Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарях Зелді Є.С., Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» загальну суму заборгованості за Кредитним договором №33-158/07-А від 30 січня 2007 року в розмірі 147 472 грн. 38 коп., а також судовий збір в розмірі 1474 грн. 72 коп., що є предметом позову.

Представник позивача Семенчик В.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що 30 січня 2007 року між Банк «Фінанси та Кредит», Товариство з обмеженою відповідальністю, (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит») та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір за №33-158/07-А, відповідно до якого Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 24558,00 доларів США, зі сплатою процентної ставки 10 % річних, цільове призначення кредиту - для придбання автомобіля SCODA OCTAVIA A5. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань, 30 січня 2007 року між Банк «Фінанси та Кредит», Товариство з обмеженою відповідальністю, та ОСОБА_3 було укладено Договір застави автомобіля, за умовами якого ОСОБА_3 передав Банку в заставу автомобіль SCODA, модель OCTAVIA A5 2.0, 2006 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_1. Як стало відомо Банку зі слів родичів, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. За відомостями відомими позивачу, Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа щодо майна померлого ОСОБА_3, потенційним спадкоємцем майна померлого є його дружина ОСОБА_1, відповідач у справі. Таким чином, з урахуванням положень ст.1282 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача, як спадкоємця по закону майна померлого позичальника ОСОБА_3, заборгованість по кредитному договору №33-158/07-А від 30 січня 2007 року, яка станом на ІНФОРМАЦІЯ_2, складає 147 472 грн. 38 коп. Також представник позивача вважає, що оскільки відповідач, як дружина позичальника, при укладенні договору застави автомобіля, подала нотаріально засвідчену заяву, що цей договір укладено в інтересах сім'ї, тому відповідно до положень ч.4 ст.65 СК України, відповідач має нести відповідальність за виконання договірних зобов'язань по кредитному договору.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити з підстав, викладених у запереченнях на позов, які долучено до матеріалів справи (а.с.80-81), та подала заяву про застосування строків позовної давності (а.с.82-83), пояснила, що з 21 лютого 1997 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік відповідача - ОСОБА_3 помер. Після його смерті, відкрилась спадщина, потенційними спадкоємцями майна померлого є: ОСОБА_5 (батько), ОСОБА_6 (мати), відповідач та її неповнолітній син - ОСОБА_7. Однак, у встановленому порядку, відповідач, діючи в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7, відмовилась від своєї частини спадкового майна на користь батька померлого - ОСОБА_5, який отримав свідоцтво про право власності на спадкове майно, що підлягало спадкуванню. Відповідач не заперечує факт укладення її чоловіком ОСОБА_3 кредитного договору та його невиконання в повному обсязі, однак відповідач не приймала спадщину після смерті чоловіка, тому не може нести зобов'язання по кредитному договору, як спадкоємець. Також, відповідач заперечує той факт, що вона, як дружина, має нести зобов'язання по кредитному договору, оскільки сам факт придбання транспортного засобу за кредитні кошти, не може бути беззаперечним доказом того, що автомобіль придбаний в інтересах сім'ї, ці обставини мають бути доведені належними доказами, а позиція позивача ґрунтується лише на припущеннях. Крім того, відповідач наголосила, що транспортний засіб - автомобіль SCODA, модель OCTAVIA A5 2.0, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який перебував у заставі Банку, 01 липня 2009 року, нею особисто, після смерті чоловіка, передано представнику Банку Ягельському Є.О. в присутності ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що підтверджується Актом прийому-передачі залогового майна по кредитному договору №33-158/07-А від 30 січня 2007 року, на даний час місце знаходження транспортного засобу відповідачу невідомо. Також, відповідач вважає, що цей позов подано позивачем поза межами строків визначених ст.1281 ЦК України, початок перебігу цього строку слід рахувати з 01 липня 2009 року, оскільки в цей день здійснювалась передача відповідачем заставного автомобіля працівникам банку, а закінчився цей строк через 6 місяців - 01.01.2010 року, що дає підстави відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, 30 січня 2007 року між Банк «Фінанси та Кредит», Товариство з обмеженою відповідальністю, (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит») та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір за №33-158/07-А, відповідно до якого Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 24558,00 доларів США, зі сплатою процентної ставки 10 % річних, цільове призначення кредиту - для придбання автомобіля SCODA OCTAVIA A5. (а.с.6-15)

В забезпечення кредитних зобов'язань по кредитному договору, 30 січня 2007 року між Банк «Фінанси та Кредит», Товариство з обмеженою відповідальністю, та ОСОБА_3 було укладено Договір застави автомобіля, за умовами якого Заставодавець передає в заставу Заставодержателя наступне майно: автомобіль SCODA, модель OCTAVIA A5 2.0, 2006 року виписку, колір бежевий, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, тип ТЗ легковий хетчбек, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 26 січня 2007 року. (а.с.16)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видано Відділом реєстрації смерті у м. Києві. (а.с.103)

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) зобов'язання особи як кредитора або боржника, якщо такі зобов'язання нерозривно пов'язані з особою кредитора або боржника і у зв'язку з цим не можуть бути виконані іншою особою.

