Справа № 308/7925/14-ц
У Х В А Л А

20 червня 2014 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Сарай А.І., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якого на підставі довіреності звернувся ОСОБА_2, зацікавлені особи Державна інспекція сільського господарства в Закарпатській області та ВДАІ Ужгородського РВ УМВС України в м. Ужгороді про визнання права власності на рухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, в інтересах якого на підставі довіреності звернувся ОСОБА_2, звернувся в суд з позовною заявою, де зацікавлені особи Державна інспекція сільського господарства в Закарпатській області та ВДАІ Ужгородського РВ УМВС України в м. Ужгороді про визнання права власності на рухоме майно.

Вказана позовна заява подана з порушенням вимог п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, оскільки не містить імя (найменування) відповідача, його місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів звязку, якщо такі відомі.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За правилами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 30 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. В порушення зазначених вимог закону, позивач звернувся в суд з позовною заявою без зазначення відповідача. Крім того, у відповідності до ст.ст. 34, 35 ЦПК України учасниками цивільного процесу є треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, однак у позовній заяві зазначено інших учасників процесу в якості зацікавлених осіб.

Разом з тим, позовна заява не відповідає вимогам п. 4 ч. 2, ч. 5 ст. 119 України, оскільки не містить ціну позову щодо вимог майнового характеру та до заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору.

Оскільки позивачем заявляються вимоги майнового характеру, то ціна позову повинна визначатися виходячи із дійсної вартості спірного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно п.п. 1, 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0.2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, позовної заяви немайнового характеру 0.2 розміру мінімальної заробітної плати.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» передбачено, що з 1 січня 2014 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1218 гривень.

Згідно ч. 3 Закону Україна «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Беручи до уваги те, що у позовній заяві ставляться одночасно позовні вимоги майнового характеру (визнання права власності за набувальною давністю) та немайнового характеру (зобовязати зареєструвати спірне рухоме майно), то доданий до позовної заяви документ про сплату судового збору в сумі 128.3 грн. не є доказом його сплати відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

Між тим, у порушення вимог п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява в частині вимог про зобовязання Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області та ВДАІ Ужгородського РВ УМВС України в м. Ужгороді зареєструвати право власності на рухоме майно не містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

Згідно розяснень, наданих у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам ст. 119 ЦПК. У звязку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Враховуючи наведене, вважаю, що до даної позовної заяви слід застосувати правила ч. 1 ст. 121 ЦПК України та залишити її без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків, з поданням до суду позовної заяви в новій редакції з врахуванням вимог визначених у ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Керуючись ст. 121 ч. 1 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, в інтересах якого на підставі довіреності звернувся ОСОБА_2, зацікавлені особи Державна інспекція сільського господарства в Закарпатській області та ВДАІ Ужгородського РВ УМВС України в м. Ужгороді про визнання права власності на рухоме майно залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

У випадку, якщо недоліки не будуть усунені в зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу та його представнику за довіреністю.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3