У х в а л а

17 лютого 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука
М. І., суддів: Гончара В. П.,
Кадєтової О. В.,
Гримич М. К., Остапчука Д. О.,
розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 грудня 2013 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_4, ОСОБА_3
про дострокове стягнення кредитної
заборгованості та розірвання
кредитного договору, за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» про припинення
зобов'язань, які виникли на підставі
договору поруки,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ПАТ «Державний
ощадний банк України» звернулося до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що ОСОБА_4 належним чином не
виконує зобов'язання за кредитним
договором № КРФ-154/06 від
11 серпня 2006 року, поручителем за яким
виступає відповідач ОСОБА_3, в
результаті чого утворилася
заборгованість станом на 15 жовтня 2009
року в розмірі 14 489,68 доларів США, що
еквівалентно 117 107 грн 83 коп. Оскільки,
вказана сума заборгованості стягнута з
відповідачів судовим рішенням, то ПАТ
«Державний ощадний банк України»
просило стягнути заборгованість за
кредитним договором з моменту
ухвалення рішення суду від 07 червня 2011
року по 11 січня 2012 року у розмірі 43 587
грн 19 коп. та розірвати вказаний
кредитний договір.

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зустрічним позовом,
обґрунтовуючи вимоги тим, що в
забезпечення зобов'язань ОСОБА_4
за кредитним договором № КРФ-154/06 від 11
серпня 2006 року, між ним та
відповідачем було укладено договір
поруки, яким не встановлено строку його
припинення. Оскільки, ОСОБА_4 у липні
2007 року допустила порушення
зобов'язання, то шестимісячний строк
пред'явлення вимог до поручителя,
встановлений ст. 559 ЦК України, на думку
ОСОБА_3, закінчився у березні 2008 року, а
тому порука є припиненою через
непред'явлення вимог до поручителя у
встановлений законом термін.

Посилаючись на вказані обставини та
уточнивши свої позовні вимоги, ОСОБА_3
просив припинити зобов'язання, які
виникли на підставі договору поруки
від 11 серпня 2006 року.

Рішенням Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 29 квітня 2013 року позов ПАТ
«Державний ощадний банк України»
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь АТ «Ощадний
банк України» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 43 587 грн 19
коп. Розірвано кредитний договір №
КРФ-154/06 від 11 серпня 2006 року, укладений
між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_4 Вирішено
питання судових витрат.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.
Визнано припиненим договір поруки,
укладений між ВАТ «Ощадбанк» від його
імені філія - Саксаганського
відділення № 8366 та ОСОБА_3, 11 серпня 2006
року. Вирішено питання судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 30 липня
2013 року рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 29 квітня
2013 року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позовні вимоги ПАТ
«Державний ощадний банк України»
задоволено. Розірвано кредитний
договір № КРФ-154/06 від 11 серпня
2006 року, укладений між ВАТ «Державний
ощадний банк України» та ОСОБА_4
Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3
на користь ПАТ «Державний ощадний банк
України» заборгованість за кредитним
договором № КРФ-154/06 від 11 серпня 2006
року станом на 11 січня
2012 року у розмірі 43 587 грн 19 коп.
Вирішено питання судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 грудня 2013 року
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 30 липня
2013 року залишено без змін.

У лютому 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 грудня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема - ч. 1
ст. 559 ЦК України, що потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник наводить ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 липня 2012 року та від 23 січня
2013 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зі змісту судового рішення, про
перегляд якого подано заяву, та судових
рішень, на які посилається заявник,
вбачається, що вони ухвалені у спорах
щодо припинення поруки.

Постановляючи ухвалу 11 липня 2012
року, Вищий спеціалізований суд
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, залишаючи без змін
рішення суду апеляційної інстанції,
погодився з висновками апеляційного
суду про припинення договору поруки,
виходячи з того, що банк
лист-повідомлення про збільшення
процентної ставки за користування
кредитними коштами всупереч п. 2.1.
договору поруки на адресу позивача не
направляв та згоди поручителя на таке
збільшення не отримував.

Постановляючи ухвалу 23 січня 2013
року, Вищий спеціалізований суд
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, залишаючи в силі
рішення суду першої інстанції,
погодився з висновками суду про
припинення договору поруки, виходячи з
того, що обсяг відповідальності
поручителя був збільшений без його
згоди, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст.
559 ЦК України договір поруки є
припиненим.

У той же час, постановляючи ухвалу
11 грудня 2013 року у справі №
6-38249св13, про перегляд якої подано заяву,
Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ погодився з висновками суду
апеляційної інстанції про солідарне
стягнення кредитної заборгованості із
позичальника та поручителя, розірвання
кредитного договору та відмову в
задоволенні зустрічного позову про
припинення договору поруки, виходячи з
того, що кредитним договором
встановлений кінцевий термін
виконання зобов'язань - 23 серпня 2013
року, який на час ухвалення рішення у
справі не настав, а тому договір поруки
не припинив свою дію. Крім того,
поручителем не доведено факт
збільшення обсягу його
відповідальності, а можливість
дострокового погашення кредиту
передбачено кредитним договором, з
умовами якого поручитель був
ознайомлений.

Враховуючи наведене, відсутні
підстави вважати, що у наведених
справах тотожними є встановлені судами
фактичні обставини, які мають значення
для вирішення спорів, які розглядались,
а, відповідно, що правовідносини, які
виникли між особами, які брали участь у
розгляді вказаних справ, подібні і мало
місце неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права в порівнянні
зі справою, у якій постановлена ухвала,
яку просить переглянути заявник, що
потягло за собою ухвалення різних за
змістом судових рішень.

Оскільки наведені заявником доводи
не містять ознак, які згідно з вимогами
ст. 355 ЦПК України є підставами для
перегляду судового рішення, про
перегляд якого ОСОБА_3 подано заяву, то
у допуску справи до провадження
Верховного Суду України необхідно
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_4, ОСОБА_3 про дострокове
стягнення кредитної заборгованості та
розірвання кредитного договору, за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» про
припинення зобов'язань, які виникли на
підставі договору поруки, за заявою
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 грудня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М. І. Наумчук

Судді
В. П. Гончар

М. К. Гримич

О. В. Кадєтова

Д. О. Остапчук