Разом із тим ст. 512 Цивільного кодексу України допускає заміну в зобов'язанні кредитора іншою особою внаслідок правонаступництва - спадкування.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщину входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві та момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України)

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, потенційними спадкоємцями майна померлого спадкодавця за законом є: ОСОБА_5 (батько), ОСОБА_6 (мати), ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_7 (син), що підтверджується матеріалами спадкової справи №659/09, яка заведена Дванадцятою Київської державною нотаріальною конторою. (а.с.94-162)

Відповідно до положень ч.1 ст.1273 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Як з'ясовано судом, 23 грудня 2009 року до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори надійшла нотаріально посвідчена заява від імені ОСОБА_6, спадкоємця майна померлого ОСОБА_3, про відмову від належної спадкоємцю частини спадкового майна, яке залишилось після смерті сина, на користь батька померлого - ОСОБА_5. (а.с.100)

23 грудня 2009 року до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори надійшла нотаріально посвідчена заява від імені ОСОБА_1, спадкоємця майна померлого ОСОБА_3, про відмову від належної спадкоємцю частини спадкового майна, яке залишилось після смерті чоловіка, на користь батька померлого - ОСОБА_5. (а.с.101)

23 грудня 2009 року до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори надійшла нотаріально посвідчена заява від імені ОСОБА_1, як законного представника малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі Розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 12 травня 2009 року №221, про відмову від належної спадкоємцю частини спадкового майна, яке залишилось після смерті його батька, на користь батька померлого - ОСОБА_5. (а.с.102)

Як передбачено у частині першій та другій статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

25 грудня 2009 року державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Основенко Л.М. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_5, який отримав у спадок вміст індивідуального сейфу, орендованого в Акціонерному Комерційному Банку «Київ», що належав померлому ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.122)

14 січня 2010 року державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Основенко Л.М. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_5, який отримав у спадок внесені кошти в об'єкт інвестування квартири під АДРЕСА_1, згідно Договору №131/2-63 про участь у Фонді фінансування будівництва від 05 жовтня 2006 року, за яким проінвестовано 100 відсотків, що належали померлому ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.137)

Виходячи з предмету позову, Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по Кредитному договору №33-158/07-А від 30 січня 2007 року, яка станом на ІНФОРМАЦІЯ_2, складає загальну суму 147 472 грн.38 коп., яка включає: заборгованість за основним боргом 137 190 грн.13коп.; заборгованість по нарахованих відсотках за користування кредитними коштами - 4616 грн. 76 коп.; заборгованість по щомісячній комісії 595 грн. 29 коп.; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами 5070 грн. 20 коп.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги та підстави пред'явлення позовних вимог безпосередньо до ОСОБА_1, позивач посилається на те, що відповідач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, на момент укладення кредитного договору та договору застави транспортного засобу, як дружина, надала нотаріально посвідчену заяву, що договір застави укладений між Банком та Позичальником в інтересах сім'ї, тому відповідач має нести зобов'язання по кредитному договору, після смерті позичальника, як спадкоємець майна померлого спадкодавця, та як його дружина, посилаючись на положення ч.1 ст.1282 ЦК України та ст.65 Сімейного кодексу України.

Як роз'яснено у п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке.

З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеними наступні обставини, що після смерті позичальника ОСОБА_3 відкрилась спадщина, спадкоємцем за законом майна померлого спадкодавця є його батько ОСОБА_5, який у встановленому порядку отримав свідоцтво про право власності на спадкове майно, в свою чергу відповідач, як потенційний спадкоємець майна померлого подружжя, відмовилась від своєї частки спадкового майна на користь спадкоємця ОСОБА_5, тому відсутні підстави визнавати відповідача правонаступником в порядку спадкування померлого позичальника, оскільки обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, за умови прийняття ним спадщини, який є боржником перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Статтею 63 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Разом з тим, положення статті 65 Сімейного кодексу України щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, та не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів і не створює обов'язків для другого із подружжя, а лише для позичальника як сторони договору (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

В той же час, відносини, які виникають після смерті одного з подружжя, регулюються положеннями цивільного законодавства України, в розрізі даних відносин положеннями ст.1282 Цивільного кодексу України, якою визначено, що спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину, тому визначений позивачем спосіб захисту шляхом пред'явлення вимог до відповідача, як подружжя, не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Частиною третьою цієї ж статті визначено, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

11 жовтня 2013 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з претензією, яка надійшла на адресу нотаріальної контори 17 жовтня 2013 року, якою повідомило про наявність у ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, боргових зобов'язань, які виникли на підставі Кредитного договору №33-158/07-А від 30 січня 2007 року в сумі 24558 доларів США 00 центів, у зв'язку з чим просить довести претензію до відома спадкоємців, які приймуть спадщину або виконавця заповіту. (а.с.141-142)

В межах даного спору, представником відповідача заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, у зв'язку з порушення позивачем строків пред'явлення вимог до спадкоємців, який визначений ст.1281 Цивільного кодекс України.

Однак, суд не вбачає підстав для застосування до склавшися правовідносин положень ст.1281 Цивільного кодексу України, оскільки судом не встановлено обставин, які свідчили про порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого він звернувся до суду, тому дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України відсутні підстави для відшкодування позивачу за рахунок відповідача судових витрат, оскільки судом ухвалено рішення про відмову у задоволені позову в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 512, 1054 , 1216, 1217, 1218, 1258, 1270, 1273, 1281, 1282, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст.ст.63, 65 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» , ст.ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення.

С у д д я