Справа №451/1804/13-ц
Провадження № 2/451/33/14
РІШЕННЯ

іменем України

17 лютого 2014 року

Радехівський районний суд Львівської
області в складі:

головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен
Л.В.

з участю з участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та
його представника ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Радехів
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_5 про встановлення факту
спільного проживання, скасування права
власності на автомобіль, визнання
спільним сумісним майном, проведення
поділу майна та визнання права
власності на 1/2 частину майна,-

встановив:

15 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до до ОСОБА_3 про
встановлення факту спільного
проживання, визнання спільним
сумісним майном, проведення поділу
майна та визнання права власності на 1/2
частину майна.

У заяві зазначає, що в період з березня
2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона
проживала спільно однією сім»єю у
власному будинку на АДРЕСА_1 з ОСОБА_6,
без реєстрації шлюбу, вели спільно
господарство, планували життя на
майбутнє. Факт спільного проживання та
фактичних сімейних відносин не
приховували. В лютому- квітні 2012 року
вона разом із ОСОБА_6 придбала
автомобіль марки ФІАТ ДОБЛО, сірого
кольору, 2001 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, який за їх
спільною згодою був зареєстрований за
ОСОБА_6 Окрім цього, ними також був
придбаний причіп. Більшу частину
коштів на придбання вказаного
автомобіля надала вона, оскільки
володіла коштами від проданого нею
власного будинку в АДРЕСА_2. Також
вказує, що вона з особистого
депозитного рахунку «ПАТ «Ощадбанк»
м.Радехів зняла кошти в розмірі 4600
доларів США, з яких 4000 тисячі доларів
США передала для придбання автомобіля.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 раптово помер,
після його смерті автомобіль разом із
реєстраційними документами забрав син
- відповідач по справі ОСОБА_3.
Посилаючись на вищенаведене, просила
постановити рішення, яким встановити
факт спільного проживання ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 в період з березня 2007 року до 3
вересня 2013 року та визнати спільним
сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_6
автомобіля ФІАТ ДОБЛО, сірого кольору,
2001 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, провести
його поділ та визнати за нею права
власності на його 1/2 частину.

В судовому засіданні 17 лютого 2014 року
позивач подала суду заяву про
доповнення позовних вимог, оскільки в
процесі розгляду справи їй стало
відомо, що власником спірного
автомобіля є ОСОБА_5, а не ОСОБА_6, тому
просила залучити ОСОБА_5 в якості
відповідача, скасувати право власності
останнього на автомобіль ФІАТ ДОБЛО,
сірого кольору, 2001 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
інші позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, просила постановити
рішення про задоволення первісних та
доповнених вимог. Вказане також
підтримав представник позивача ОСОБА_2,
який просив задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні
вимоги заперечили, просили врахувати,
що ними не заперечується факт
спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6
в період з квітня 2009 року до
ІНФОРМАЦІЯ_1 року (день смерті ОСОБА_6) в
будинку на АДРЕСА_1. Також просили
врахувати, що жодних підстав для
задоволення інших позовних вимог
немає, оскільки доказів на
підтвердження позовних вимог
позивачем не представлено, тому
просили постановити рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні
позовні вимоги заперечив та суду
пояснив, що він був знайомий із ОСОБА_3.
Згодом познайомився із його батьком
ОСОБА_6, який разом із сином приїжджали
до нього, та у них була домовленість про
переобладнання автомобіля на
пасажирський, після чого вони його
продадуть та розділять кошти. Під час
передачі їм автомобіля син із батьком
дали йому 200 доларів США, вартість
автомобіля складала 6000 доларів США,
автомобілем керував батько ОСОБА_6
Згодом батько помер, він надавав
доручення сину - відповідачу, останній
передав йому при цьому 1000 доларів США
та 3000 доларів США ( в рахунок
проведеного ремонту) він йому
зарахував, решту ОСОБА_3 ще повинен
повернути. Письмово жодних договорів
не укладали. Також зазначив, що він є
власником автомобіля та на свій розсуд
ним розпорядився, надав ОСОБА_3
відповідне доручення на його
володіння, користування з правом
продажу, жодних грошових коштів, окрім
200 доларів США, які передавали із сином,
ОСОБА_6 йому не передавав, тому просив
постановити рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення позивача та її
представника, відповідачів,
представника відповідача, з'ясувавши
обставини справи та перевіривши їх
доказами, суд вважає, що позовні вимоги
слід задовольнити частково із
наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб які беруть участь у
справі. При цьому кожна із сторін
зобов»язана довести ті обставини на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

У відповідності до вимог ч.1 ст.212 ЦПК
України, суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується нав себічному, повному,
об»єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Суд встановив, що ОСОБА_1 перебувала у
зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7 та
проживала разом із ним до дня смерті за
адресою АДРЕСА_1 (а.с.9 зворот, 26).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2 від 3.04.2009 року (а.с.38).

Після його смерті ОСОБА_1 проживала
спільно однією сім»єю у власному
будинку на АДРЕСА_1 з ОСОБА_6 у фактичних
шлюбних відносинах без реєстрації
шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер
(свідоцтво про смерть а.с.39).

Факт спільного проживання позивача та
померлого ОСОБА_6 з квітня 2009 року (дня
смерті попереднього чоловіка ОСОБА_7)
по ІНФОРМАЦІЯ_1 року (день смерті
ОСОБА_6), у відповідності зі ст. 257 ч.1 п.5
ЦПК України, підтверджується довідкою
виконкому Лопатинської селищної ради
від 25.12.2013 року №2554 (а.с.26).

Вказане визнав в судовому засіданні
відповідач по справі ОСОБА_3 - син
померлого.

Що стосується твердження позивача, що
вона проживала у фактичних шлюбних
відносинах з померлим ОСОБА_6 з березня
2007 року, то такі спростовуються
вищенаведеним й жодними доказами не
підтверджені.

Відповідно до Конституції України
засади регулювання шлюбу і сім'ї
визначаються виключно законами
України; шлюб ґрунтується на вільній
згоді жінки і чоловіка, кожен із
подружжя має рівні права і обов'язки у
шлюбі та сім'ї (ч. 1 ст. 51, п. 6 ч. 1 ст. 92).

У статті 3 СК України встановлено, що
сім'я створюється на підставі шлюбу та
на інших підставах, не заборонених
законом і таких, що не суперечать
моральним засадам суспільства, серед
яких визначено проживання жінки та
чоловіка однією сім'єю.

Відповідно до вимог ст. 74 Сімейного
Кодексу України якщо жінка та чоловік
проживають однією сім'єю, але не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними та згідно
ст.69 Сімейного Кодексу України дружина
і чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності. У разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором - ст.70 цього
ж Кодексу.

Поняття, зміст права власності та
порядок його здійснення викладено в
нормах ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України.

За змістом ст. 355 ЦК України спільне
майно - це майно, що перебуває одночасно
у власності двох або більше осіб
(співвласників), і належить їм на праві
спільної власності.

З положень ст. ст. 355, 356 ЦК України
вбачається, що майно, яке знаходиться у
власності двох або більше осіб -
співвласників, належить їм на праві
спільної власності і є їх спільним
майном.

Власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві спільної власності є спільною
частковою власністю, а без визначення
часток - спільною сумісною власністю (ч.
1 ст. 356, ч. 1 ст. 368 ЦК України).

Ознакою права спільної власності є
множинність суб'єкта та єдність об'єкта
(ч. 1 ст. 355 ЦК України).

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у
спільній сумісній власності, може бути
поділене між співвласниками за
домовленістю між ними. У разі поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається , що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом. У разі поділу майна між
співвласниками право спільної
сумісної власності на нього
припиняється.

Відповідно до норм СК України, фактичні
шлюбні відносини породжують ті ж
юридичні наслідки майнового характеру,
що і перебування у зареєстрованому
шлюбі.

