РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Нора Н.В.

при секретарі - Заверуха О.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
договору довічного утримання, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання договору
довічного утримання. Свої вимоги
мотивує тим, що 31 серпня 2007 року між нею,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, було укладено Договір
довічного утримання, посвідчений
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрований в реєстрі за №2628.
Згідно Договору ОСОБА_1 передає у
власність Відповідача квартиру
АДРЕСА_1, а взамін цього Відповідач
зобов'язується забезпечувати її
утриманням та доглядом довічно. До
обов'язків Відповідача належать:
забезпечення харчуванням, одягом,
доглядом, лікувальними засобами,
наданням побутових послуг,
забезпечення потреб у відпочинку,
необхідною допомогою, зі збереженням
безплатного пожиттєвого користування
цією квартирою (п.6 Договору).
Відповідно до Договору вартість
матеріального забезпеченні
(харчування, одяг, догляд і необхідна
допомога) визначається сторонами в
розмірі 500,00 (п'ятсот) гривень щомісячно.
Всупереч умовам Договору, Відповідач
матеріального забезпечення з моменту
укладення правочину і до дати подання
позовної заяви не надавала. До смерті
тітки ОСОБА_1, яка подарувала їй
квартиру по АДРЕСА_1 та проживала з нею
там. Догляд в осінньо-зимовий період
здійснювала тітка та бабуся ОСОБА_4, яка
регулярну туди приїжджала. Весною та
влітку позивач перебувала в бабусі за
адресою: АДРЕСА_2. Після смерті тітки
Відповідач фактично не дозволяла їй
жити у квартирі по АДРЕСА_1,
аргументуючи тим, що поки жива бабуся,
вона має жити з нею на АДРЕСА_2. В
квартиру по АДРЕСА_1 позивач
повернулась лише коли її бабуся
захворіла та потрапила в лікарню. В цей
період допомога Відповідача зводилася
до купівлі за її заощадження продуктів
економ класу, приготування їжі: варіння
супів, каш, макаронів (не більше, ніж
двічі на тиждень протягом періоду
хвороби бабусі), оплати за комунальні
послуги за її рахунок (за січень 2013р.
вона давала гроші іншій особі, копії
повернених нею квитанцій додається) та
кількох поверхневих прибирань
квартири. Щомісяця на вказані витрати
Відповідач брала у позивача близько 1000
(однієї тисячі) гривень. На купівлю
продуктів кожного разу при
відвідуванні ОСОБА_1 давала 100 (сто) або
200 (двісті) гривень. Решти Відповідач
ніколи не повертала, хоча придбані
продукти були одні з самих дешевих.
Лише кілька раз за п'ять років
відповідач принесла за власні кошти
домашнє молоко та кілька кілограмів
буряків, коли приходила до бабусі на
каву. ЇЇ бабуся про існування договору
довічного утримання нічого не знала.
Вона також давала гроші Відповідачу,
щоб та купила ОСОБА_1 щось поїсти та
оплачувала інші необхідні витрати. За
увесь цей час відповідач лише один раз
виводила позивача в двір на прогулянку.
Жодного ремонту, купівлі побутової
техніки відповідач не проводила.
Позивач вважає, що вказані дії не є
доказом виконання зобов'язань за
договором довічного утримання, а є лише
свідчення певної допомоги, яка не є
доглядом у розумінні вимог договору
довічного утримання. У січні 2013 року
Відповідач без її згоди відключила
телефон, що є практично єдиним зв'язком
зі світом. Позивач є інвалідом І групи з
дитинства та потребує постійної уваги
та підтримки, оскільки не може вільно
пересуватися без сторонньої допомоги.
Розірвати договір довічного утримання
в добровільному порядку відповідач
відмовляється, а відтак позивач
вимушена звернутися до суду з даним
позовом.

У судовому засіданні позивач та її
представник ОСОБА_5 позов підтримали із
аналогічних викладеним у позовній
заяві підстав, додатково пояснивши, що
відповідач з моменту укладення
договору довічного утримання до
моменту подання позовної заяви
неналежно виконувала умови вказаного
договору. Це призвело до того, що в
даній квартирі по АДРЕСА_1 не можливо
проживати, оскільки там антисанітарні
умови, відключений телефон, а відтак
просить договір довічного утримання
розірвати, оскільки умови згідно
даного договору відповідачем
неналежно виконувалися.

Відповідач та його представник ОСОБА_6
у судовому засіданні проти позову
заперечили та пояснили, що вважають
безпідставним пред»явлений позов,
оскільки відповідач належним чином
виконувала умови договору довічного
утримання, укладеного із позивачем.
Зокрема відповідач повністю
оплачувала комунальні платежі на
утримання квартири, у якій проживала
позивач, однак квитанції про оплату
таких не зберегла, здійснила
санітарний ремонт квартири, кожного
тижня по пару раз приїжджала та
привозила харчі позивачу, декілька раз
возила її на автомобілі свого сина по
її потребах, а також надавала
матеріальне забезпечення на суму, що
перевищує 500 грн, хоча і розуміла, що
такої суми не є достатньо для
задоволення всіх потреб позивача.
Після конфлікту, що мав місце між
сторонами наприкінці 2012 року й відмови
позивача від отримання допомоги від
відповідача, вона не мала змоги
надавати обумовлені договором
послуги, оскільки позивач перестала з
нею спілкуватися та допускати її до
себе. Вважають, що на даний час
з»явилися інші люди, які мають бажання
заволодіти квартирою позивача, а
відтак вони переконали її звернутися
до суду з даним позовом.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши та
перевіривши зібрані у справі докази,
постановляючи рішення відповідно до
вимог ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Відповідно до
ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджає про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених ЦПК України.

Судом встановлено, що згідно довідки до
акту огляду МСЕК позивач ОСОБА_1 є
інвалідом І групи з дитинства, та
потребує постійного стороннього
догляду (а.с.5).

Між сторонами 31.08.2007 року було укладено
договір довічного утримання, що
посвідчений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_3та зареєстрований в
реєстрі за № 2628. Згідно вказаного
договору довічного утримання від 31.08.2007
року, позивач передала у власність
відповідача належну їй квартиру
АДРЕСА_1, а відповідач зобовязався
надавати позивачу довічне матеріальне
забезпечення та догляд вигляді
забезпечення одягом, харчуванням,
доглядом, лікувальними засобами,
надання побутових послуг, забезпечення
птреб у відпочинку, необхідною
допомогою, зі збереженням в її
безплатному по життєвому користуванні
цією квартирою. Вартість матеріального
забезпечення за договором була
встановлена у розмірі 500 грн. на місяць.
Умовами цього договору, зокрема п.11
передбачено, що він може бути
розірваний за згодою сторін, а в разі
невиконання його умов і відмови від
добровільного розірвання однією із
сторін у судовому порядку.

Відповідно до ст.744 ЦК України за
договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужував)
передає другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яка має значну цінність,
взамін того набувач зобовязується
забезпечувати відчужувача утриманням
та (або) доглядом довічно. Згідно з п.1 ч.1
ст.755 ЦК України договір довічного
утримання (догляду) може бути
розірваний за рішенням суду на вимогу
відчужувача або третьої особи, на
користь якої він був укладений, у разі
невиконання або неналежного виконання
набувачем своїх обовязків, незалежно
від його вини.

Наявні у матеріалах справи докази
переконливо свідчать, що набувач за
договором довічного утримання
відповідач ОСОБА_2 неналежно
виконувала свої зобовязання за цим
договором. Вказана обставина
стверджується, зокрема особистими
поясненням позивача ОСОБА_1, яка
ствердила, що її утримання полягало у
поверхневому прибиранні квартири, На
купівлю їй продуктів вона
безпосередньо давала по 100-200 грн
відповідачу, Зрідка відповідач сама
купувала їй продукти та приносила їсти.
Ствердила, що відповідач їй відключила
телефон, До смерті її бабусі
відповідачці остання давала кошти для
придбання деяких продуктів та оплати
за комунальні послуги. Жодної купівлі
за 6 років побутової техніки відповідач
не проводила, лише один раз пофарбувала
фарбою стіни в кухні, не надавала
жодного матеріального забезпечення в
грошовій формі. Наприкінці 2012 року
внаслідок конфліктних відносин
відповідач взагалі припинив надавати
їй навіть щоденне одноразове
харчування.

Пояснения позивача підтверджуються
долученими до матеріалів справи
письмовими доказами, зокрема наданими
позивачем копіями квитанцій про оплату
комунальних платежів станом на
початок 2013 року.

Факт неналежного догляду та
матеріального забезпечення позивача
відповідачем підтвердили також
допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є сусідами
ОСОБА_1, які вказали в судовому
засіданні, що гр. ОСОБА_2 вони практично
не бачили. Один раз вона заходила до них
з проханням поставити підпис на
документі про отримання пенсії.
Ствердили, що ОСОБА_1 не одноразово
просила їх купити щось поїсти, оскільки
була голодною, давала їм кошти і вони
самі йшли і купували їй продукти.
Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ствердили, що
часто бували у квартирі ОСОБА_1, однак
ОСОБА_2 там ніколи не бачили. Там був
страшний безлад і вони часто прибирали
там та читали з ОСОБА_1 біблію, інколи
купували їй продукти, оскільки остання
не мала що їсти.

