Провадження № 2/734/6/14
Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 січня 2014 року

Козелецький районний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого - судді - Іванюка Т.І.,

при секретарі - Дідовець М.І.,

з участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

відповідача -
ОСОБА_2,

представників третіх осіб -
Довженок В.І., Бондаренко В.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Козелець
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
боці відповідачів Остерська міська
рада, Управління Держземагенства
України у Козелецькому районі та
Державна реєстраційна служба
Козелецького районного управління
юстиції Чернігівської області про
встановлення земельного сервітуту, -

в с т
а н о в и в:

до суду з цивільним позовом про
встановлення земельного сервітуту
звернулася ОСОБА_5 до ОСОБА_2, у якому
просить встановити земельний сервітут
на земельній ділянці ОСОБА_2,
кадастровий номер :01:006:0059, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, для
користування та обслуговування
вбиральнею за цією адресою. Свої
позовні вимоги позивачка мотивує тим,
що вона є власником 1/2 частини
житлового будинку АДРЕСА_1. Іншим
співвласником даного будинку є
відповідач ОСОБА_2. Після приватизації
земельних ділянок виявилося, що
вбиральня, якою користується позивачка
та члени її сім'ї, розташована на
земельній ділянці, яка належить ОСОБА_2
Мирним шляхом врегулювати даний спір
відповідач відмовляється.

У судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги
підтримав.

Відповідач під час розгляду
справи погодився із позовними
вимогами.

Представники третіх осіб, які
були присутні у судовому засіданні,
проти позовних вимог не заперечили.

Представник третьої особи
Остерської міської ради у судове
засідання не з'явився, подавши заяву
про розгляд справи у його відсутності.

Під час розгляду справи були
встановлені такі факти і відповідні
ним правові відносини:

згідно свідоцтва про право на спадщину
від 5 вересня 1991 року після смерті
ОСОБА_7 власником 1/2 частини житлового
будинку, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1, є ОСОБА_2, як спадкоємець за
заповітом;

ОСОБА_5, відповідно до договору
дарування від 21 квітня 1994 року, є
власником 1/2 частини житлового будинку,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1;

згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку Серії ЯГ
№ 901546 ОСОБА_2 належить земельна ділянка
площею 0,0305 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 із цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Обстеженням земельної ділянки
по АДРЕСА_1 згідно висновку
будівельно-технічної експертизи № С-372
від 17 грудня 2013 року установлено, що
вбиральня, якою користується ОСОБА_5,
знаходиться на земельні ділянці, що
належить ОСОБА_2 згідно державного акту
(серія ЯГ № 901546) від 13 серпня 2008 року,
виданого на підставі рішення 17 сесії 4
скликання Остерської міської ради від
23.12.2005 року, кадастровий № :01:006:0059.
Перенести вбиральню на земельну
ділянку, якою користується ОСОБА_5 з
дотриманням державних будівельних
норм не має можливості, так, як такі дії
призведуть до зменшення відстані від
житлового будинку, що належить
сторонам, та до житлового будинку по
вул. Фрунзе № 6 на відстань менш 15,00 м.,
передбачених ДБН 360-90***, таблиця 3.2а. Для
обслуговування вбиральні та
можливості нею користуватись
пропонується виділити безоплатний
безстроковий сервітут для ОСОБА_5 за
рахунок земельної ділянки площею 0,0305
га., яка належить ОСОБА_2 згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку (серія ЯГ № 901546) від 13
серпня 2008 року, виданого на підставі
рішення 17 сесії 4 скликання Остерської
міської ради від 23.12.2005 року,
кадастровий № :01:006:0059. Частину
житлового будинку, яка належить ОСОБА_5,
є можливість обслуговувати із
земельної ділянки, якою вона
користується, тому виділяти земельний
сервітут для обслуговування житлового
будинку немає необхідності. Для
можливості користування та
обслуговування вбиральні пропонується
виділити земельний безстроковий
безоплатний сервітут площею 0,0012 га. для
ОСОБА_5 за рахунок земельної ділянки
площею 0,0305 га., яка належить ОСОБА_2
згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку (серія ЯГ
№ 901546) від 13 серпня 2008 року, виданого на
підставі рішення 17 сесії 4 скликання
Остерської міської ради від 23.12.2005 року,
кадастровий № :01:006:0059. Площа
земельного сервітуту, необхідного для
обслуговування вбиральні ОСОБА_5 за
рахунок земельної ділянки площею 0,0305
га., яка належить ОСОБА_2 згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку (серія ЯГ № 901546) від 13
серпня 2008 року, виданого на підставі
рішення 17 сесії 4 скликання Остерської
міської ради від 23.12.2005 року,
кадастровий № :01:006:0059 становить
0,0012 га. Сервітут схематично показаний
на додатку № 2 до висновку і позначений
відстанями: - від точки А до точки Б- 3,25
м., - від точки Б до точки В - 2,29 м., - від
точки В до точки Г - 2,28 м., від точки Г до
точки Д - 2,37 м., - від точки Д до точки А -
3,29 м. При запропонованому земельному
сервітуті для обслуговування
вбиральні, ОСОБА_5 має доступ до неї із
двору спільного користування, тому у
встановленні допоміжних споруд немає
необхідності.

