АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/946/14
Справа № 641/4074/13-ц
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 р. судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

Головуючого судді -
КРУГОВОЇ С.С.

Суддів колегії - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,
ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.,

при секретарі -
Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського
районного суду міста Харкова від 29
травня 2013 року за позовом ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання
договору довічного утримання,-

в с т а н о
в и л а :

У квітні позивач звернувся з
вказаним позовом, в якому просив
розірвати договір довічного утримання,
укладений 16 жовтня 2006 року між
позивачами та відповідачем,
посвідчений державним нотаріусом
Сьомої Харківської державної
нотаріальної контори Нерозею O.A.,
реєстровий № 3-1832.

Рішенням Комінтернівського
районного суду міста Харкова від 29
травня 2013 року позовні вимоги
задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_3, який вважає
що порушені його права, звернувся з
апеляційною скаргою в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що
рішення є незаконним та
необґрунтованим та таким, що ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та підлягає
скасуванню.

Вважає, що під час розгляду справи
судом не було з'ясовано чи перебувала в
шлюбі ОСОБА_6 на момент укладення
спірного договору довічного утримання
від 16.10.2006р., чи заявляли треті особи
права на предмет спору - квартиру
АДРЕСА_1, що була передана у власність
ОСОБА_6 за договором довічного
утримання від 16.10.2006р.

Апелянт зазначає, що 29.12.1999 р. було
зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_6, в Пономаренківській сільраді
Харківського району Харківської обл.,
актовий запис №21. Від даного шлюбу є
двоє дітей: ОСОБА_8, 2000 р.н., та ОСОБА_9, 2006
р.н.

В апеляційній скарзі зазначає, що під
час шлюбу подружжям було укладено
договір довічного утримання (догляду)
від 16.10.2006р., де "Відчужувачем" виступили
ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а "Набувачем" ОСОБА_6
Предметом договору стала квартира
АДРЕСА_1.

Посилається на те що, договір довічного
утримання виконувався ними сумлінно,
що він особисто ніс витрати по
утриманню, а ОСОБА_6 - доглядала
"Відчужувачів" (що було визначено за
домовленістю). 31.10.2006 р. 2-х кімнатна
ізольована квартира АДРЕСА_2, була
зареєстрована в КП "Харківське міське
БТІ" на ім'я ОСОБА_6 Тобто, право
власності на квартиру перейшло до
подружжя з 2006 р. і перебувало в їх
спільній власності.

Звертає увагу на те, що у 2012 р. ОСОБА_6
подавала до Комінтернівського райсуду
м. Харкова заяву про розірвання шлюбу,
стягнення аліментів та поділ майна
подружжя. ОСОБА_3 було подано зустрічну
позовну заяву про розподіл спільно
нажитого майна, де він просив визнати
за ним право власності на частину
квартири, отриманої подружжя у
власність внаслідок укладення
договору довічного утримання від
16.10.2006р. По справі, яка знаходилася в
провадженні судді Григор'єва Б.П.
23.05.2013р. Комінтернівським райсудом м.
Харкова було винесено заочне рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_3 були
задоволені, за ним було визнано право
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_2. Про те, що в іншому судовому
засіданні розглядалася цивільна
справа за участю ОСОБА_6, де предметом
спору виступала спірна квартира
АДРЕСА_2, ОСОБА_3 ніхто не повідомляв,
про що йому стало відомо лише 18.12.2013р.,
зі слів ОСОБА_6

Вказує, що при винесенні оскаржуваного
рішення від 29.05.2013р. він був
позбавлений права брати участь у
судових засіданнях, давати свої
пояснення та доводи, заперечення проти
позову та користуватися іншими
процесуальними правами, передбаченими
нормами ЦПК України.

Окрім того, звертає увагу суду на той
факт, що про винесене рішення від
29.05.2013р. йому стало відомо лише під час
судового засідання в
Комінтернівському райсуді м. Харкова
18.12.2013р., де переглядалося заочне
рішення від 23.05.2013р.

Вважає, що при винесенні рішення суд
порушив (проігнорував) його право
надавати докази по справі та виніс
необґрунтоване, неповне та
необ'єктивне рішення.