Суд надає віри таким показам свідків,
так як вони є чіткі, послідовні, нічим
не спростовані, стверджені зібраними
по справі доказами.

Не підтверджуються дані щодо
добросовісного виконання умов
договору ОСОБА_2 і показами свідка
ОСОБА_12 - чоловіка відповідача. Він
вказав, що дійсно йому відомо за даний
укладений договір між сторонами, також
підтвердив, що його дружина брала в
нього кошти для закупівлі продуктів та
одягу ОСОБА_1. Що саме вона купувала та
чи за всі виділені їй кошти йому не
відомо. З її слів йому відомо, що вона
їздила до ОСОБА_1 прибирати та завозити
харчі 2-3 рази на тиждень, однак сам він
ніколи не купував з дружиною жодних
речей та не їздив до ОСОБА_1

Показання свідка ОСОБА_13 щодо
виконання умов договору довічного
утримання його матір»ю в решті його
положень у повному обсязі суд оцінює
критично, оскільки останній давав
покази в судовому засіданні
використовуючи письмові записи, коли
суду було надано на огляд даний листок
суд встановив, що на ньому містилися
запитання,які могли задати інші
учасники процесу, чи суд, що
стосувалися виконання умов договору та
одразу ж відповіді на них. Задаючи
питання без використання даного листка
свідок не зміг відповісти конкретно на
жодне запитання задане судом.

Суд також враховує, що дані свідки є
близькими родичами чоловіком
відповідача та сином відповідача, а
відтак оскільки вони є родичами
відповідача, то зацікавлені у
вирішенні спору на її користь. Крім
того про факт покупки продуктів та
одягу позивачці ОСОБА_12 оскільки йому
відомо зі слів самого відповідача.

Свідок ОСОБА_14 дала покази, що вона є
колегою по роботі гр.. ОСОБА_2
Час-від-часу вона бачила її з великим
сумками, і остання казала їй, що вона
несе все що є в даних сумках ОСОБА_1 Що
саме там було ОСОБА_2 їй не показувала, а
остання цим не цікавилася. Також їй
відомо, що син ОСОБА_2 час-від часу возив
її на автомобілі до будинку ОСОБА_1,
більше повідомити по даному факту
нічого не змогла. Такі покази не можуть
підтвердити факт добросовісного
виконання відповідачем умов договору,
оскільки останній не відомо як часто
відповідача ходила до позивача та що
саме їй приносила, тобто безпосереднім
свідком належного виконання умов
договору вона не була.

Будь-яких інших належних та допустимих
доказів на підтвердження своїх
заперечень та спростування доводів
позивача відповідач не надав, в тому
числі будь-яких письмових доказів
(квитанцій і т.д.) на підтвердження
власних пояснень, даних у судовому
засіданні, щодо оплати всіх
комунальних платежів на утримання
спірної квартири, проведення ремонтних
робіт, придбання речей, ліків, одягу та
постільної білизни позивачу на суму 500
грн. на місяць. Тобто відповідачем не
спростовано доводи позивача, що вона
практично за власний рахунок
забезпечувала себе одягом, харчуванням
та частково оплачувала комунальні
послуги. Також відповідачем не
доведено, що вона надавала позивачу
допомогу у придбанні ліків, а також
продуктів харчування в достатній
кількості, не доведено, що вона
матеріально забезпечувала кожного
місяця позивача на суму 500 грн. Таким
чином з моменту укладення договору
відповідач фактично не виконувала його
умов. На даний час між сторонами
склалися такі відносини, які
виключають можливість нормального
виконання ними зобовязань за цим
договором. Таким чином, наявні підстави
для розірвання договору довічного
утримання у звязку з неналежним
виконанням відповідачем обовязків за
договором

Згідно зі ст. 756 ЦК України у разі
розірвання договору довічного
утримання (догляду) у звязку з
невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обовязків за
договором, відчужував набуває право
власності на майно, яке було ним
передане і має право вимагати його
повернення. У цьому разі витрати,
зроблені набувачем на утримання та
(або) догляд відчужувача, не підлягають
поверненню.

А тому суд приходить до висновку, що
слід розірвати договір довічного
утримання від 31 серпня 2008 року,
укладений між сторонами, посвідчений
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
та зареєстрований в реєстрі за № 2628,
визнавши за позивачем право власності
на квартиру АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 744, 755, 756 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
договору довічного утримання -
задоволити в повному обсязі.

Розірвати договір довічного
утримання укладений 31.08.2007 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрований в реєстрі під номером
2628, визнавши за ОСОБА_1 право власності
на квартиру АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну ОСОБА_3 протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Нор Н. В.