Суд встановив, що ОСОБА_6 та його син -
відповідач по справі разом приїжджали
до ОСОБА_5 та у них була усна
домовленість про переобладнання
автомобіля на пасажирський, після чого
вони мали намір його продати та
розділити кошти. Під час передачі
автомобіля син із батьком дали ОСОБА_5
200 доларів США (хто саме не пригадує), а
вартість автомобіля в цей час складала
6000 доларів США. Автомобілем керував
батько ОСОБА_6, чи надавав ОСОБА_5йому
доручення і яке саме також не пригадує.
Після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_5 надав
доручення відповідачу, останній
передав йому 1000 доларів США та 3000
доларів США ( зараховано за автомобіль
в рахунок проведеного ремонту), решту
ОСОБА_3 повинен ще повернути ОСОБА_5
Жодних письмових договорів ОСОБА_5та
ОСОБА_3 не укладали.

Як видно із довідки Управління
державтоінспекції Головного
Управління МВС України у Львівській
області від 15.01.2014 року №42 транспортний
засіб автомобіль ФІАТ ДОБЛО, сірого
кольору, 2001 року виску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1
зареєстрований 3.03.2012 року за
громадянином ОСОБА_5, який проживає в
АДРЕСА_3 (а.с.54-55).

ОСОБА_5 є власником згаданого
транспортного засобу, що
підтверджується свідоцтвом про його
реєстрацію (а.с.28).

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України
власник володіє, користується та
розпоряджається майном на власний
розсуд.

27 вересня 2013 року ОСОБА_5 надав ОСОБА_3
доручення на володіння, користування з
правом продажу автомобіля ФІАТ ДОБЛО,
сірого кольору, 2001 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Посилання позивача на те, що більшу
частину коштів на придбання вказаного
автомобіля надала вона, оскільки
володіла коштами від проданого нею
власного будинку в АДРЕСА_2, а також те,
що нею з особистого депозитного
рахунку «ПАТ «Ощадбанк» м.Радехів
знято кошти в розмірі 4600 доларів США, з
яких 4000 тисячі доларів США передано для
придбання автомобіля не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні.

Подані позивачем виписки з її
депозитного рахунку не можуть бути
прийняті судом як доказ по даній
справі, оскільки з нього не вбачається,
що ОСОБА_1 була знята сума 4600 доларів
США, з яких 4000 тисячі доларів США
передано саме для придбання
автомобіля.

Оскільки в судовому засіданні не
здобуто, а позивачем не подано доказів,
що ОСОБА_1 проживаючи з ОСОБА_6 у
фактичних шлюбних спільними зусиллями
і за спільні кошти, придбали автомобіль
ФІАТ ДОБЛО, сірого кольору,2001 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, у суду є всі підстави для
відмови в задоволенні позовних вимог
про скасування права власності на
автомобіль ФІАТ ДОБЛО, сірого кольору,
2001 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, визнання
спільним сумісним майном, проведення
поділу майна та визнання права
власності на його 1/2 частину.

Узагальнюючи вищенаведене,оцінюючи
зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд робить висновки, що
ОСОБА_1 проживала спільно однією сім»єю
у власному будинку на АДРЕСА_1 з ОСОБА_6
у фактичних шлюбних відносинах в
період з квітня 2009 року (день смерті
попереднього чоловіка ОСОБА_7) до
ІНФОРМАЦІЯ_1 року (день смерті ОСОБА_6),
тому позовні вимоги в цій частині
підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60, 209, 212, 215, 218 ЦПК
України, суд, -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Встановити факт спільного проживання
ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в період з квітня 2009
року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року (день смерті
ОСОБА_6)

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
про скасування права власності ОСОБА_5
на автомобіль ФІАТ ДОБЛО, сірого
кольору, 2001 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, визнання
автомобіля спільним сумісним майном
ОСОБА_1 та ОСОБА_6, проведення його
поділу та визнання права власності на
1/2 частину автомобіля ФІАТ ДОБЛО,
сірого кольору,2001 року виску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Львівської області через Радехівський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

СуддяСеменишин О. З.