Згідно ч. 1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає що
скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що 16
жовтня 2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з
однієї сторони та ОСОБА_6 з іншої, було
укладено договір довічного утримання,
який посвідчений державним нотаріусом
Сьомої Харківської державної
нотаріальної контори Нерозею O.A.,
реєстровий №3-1832.

За умовами договору ОСОБА_5 та ОСОБА_4
передали у власність ОСОБА_6 належну їм
на праві спільної сумісної власності
квартиру АДРЕСА_1 в м. Харкові.
Відповідач відповідно до п.1 Договору,
взяла на себе зобов'язання
забезпечувати ОСОБА_4 та ОСОБА_5
утриманням довічно, а також довічним
доглядом. Відповідно до п.5 Договору
ОСОБА_6, також зобов'язалась
забезпечувати позивачів харчуванням,
одягом та необхідною допомогою,
вартість якої за згодою сторін
визначено в сумі 100 грн. щомісячно разом
(а.с. 4).

Відповідно до ст. 744 ЦК України за
договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужувач)
передає другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та (або) доглядом довічно.

Згідно п. 1 ст. 755 ЦК України договір
довічного утримання ( догляду) може
бути розірваний за рішенням суду: на
вимогу відчужувача або третьої особи,
на користь якої він був укладений, у
разі невиконання або неналежного
виконання набувачем своїх обов'язків
незалежно від його вини.

Таким чином, підставою для розірвання
договору довічного утримання є факт
невиконання або неналежного виконання
набувачем обов'язків за договором
довічного утримання .

Судом було встановлено та відповідач
не заперечувала що не надавала
позивачам допомоги, та не виконувала
умов договору довічного утримання.

ОСОБА_3 в свою чергу наполягає, що
договір довічного утримання
виконувався добросовісно.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Підставами для захисту цивільного
права є його порушення, невизнання або
оспорювання. Порушення цивільного
права є результатом протиправних дій
порушника, внаслідок чого воно зазнало
зменшення або ліквідації, що позбавляє
його носія можливості здійснити,
реалізувати це право повністю або
частково.

При цьому, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін (ч.1 ст. 10 ЦПК України). Даний
принцип полягає у прояві в змагальній
формі ініціативи та активності осіб,
які беруть участь у справі. Принцип
змагальності забезпечує повноту
дослідження обставин даної справи.

Сторони зобов'язані визначити коло
фактів, на які вони можуть посилатися
як на підставу своїх вимог і
заперечень, і довести обставини, якими
вони обгрунтовують ці вимоги й
заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Суд першої інстанції повно і всебічно
з'ясував обставини по справі, на які
посилалися сторони як на підставу
своїх вимог і заперечень, оцінив
докази, які були досліджені в судовому
засіданні.

Суд правильно вважав не доведеним той
факт, що відповідач виконувала умови
договору довічного утримання.
Відповідач ОСОБА_6 не надала суду
жодного доказу на підтвердження
належного та повного виконання умов
договору довічного утримання, навпаки
вона не заперечувала проти розірвання
зазначеного договору та у своїй заяві
визнала, що умови договору не виконує.

Позивачі в суді апеляційної інстанції
пояснили, що ОСОБА_3 бачили два рази в
житті.

Матеріали справи не містять доказів
які б свідчили , що ОСОБА_6 чи ОСОБА_3
добросовісно виконували договір
довічного утримання.

Судами першої і другої інстанції було
створено рівні умови для сторін щодо
надання доказів своїх вимог і
заперечень.

Відповідно до ст. 756 ЦК України у
разі розірвання договору довічного
утримання (догляду) у зв'язку з
невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обов'язків за
договором, відчужувач набуває права
власності на майно, яке було ним
передане, і має право вимагати його
повернення.

З врахуванням вищезазначеного, суд
правильно дійшов висновку про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог, розірвав укладений між
сторонами договір довічного утримання
та повернув сторони у первісний стан.
Поновив право власності за ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на АДРЕСА_1

Доводи апеляційної скарги не є
суттєвими, і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.
Апелянт будь яких доказів, які б
спростовували висновки суду - не надав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, п.1 ч.1
ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в
а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду міста Харкова від 29 травня 2013
року-залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення. Касаційна скарга може
бути подана безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий -

Судді: