Справа № 182/5105/13-ц
Провадження № 2/0182/158/2014
Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі
Головуючого - судді Тихомирова
За участю секретаря - Рахуба О.Г.
Розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до директора Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Будинок-Медіа», головного редактора
газети «Новий репортер», ОСОБА_2, ОСОБА_3
про захист гідності, честі, ділової
репутації, суд -
ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського
міськрайонного суду з позовом про
захист честі, гідності, ділової
репутації та стягнення моральної шкоди
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будинок-Медіа» (далі
за текстом ТОВ «Будинок-Медіа»),
головного редактора газети «Новий
репортер» ОСОБА_2, ОСОБА_3
Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
у випуску НОМЕР_1 газети «Новий
репортер» була надрукована стаття
«ІНФОРМАЦІЯ_2», автору ОСОБА_3.
Ілюстрацією до статті є фото шарж, для
створення якого був використаний
фотографія позивача з фотомонтажем.
За текстом статті її автор зробив
заяви, які є неправдивими, з наміром
принизити позивача, як депутата
міської ради в очах Нікопольської
громади та підірвати його авторитет. У
статті відсутні оціночні судження дій
позивача, а містяться данні до яких він
не має відношення. Тому вважає
інформацію недостовірною та такою, що
не відповідає дійсності і просить її
Крім того ілюстрацією до статті
використана його фотографія з
фотомонтажем про, начебто, голосування
ним за встановлення оплати за проїзд у
громадському транспорті в розмірі 2,50
грн. За такий тариф він не голосував,
згоди на публікацію своєї фотографії
редакції газети не надавав.
За наслідками публікації
недостовірної інформації у газеті він
вимушений був виправдовуватися перед
виборцями, жителями міста, що утворило
негативну психологічну атмосферу на
роботі та спілкуванні з людьми.
Зазначене спричинило йому моральну
шкоду, яку він просить стягнути з
Відповідачі у судове засідання не
з'явилися, були належним чином
повідомлені. Справа заслухана у
відповідності з ч.1 ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи
приходить до наступного.
Статтями ст. ст. 32, 34 Конституції
України кожному гарантується судовий
захист права спростовувати
недостовірну інформацію про себе і
членів своєї сім'ї та право на свободу
думки і слова, на вільне вираження
своїх поглядів і переконань.
Відповідно до ч. ч. 3, 6, 7 ст. 277 ЦК України
негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного. Фізична особа, особисті
немайнові права якої порушено у
друкованих або інших засобах масової
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування недостовірної
інформації у тому ж засобі масової
інформації в порядку, встановленому
законом. Спростування недостовірної
інформації здійснюється у такий же
спосіб, у який вона була поширена.
Як вбачається, з матеріалів справи
спірна стаття російською мовою
«ІНФОРМАЦІЯ_2» була опублікована в
газеті «Новий Репортер» НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 автор ОСОБА_3 на російській
мові у статті «Новый репортер».
Ілюстрацією до статті використаний
фото шарж на ОСОБА_1 про голосування
ним за тариф в розмірі 2,50 грн.
Негативною слід вважати інформацію, в
якій стверджується про порушення
особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій (наприклад, порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи політичному
житті тощо) і яка, на думку позивача,
порушує його право на повагу до
гідності, честі чи ділової репутації.
Спростування поширеної недостовірної
інформації повинно здійснитись
незалежно від вини особи, яка її
Відповідно до ст. 10 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод (далі - Конвенція), кожен має
право на свободу вираження поглядів. Це
право включає свободу дотримуватися
своїх поглядів, одержувати і
передавати інформацію та ідеї без
втручання органів державної влади і
незалежно від кордонів.
Згідно ст. 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини", суди застосовують при розгляді
справ Конвенції про захист прав людини
і основоположних свобод (далі -
Конвенція) та практику Європейського
суду з прав людини, як джерело права.
В рішенні Європейського суду з прав
людини у справі "Лінгенс проти Австрії"
(1986 р.) суд розрізняє факти та оціночні
судження. Існування фактів можна
довести, а правдивість критичного
висловлювання не підлягає доведенню.
Вимога доводити правдивість
критичного висловлювання є неможливою
для виконання і порушує свободу на
власну точку зору, що є фундаментальною
частиною права, захищеного ст. 10
Згідно ст. 25 Закону України "Про
друковані засоби масової інформації
(пресу) в Україні" в якій зазначено, що
журналіст є творчим працівником, який
професійно збирає, одержує, створює та
займається підготовкою інформації для
друку, а тому має право вільно
користуватися та обирати у своїх
публікаціях різномовні звороти,
вживати гіперболи, алегорію, сатиру.
При визначенні понять гідності, честі
чи ділової репутації, оскільки вони є
морально-етичними категоріями й
одночасно особистими немайновими
правами, яким закон надає значення
самостійних об'єктів судового захисту,
необхідно виходити з того, що, зокрема,
під гідністю слід розуміти визнання
цінності кожної фізичної особи як
унікальної біопсихосоціальної
цінності, з честю пов'язується
позитивна соціальна оцінка особи в
очах оточуючих, яка ґрунтується на
відповідності її діянь (поведінки)
загальноприйнятим уявленням про добро
і зло, а під діловою репутацією
фізичної особи розуміється набута
особою суспільна оцінка її ділових і
професійних якостей при виконанні нею
трудових, службових, громадських чи
Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог і
Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.19 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 лютого 2009
року № 1 «Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» вирішуючи
питання про визнання поширеної
інформації недостовірною, суди повинні
визначати характер такої інформації та
з'ясовувати, чи є вона фактичним
твердженням, чи оціночним судженням.
За розглядом справи представником
позивача доведено і це підтверджується
матеріалами справи, що зазначені у
статті обставини по відношенню
депутата ОСОБА_1 до «соціальних»
автобусів, які працюють по перевезенню
громадян в місті Нікополі не
відповідають дійсності. Крім того
позивач ніколи не голосував за
визначення тарифу за проїзд у м.
Нікополі у громадському транспорті в
Тому суд приходить до висновку, що
позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню, оскільки
відповідач, представник відповідача не
надав суду доказів що викладена у
статті інформація є правдивою.
Відповідно до статей 94, 277 ЦК фізична чи
юридична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.
При цьому судом враховуються такі
відмінності: а) при спростуванні
поширена інформація визнається
недостовірною, а при реалізації права
на відповідь - особа має право на
висвітлення власної точки зору щодо
поширеної інформації та обставин
порушення особистого немайнового
права без визнання її недостовірною; б)
спростовує недостовірну інформацію
особа, яка її поширила, а відповідь дає
особа, стосовно якої поширено
інформацію. Вибір способу захисту
особистого немайнового права, зокрема
права на повагу до гідності та честі,
права на недоторканість ділової
репутації, належить позивачеві.
Разом із тим, особа, право якої
порушено, може обрати як загальний, так
і спеціальний способи захисту свого
права, визначені законом, який
регламентує конкретні цивільні
Відповідно до ст. 47 Закону України «Про
інформацію» та ст. ст. 37, 41 Закону
України «Про друковані засоби масової
інформації (пресу) в Україні», у
випадку, якщо редакція засобу масової
інформації не має доказів того, що
опубліковані нею відомості
відповідають дійсності, вона несе
відповідальність згідно з чинним
законодавством і зобов'язана
спростувати поширену інформацію.
Суд, обговоривши питання про
можливість задоволення позову у
частині стягнення моральної шкоди,
дійшов висновку, що факт поширення
недостовірної інформації відносно
позивача свідчить про завдання йому
моральних страждань та моральної
шкоди, яка підлягає відшкодуванню
відповідно до вимог ст. 23, 280, 1167 ЦК
Що стосується розміру грошового
відшкодування моральної шкоди, то суд
вважає, що з врахуванням характеру
порушення та його наслідків,
конкретних обставин справи, з редакції
газети «Новий Репортер» ТОВ «Будинок
Медіа» на користь позивачки підлягає
стягненню 1000 грн. В іншій частині цих
вимог слід відмовити.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача понесені судові
На підставі викладеного, керуючись ст.
32, 34 Конституції України, ст. 10
Конвенції «Про захист прав людини і
основоположних свобод» ст. ст. 23, 94, 277,
280, 1167 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 14, 15, 60, 84, 88,
209, 212, 214-215, 217-218, 224 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будинок-Медіа»,
головного редактора газети «Новий
репортер», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист
гідності, честі, ділової репутації, -
задовольнити частково.
Визнати відомості викладені
ІНФОРМАЦІЯ_1 у випуску НОМЕР_1 газети
«Новий репортер» у статті
«ІНФОРМАЦІЯ_2», автор ОСОБА_3
Зобов'язати редакцію газети «Новий
репортер» Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будинок-Медіа»
спростувати вказану недостовірну
інформацію шляхом опублікування у
газеті «Новий репортер» протягом
одного місяця з дня ухвалення рішення
на тій же сторінці, таким же шрифтом та
такого ж обсягу інтерв'ю з ОСОБА_1 на
тему роботи «соціальних» автобусів в м.
Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будинок-Медіа» на
користь ОСОБА_1 моральну шкоду в
розмірі 1000 грн. (одна тисяча грн.)
Стягнути з редакції газети Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Будинок-Медіа» на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 458,8 грн.
(чотириста п'ятдесят вісім грн.) 80 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом , що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана ним протягом 10 днів з моменту
отримання копії заочного рішення.
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: І. В. Тихомиров