Справа № 165/3389/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Галушка О.Г. Провадження №
22-ц/773/379/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Стрільчука В.А., Карпук А.К.,

при секретарі - Шоцькій О.В.,

з участю пр-ка позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

пр-ка відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення
Нововолинського міського суду від 19
грудня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Нововолинського
міського суду від 19 грудня 2013 року
позов у даній справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 10000
доларів США боргу за договором позики
та 816 грн. сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати це рішення та
ухвалити нове - про відмову в позові.

Вважає, що судом неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для справи
та допущено порушення норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
між сторонами 03.08.2012 року укладено
договір позики, згідно якого позивач
передала відповідачу ОСОБА_2 і ОСОБА_5 у
власність 20000 доларів США, які останні
зобов'язалися повернути 01.02.2013 року.
ОСОБА_5 01.02.2013 року повернув 10000 доларів
США, а відповідач ОСОБА_2 свої
зобов'язання по даному договору не
виконав, у зв'язку з чим з нього
підлягає стягненню заборгованість у
розмірі 10000 доларів США та понесені
судові витрати.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.1046, 1047 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики). Договір позики є
укладеним з моменту передання грошей
та укладається у письмовій формі. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника,
яка посвідчує передання йому
позикодавцем визначеної грошової суми.

Із договору позики, яким у даному
випадку є спільна письмова розписка
ОСОБА_5 і відповідача ОСОБА_2,
вбачається, що позивачем 03.08.2012 року
передано позичальникам у власність 20000
доларів США, які останні зобов'язалися
повернути у цій же валюті 01.02.2013 року
(а.с.26).

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.530 цього ж Кодексу, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із наданої апеляційному суду розписки
позивача вбачається, що 01.02.2013 року
ОСОБА_5 повернув їй 10000 доларів США,
отриманих у позику 03.08.2012 року.

Покликання апелянта на ту обставину, що
судом не враховано істотних умов
договору позики, яким не
встановлювалося часткової
відповідальності за зобов'язанням, у
зв'язку з чим суд безпідставно стягнув
заборгованість лише з нього - не
заслуговують на увагу з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог. Особа, яка бере участь
у справі, розпоряджається своїми
правами щодо предмета спору на власний
розсуд.

У суді апеляційної інстанції
відповідач не заперечив одержання
спільно із ОСОБА_5 у позивача за
договором позики 20000 доларів США,
ствердив про домовленість повернення
позики саме у цій валюті і не надав
належних та допустимих доказів щодо
повного повернення позивачу позичених
коштів.

Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Використовуючи зазначену правову
норму, позивач скористалася своїм
правом звернення в суд з позовом лише
до відповідача ОСОБА_2, як до одного із
солідарних боржників.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції на підставі встановлених в
судовому засіданні фактів, що
підтверджуються належними доказами,
правильно визначено правовідносини
між сторонами і застосовано норми
матеріального права, що регулюють ці
правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Рішення ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
відхилити, а заочне рішення
Нововолинського міського суду від 19
грудня 2013 року в даній справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді