21.02.2014 року Пролетарський районний суд
м. Донецька в складі:
головуючого судді
Німчиновій Н.О., Коструб М.Ю.
за участю представника позивача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до Пролетарської
районної у м. Донецьку ради про
визнання права власності на житловий
будинок у порядку спадкування за
23.12.2013 року позивач ОСОБА_2 звернувся до
Пролетарського суду м. Донецька з
позовною заявою про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом до відповідача Пролетарської
районної у м. Донецьку ради, в якій
зазначив, що його батько ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті
відкрилась спадщина у вигляді
житлового будинку, який розташований
за адресою: АДРЕСА_1. Батько ОСОБА_4
Заповіт на спадкове нерухоме майно не
залишив. Спадкоємцями першої черги
після смерті батька були позивач та
його мати, однак вони не звернулися у
встановлений строк з заявою про
прийняття спадщини до державної
нотаріальної контори. Мати позивача
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач
фактично прийняв спадщину, так як після
смерті батька він підтримував
домоволодіння у належному стані,
здійснював догляд за будинком,
виконував ремонтні роботи, саджав
городину, сплачував комунальні послуги
та податок на землю. Він вважав, що
прийняв спадщину після смерті батька.
Влітку 2013 року вона звернулась до
Третьої донецької державної
нотаріальної контори і отримав запит
до КП БТІ м. Донецька про надання Витягу
із реєстру прав власності для
оформлення спадкових справ. На запит
нотаріуса він отримав довідку КП БТІ м.
Донецька згідно до якої право
власності на нерухоме майно за адресою
АДРЕСА_1 не зареєстровано. Нотаріус
видав позивачу постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії. Вказана
відмова вмотивована тим, що позивач не
зміг надати правовстановлюючий
документ на спадкове майно. Позивач
просить визнати за ним, ОСОБА_2 право
приватної власності в порядку
спадкування за законом на будинок
АДРЕСА_1, який складається з: житловий
будинок - літ. А-1; нежила прибудова - літ.
а; нежила прибудова - літ. а1; веранди -
літ.а2; крильця - літ. а3; погребу - літ.а4;
літньої кухні - літ. Б; прибудови - літ.б;
сараю - літ.В; вбиральні - літ.Г; сараю -
літ.Д; огородження - №1-2, після смерті
батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач ОСОБА_2 до судового засідання
не з'явився, в судовому засіданні його
представник ОСОБА_1, яка діє на підставі
договору про надання правової
допомоги, підтримала позовні вимоги та
просила їх задовольнити у повному
Представник відповідача -
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради до судового засідання не з'явився,
про час та місце проведення судового
засідання повідомлялись належним
чином, надали до суду письмову заяву,
відповідно до якої позовні вимоги
визнали у повному обсязі та не
заперечували проти їх задоволення,
просили розглянути справу у їх
Суд, заслухавши пояснення представника
позивача та дослідивши матеріали
справи, вважає позов обґрунтованим та
таким, що підлягає задоволенню.
В судовому засіданні було встановлено,
що у 1947 році батькові позивача була
виділена земельна ділянка по АДРЕСА_1,
для будівництва індивідуального
житлового будинку, про що було укладено
договір на право будівництва від 12.06.1947
року, який нотаріально посвідчений за
відповіддю КП БТІ м. Донецька від 27.01.2014
року № 01-3/75 (а. с. 68).
У 1963 році було видано акт приймання
індивідуальних домоволодінь, який був
виданий Виконавчим комітетом Ради
депутатів працюючих, однак він не
місить відповідних органів та не має
В подальшому Донецьким бюро технічної
інвентаризації було виготовлено
інвентаризаційну справу на будинок
АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 (а.с.11-21).
З копії технічного паспорту від 2013 року
(а. с.29-31) вбачається, будинок АДРЕСА_1
складається з: житлового будинку - літ.
А-1; нежилої прибудови - літ. а; нежилої
прибудови - літ. а1; веранди - літ.а2;
крильця - літ. а3; погребу - літ.а4;
літньої кухні - літ. Б; прибудови - літ.б;
сараю - літ.В; вбиральні - літ.Г; сараю -
літ.Д; огородження - №1-2.
З моменту побудови будинку АДРЕСА_2, за
вказаною адресою були зареєстровані:
батько позивача - ОСОБА_4, мати позивача
- ОСОБА_5, його рідний брат - ОСОБА_6 та
сам позивач - ОСОБА_2, що
підтверджується копією домової книги
Батьками позивача є ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
що підтверджується архівної довідкою
№ 01/1-10/36 від 25.01.2013 року, яка видана
Державним архівом Донецької області(а.
Батько позивача - ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 (а.
Після смерті ОСОБА_4, відкрилася
спадщина у вигляді будинку АДРЕСА_1.
Спадкоємцями першої черги за законом
стали: дружина померлого ОСОБА_5,
позивач та його брат ОСОБА_6 однак
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть НОМЕР_2. Брат позивача ОСОБА_6
також помер у ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується записом у домовій
На запит суду Третя донецька державна
нотаріальна контора надала відповідь
від 05.02.1014 року, відповідно до якої з
заявою про прийняття спадщині після
смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_2 до нотконтори
ніхто не звертався (а.с.63-67).
З постанови про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 18.02.2014 року (а. с.)
вбачається, що позивач звертався до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, однак йому було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом у зв'язку з
тим, що ним не було надано
правовстановлюючі документи на спірну
На протязі усього часу після смерті
батька та мати у ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач
підтримував домоволодіння у належному
стані, здійснював догляд за будинком,
виконував ремонтні роботи, саджав
городину, сплачував комунальні послуги
та податок на землю, що підтверджується
копіями квитанцій про сплату
комунальних послуг (а.с. 24-28) та
поясненнями свідків.
Допитані у судовому засіданні у якості
свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суду пояснили,
що позивача знають дуже давно. Позивач
не мешкає за адресою АДРЕСА_1. Однак
коли померли його батьки у ІНФОРМАЦІЯ_1,
він почав підтримувати домоволодіння у
належному стані, саджав городину та
сплачував комунальні послуги.
Вищий Спеціалізований Суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у інформаційному листі № 24-653/0/4-13
від 16.05.2013 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування» роз'яснив, що суди по
різному тлумачать пункти 4,5
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
та необґрунтовано застосовують
правила книги шостої ЦК до спадкових
правовідносин, які виникли до набрання
чинності ЦК 2003 року, та не враховують
роз'яснення, які містяться в абзаці 3 п.1
ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7. Судам
слід звернути увагу, що на час
відкриття спадщини в період чинності
нормами були передбачено певні дії, які
б свідчили про прийняття спадщини, у
тому числі прийняття спадщин шляхом
вступу у володіння та управління
спадковим майном (фактичне прийняття
спадщини). Отже, норми п.5 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК, згідно з якими
цей ЦК застосовується також до
спадщини, яка відкрилася, але не була
прийнята ніким з спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом, слід
розуміти таким чином, що правила книги
шостої ЦК може бути застосовано лише до
спадщини, яка відкрилася після 01 липня
2003 року і не була прийнята ніким зі
спадкоємців, право на спадкування яких
виникло відповідно до норм статей 529-531
ЦК УРСР. При вирішенні спорів про
спадкування, спадщина по яких
відкрилася і була прийнята до 01 січня
2004 року, не допускається застосування
судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню
підлягають норми законодавства,
чинного на час відкриття спадщини
Виходячи з обставин справи до спірних
правовідносин слід застосовувати
правила ЦК УРСР від 1963 року.
Згідно зі статтею 529 ЦК УРСР при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого. До
числа спадкоємців першої черги
належить також дитина померлого, яка
народилася після його смерті. Онуки і
правнуки спадкодавця є спадкоємцями за
законом, якщо на час відкриття спадщини
немає в живих того х їх батьків, хто був
би спадкоємцем; вони успадковують
порівну в тій частці, яка б належала при
спадкоємстві за законом їх померлому
Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Момент відкриття спадщини
міститься в правилі ст. 525 цього
Кодексу, а саме моментом відкриття
спадщини є день смерті спадкодавця.
Відповідно до статті 549 Цивільного
Кодексу України (в редакції 1963 року),
який діяв на час смерті ОСОБА_4,
фактичним прийняттям спадщини
вважалося вступ спадкоємця до
управління та володіння спадковим
Судом встановлено, що позивач фактично
прийняттям спадщину у виді будинку
АДРЕСА_1 з господарськими спорудами,
вступивши у володіння спадковим майном
після смерті батьків у ІНФОРМАЦІЯ_1.
Будинок АДРЕСА_1 своєчасно не прийнятий
Проте, відповідно до частини першої
статті 58 Конституції України закони та
інші нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. Крім того,
згідно з частиною першою та частиною
другою статті 5 Цивільного кодексу
України акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності.
Так, 05 серпня 1992 року вперше на
законодавчому рівні було встановлено
порядок та умови прийняття в
експлуатацію об'єктів будівництва
постановою Кабінету Міністрів України
від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів державного
замовлення». Тобто до 05 серпня 1992 року
не передбачалась процедура введення
приватних житлових будинків в
експлуатацію при оформленні права
Зазначеною постановою встановлено, що
порядок прийняття в експлуатацію
об'єктів недержавного замовлення
визначається Радою Міністрів
Автономної Республіки Крим, Київською
та Севастопольською міськими
держадміністраціями за погодженням
На виконання цієї постанови місцеві
органи влади розробили та затвердили,
за погодженням Держбудом, Положення
про прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
недержавної власності, державними
технічними комісіями.
З аналізу положень Конституції України
та Цивільного кодексу України
вбачається, що не потребує введення в
експлуатацію приватних житлових
будинків, збудованих до 05 серпня 1992
року, при набутті права власності на
Про володіння спірним будинком ОСОБА_4
свідчить копія відповіді КП БТІ м.
Донецька від 27.01.2014 року № 01-3/75,
відповідно до якої ОСОБА_4 була
земельна ділянка по АДРЕСА_1, для
будівництва індивідуального житлового
будинку, про що було укладено договір
на право будівництва від 12.06.1947 року,
який нотаріально посвідчений за
книги (а. с. 8-10, 69-70) з якої вбачається, що
ОСОБА_4 разом із сім'єю був
зареєстрований у будинку, технічний
паспорт (а. с. 29-31), а інвентаризаційна
справа(а. с. 11-21) в якій зазначено, що
спірне домоволодіння
проінвентаризоване на ім'я ОСОБА_4
Відповідно до звіту технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж об'єкта (а. с. 32-48) за
результатами проведення технічного
обстеження спірного житлового будинку
встановлено його відповідність
вимогам надійності і можливості його
безпечної експлуатації.
За наведених обставин, суд дійшов до
висновку про можливість задоволення
позову у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 529-531, 548,549 ЦК УРСР, ст.ст. 10, 11, 60,
212-215 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до Пролетарської районної
у м. Донецьку ради про визнання права
власності на житловий будинок у
порядку спадкування за законом -
Визнати за ОСОБА_2 право приватної
власності в порядку спадкування за
законом на будинок АДРЕСА_1 з
господарськими будівлями, який
складається з: житлового будинку - літ.
"А-1" загальною площею 68,7 кв.м., з якої
житлова площа складає 34,8 кв.м.; нежилої
прибудови - літ. "а"; нежилої прибудови -
літ. "а1"; веранди - літ. "а2"; ганку - літ.
"а3"; погреба - літ. "а4"; літньої кухні -
літ."Б"; прибудови - літ."б"; сараю - літ.
"В"; вбиральні - літ."Г"; сараю - літ."Д";
огородження - №1-2, після смерті батька
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через
Пролетарський районний суд м. Донецька.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається у письмовій формі протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя (під
О.І. Майданніков