Заслухавши представника позивача,
відповідача, представників третіх осіб
та дослідивши матеріали цивільної
справи, суд вважає, що позов ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
боці відповідачів Остерська міська
рада, Управління Держземагенства
України у Козелецькому районі та
Державна реєстраційна служба
Козелецького районного управління
юстиції Чернігівської області про
встановлення земельного сервітуту є
обґрунтованим та підлягає задоволенню
із наступних підстав:

відповідно до ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК
України, обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 401 ЦК України
встановлено, що право користування
чужим майном (сервітут) може бути
встановлене щодо земельної ділянки,
інших природних ресурсів (земельний
сервітут) або іншого нерухомого майна
для задоволення потреб інших осіб, які
не можуть бути задоволені іншим
способом. Сервітут може належати
власникові (володільцеві) сусідньої
земельної ділянки, а також іншій особі,
конкретно визначеній особі (особистий
сервітут).

Відповідно до ч. 1 ст. 402 ЦК
України, сервітут може бути
встановлений договором, законом,
заповітом або рішенням суду.

Згідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 403 ЦК України,
сервітут визначає обсяг прав щодо
користування особою чужим майном.
Сервітут може бути встановлений на
певний строк або без визначення строку.
Особа, яка користується сервітутом,
зобов'язана вносити плату за
користування майном, якщо інше не
встановлено договором, законом,
заповітом або рішенням суду.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 404 ЦК
України, право користування чужою
земельною ділянкою або іншим нерухомим
майном полягає у можливості проходу,
проїзду через чужу земельну ділянку,
прокладання та експлуатації ліній
електропередачі, зв'язку і
трубопроводів, забезпечення
водопостачання, меліорації тощо. Особа
має право вимагати від власника
(володільця) сусідньої земельної
ділянки, а в разі необхідності - від
власника (володільця) іншої земельної
ділянки надання земельного сервітуту.

Відповідно до ст. 98 ЗК України,
право земельного сервітуту - це право
власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне
або безоплатне користування чужою
земельною ділянкою (ділянками).
Земельні сервітути можуть бути
постійними і строковими. Встановлення
земельного сервітуту не веде до
позбавлення власника земельної
ділянки, щодо якої встановлений
земельний сервітут, прав володіння,
користування та розпорядження нею.
Земельний сервітут здійснюється
способом, найменш обтяжливим для
власника земельної ділянки, щодо якої
він встановлений.

Згідно до ст. 99 ЗК України,
власники або землекористувачі
земельних ділянок можуть вимагати
встановлення таких земельних
сервітутів: а) право проходу та проїзду
на велосипеді; б) право проїзду на
транспортному засобі по наявному
шляху; в) право прокладання та
експлуатації ліній електропередачі,
зв'язку, трубопроводів, інших лінійних
комунікацій; г) право прокладати на
свою земельну ділянку водопровід із
чужої природної водойми або через чужу
земельну ділянку; ґ) право відводу води
зі своєї земельної ділянки на сусідню
або через сусідню земельну ділянку; д)
право забору води з природної водойми,
розташованої на сусідній земельній
ділянці, та право проходу до природної
водойми; е) право поїти свою худобу із
природної водойми, розташованої на
сусідній земельній ділянці, та право
прогону худоби до природної водойми; є)
право прогону худоби по наявному шляху;
ж) право встановлення будівельних
риштувань та складування будівельних
матеріалів з метою ремонту будівель та
споруд; з) інші земельні сервітути.

Відповідно до ст. 100 ЗК України,
сервітут може бути встановлений
договором, законом, заповітом або
рішенням суду. Сервітут може належати
власникові (володільцеві) сусідньої
земельної ділянки, а також іншій
конкретно визначеній особі (особистий
сервітут). Земельний сервітут може бути
встановлений договором між особою, яка
вимагає його встановлення, та
власником (володільцем) земельної
ділянки. Договір про встановлення
земельного сервітуту підлягає
державній реєстрації в порядку,
встановленому для державної
реєстрації прав на нерухоме майно.

У судовому засіданні
встановлено, що позивач немає
можливість нормально користуватися
належним їй нерухомим майном -
вбиральнею. Також судом встановлено, що
неможливо задовольнити потреби
позивача іншим засобом, окрім як шляхом
встановлення сервітуту. Тому суд
знаходить всі підстави для задоволення
вимог позивача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
суд вважає за необхідне стягнути із
відповідача на користь позивача 114
гривень 71 коп. сплаченого судового
збору. Крім цього, суд вважає за
необхідне частково стягнути з
відповідача на користь позивача
витрати за проведення судової
будівельно-технічної та
земельно-технічної експертизи у сумі 1
008 гривень, оскільки за заявою позивача
після проведення даної експертизи
частина позовних вимог була залишена
без розгляду.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 98, 99, 100 ЗК України, ст.ст.
401, 404, 413 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, на боці
відповідачів Остерська міська рада,
Управління Держземагенства України у
Козелецькому районі та Державна
реєстраційна служба Козелецького
районного управління юстиції
Чернігівської області про
встановлення земельного сервітуту
задовольнити.

Для можливості користування та
обслуговування вбиральні встановити
земельний безстроковий безоплатний
сервітут площею 0,0012 га. для ОСОБА_5 за
рахунок земельної ділянки площею 0,0305
га., яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_2 згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку (серія ЯГ № 901546) від 13
серпня 2008 року, виданого на підставі
рішення 17 сесії 4 скликання Остерської
міської ради від 23.12.2005 року,
кадастровий № :01:006:0059, відповідно
до додатку № 2 до висновку
судово-будівельної експертизи № С-372
від 17 грудня 2013 року.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача ОСОБА_5 сплачені
судові витрати у сумі 114 (сто
чотирнадцять) гривень 71 коп. судового
збору та 1008(одну тисячу вісім) гривень 00
коп. за проведення судово-будівельної
експертизи.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до Чернігівського апеляційного суду
через Козелецький районний суд.

Суддя