У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Мостової Г.І.,

Мартинюка В.І.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом виконавчого комітету
Ялтинської міської ради Автономної
Республіки Крим до ОСОБА_3, третя особа -
ОСОБА_4, про зобов'язання вчинити певні
дії, за касаційними скаргами ОСОБА_4,
виконавчого комітету Ялтинської
міської ради Автономної Республіки
Крим на рішення апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 17
червня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року виконавчий комітет
Ялтинської міської ради Автономної
Республіки Крим звернувся до суду з
позовом до

ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні
дії, а саме: привести реконструйований
гараж літ. Б 1-3, розташований по АДРЕСА_1,
у відповідність до плану комунального
підприємства Ялтинської міської ради
«Бюро технічної інвентаризації»,
посилаючись на те, що відповідач без
отримання відповідного дозволу та
належним чином затвердженого проекту
здійснив реконструкцію вказаного
гаража, що порушує права третіх осіб.

Рішенням Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 10
квітня 2013 року позов виконавчого
комітету Ялтинської міської ради
Автономної Республіки Крим задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 привести
реконструйований гараж літ. Б АДРЕСА_1,
у відповідність до плану комунального
підприємства Ялтинської міської ради
«Бюро технічної інвентаризації» до
площі 29,9 кв. м.

У разі невиконання рішення суду
ОСОБА_3 у строки, встановлені на
добровільне виконання, примусово
привести реконструйований гараж літ. Б
АДРЕСА_1, у відповідність до плану
комунального підприємства Ялтинської
міської ради «Бюро технічної
інвентаризації», з подальшим стягнення
витрат із ОСОБА_3

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від
17 червня 2013 року рішення Ялтинського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 10 квітня 2013 року скасовано, у
задоволенні позову виконавчого
комітету Ялтинської міської ради
Автономної Республіки Крим відмовлено.

У касаційних скаргах ОСОБА_4 та
виконавчий комітет Ялтинської міської
ради Автономної Республіки Крим
просять рішення апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 17
червня 2013 року скасувати і залишити в
силі рішення Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 10
квітня 2013 року, що було помилково
скасовано, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права.

Вивчивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційних скарг,
колегія суддів вважає, що касаційні
скарги підлягають частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалені у
справі судові рішення не відповідають.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідач усупереч діючому
законодавству здійснив самочинне
будівництво, а тому, на думку суду,
самовільно реконструйований гараж
підлягає приведенню у відповідність із
планом бюро технічної інвентаризації
до площі 29,9 кв. м.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив із недоведеності та
необґрунтованості позовних вимог
через відсутність доказів того, що
самочинним будівництвом, проведеним
відповідачем, порушуються права чи
законні інтереси інших осіб або
вказане будівництво проводиться з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Проте погодитися з такими висновками
судів не можна з підстав протиріччя й
невідповідності вказаних висновків
матеріалам справи.

Судом установлено, що ОСОБА_3 на праві
власності належить квартира АДРЕСА_1 та
приміщення гаража в літ. Б АДРЕСА_1,
площею 29,9 кв. м.

Рішенням виконавчого комітету
Ялтинської міської ради Автономної
Республіки Крим № 2163 від 26 листопада 2009
року відповідачу дозволено скласти
проектну документацію на
реконструкцію гаража та зобов'язано
узгодити таку документацію з
відповідними службами й отримати у
визначеному законом порядку дозвіл на
будівництво.

У липні-серпні 2012 року ОСОБА_3
розпочав виконання робіт із
реконструкції одноповерхового гаража
літ. Б з надбудовою другого поверху без
проекту та відповідної дозвільної
документації, що підтверджується
повідомленням відповідних служб м.
Ялти.

За результатами спільної перевірки,
проведеної 19 жовтня 2012 року інспекцією
ДАБК в Автономній Республіці Крим й
Головним управлінням містобудування
та регіонального розвитку у м. Ялті,
було встановлено, що відповідачем при
здійсненні вказаного будівництва було
порушено вимоги ст. ст. 9, 27 Закону
України «Про архітектурну діяльність»
та ст. 34 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», про що складено
відповідний акт, на підставі якого
виконавчим комітетом Ялтинської
міської ради Автономної Республіки
Крим прийнято рішення від 8 листопада

2012 року за № 1427 про зобов'язання ОСОБА_3
зупинити виконання будівельних робіт
із реконструкції гаража.

Відповідно до ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у п. 22 постанови № 6
«Про практику застосування судами
статті 376 Цивільного кодексу України
(про правовий режим самочинного
будівництва)» від 30 березня 2012 року
роз'яснив, що знесення

самочинного будівництва є крайньою
мірою і можливе лише тоді, коли
використано усі передбачені
законодавством України заходи щодо
реагування та притягнення винної особи
до відповідальності.

Згідно із роз'ясненнями, що містяться
в абз. 1 і 2 п. 24 зазначеної вище
постанови, знесення нерухомості,
збудованої з істотним відхиленням від
проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотним порушенням будівельних норм і
правил (у тому числі за відсутності
проекту), можливе лише за умови, що
неможлива перебудова нерухомості
відповідно до проекту або відповідно
до норм і правил, визначених державними
правилами та санітарними нормами, або
якщо особа, яка здійснила (здійснює)
будівництво відмовляється від такої
перебудови.

У інших випадках суд за позовом
відповідного державного органу чи
органу місцевого самоврядування може
на підставі ч. 7 ст. 376 ЦК України
зобов'язати забудовника здійснити
перебудову житлового будинку, будівлі,
споруди або іншого об'єкта нерухомості,
який побудовано чи будується з
істотними відхиленнями від проекту або
з істотним порушенням основних
будівельних норм і правил, у тому разі,
коли таке будівництво суперечить
суспільним інтересам, порушує права
інших осіб, коли порушення будівельних
норм і правил є істотним, а також є
технічна можливість виконати
перебудову.

Як роз'яснено у п. 5 зазначеної
постанови, відповідно до вимог ст. 376 ЦК
України право на звернення до суду з
позовом про знесення або перебудову
самочинно збудованого об'єкта
нерухомості мають як органи державної
влади, так і органи місцевого
самоврядування.

Таким чином, установивши, що
відповідач без відповідного дозволу та
проектної документації здійснив
самочинне будівництво, яке порушує
права інших осіб, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку щодо
наявності правових підстав для
задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене вище, рішення
апеляційного суду не може вважатися
законним і обґрунтованим та підлягає
скасуванню.

Однак, рішення суду першої інстанції
також не може бути залишено в силі.

Обґрунтовуючи вимоги про
зобов'язання відповідача провести
перебудову й привести
реконструйований гараж у
відповідність до плану комунального
підприємства Ялтинської міської ради
«Бюро технічної інвентаризації»,
позивач зазначав, що ОСОБА_3, крім
іншого, самовільно збільшено площу
гаража (рішенням виконавчого комітету
Ялтинської міської ради Автономної
Республіки Крим від 26 листопада

2009 року № 2163 ОСОБА_3 було надано дозвіл
на виготовлення протягом року
проектної документації щодо
реконструкції гаража в літ. Б

АДРЕСА_1 площею 21,8 кв. м з надбудовою
другого поверху, а 18 липня

2012 року відповідачеві було видано
свідоцтва про право власності в тому
числі на гараж площею 29,9 кв. м) така
самовільна реконструкція порушує
права Шереметьєвої Н.Ю., як мешканки
будинку АДРЕСА_1 яка неодноразово
зверталася до відповідних державних
органів зі скаргами та заявами щодо
прийняття мір реагування відносно
відповідача, який здійснює самочинне
будівництво.

Отже, зобов'язуючи ОСОБА_3 привести
реконструйований гараж літ. Б АДРЕСА_1,
у відповідність до плану комунального
підприємства Ялтинської міської ради
«Бюро технічної інвентаризації», до
площі 29,9 кв. м, суд першої інстанції
залишив поза увагою те, що рішенням
виконавчого комітету Ялтинської
міської ради Автономної Республіки
Крим від 26 листопада 2009 року

№ 2163 ОСОБА_3 було надано дозвіл на
виготовлення протягом року проектної
документації щодо реконструкції
гаража в літ. Б АДРЕСА_1 площею 21,8 кв. м з
надбудовою другого поверху, а 18 липня
2012 року відповідачеві було видано
свідоцтво про право власності на гараж
площею вже 29,9 кв. м.

Крім того, зазначаючи в резолютивній
частині рішення суду першої інстанції
про те, що в разі невиконання рішення
суду добровільно, примусово привести
реконструйований гараж у
відповідність до плану бюро технічної
інвентаризації з подальшим стягненням
витрат із ОСОБА_3, суд такого висновку
дійшов помилково, оскільки у разі
невиконання рішення суду про
реконструкцію приміщення, особи, права
яких порушені, вправі звернутися до
суду з позовом про знесення самочинно
побудованого приміщення.

Також суд не зазначив, у який спосіб
та кому будуть стягнені кошти, що може
ускладнити виконання рішення. Такі
позовні вимоги можуть бути вирішені
тільки у відповідності до ЦПК України
із залученням відповідних сторін.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_4 та
виконавчого комітету Ялтинської
міської ради Автономної Республіки
Крим задовольнити частково.

Рішення Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 10
квітня 2013 року та рішення апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 17
червня 2013 року скасувати.

Справу за позовом виконавчого
комітету Ялтинської міської ради

Автономної Республіки Крим до ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_4, про зобов'язання
вчинити певні дії передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.О.
Кузнєцов

Судді:
Т.Л.
Ізмайлова

В.І.
Мартинюк

Г.І.
Мостова

Д.О.
Остапчук

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ

З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ

Справа № 6 - 30831 св
13Категорія:Головуючий у першій
інстанції: Кулєшова О.І.
Доповідач: Мартинюк В.І.