсязі та мають право на
усунення перешкод у такому
користуванні. При відсутності вільного
доступу до належного до належного їм
майна є підстава вважати, що ОСОБА_3
чинить перешкоди у користуванні
належною позивачем власності.

Отже, враховуючи вищевикладене суд
вважає, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
41 Конституції України, ст. ст. 358, 383, 391
Цивільного кодексу України, ст. 155
Житлового кодексу України, ст. ст. 10, 58,
60, 208, 209, 212- 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
вселення та усунення перешкод у
користування домоволодінням -
задовольнити.

Вселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 в житловий
будинок, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди
у користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2
домоволодінням, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
на подання апеляційної скарги.

Відповідач має право оскаржити заочне
рішення у десятиденний строк з дня
отримання копії рішення суду, шляхом
подання відповідної письмової заяви до
Артемівського районного суду м.
Луганська.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в апеляційному порядку до
апеляційного суду Луганської області
шляхом подання через Артемівський
районний суду м. Луганська у
десятиденний строк з дня проголошення
заочного рішення апеляційної скарги.

Повний текст складено та підписано
28.02.2014 року.

Суддя
А.С. Река